Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до відповідача, третьої особи. про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина, з посиланням на те, що вона перебувала з відповідачем по справі у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 25.01.2012 рішенням Лозівського міськрайоного суду Харківської області з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 20.12.2012 і до досягнення дитиною повноліття , на підставі чого був виданий лист №2025/2-1841/11. В зв`язку з не виконанням відповідачем у добровільному порядку рішення суду, позивачка звернулася до примусового виконання. Постановою головного державного виконавця Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Павленко О.М. від 03.05.2022, на підставі виконавчого листа №2025/2-1841/11 від 25.01.2012, відкрито виконавче провадження за №68923816 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, щомісяця, починаючи з 20.12.2012 і до досягненням дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Добровільно відповідач аліменти за рішенням суду не платить, жодного платежу починаючи з 2012 року ним не здійснено. Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплаті аліментів та розрахунку заборгованості зі сплаті аліментів, станом на 29.07.2024 за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] за період з 20.12.2011 по 19.08.2024 у розмірі 154004 грн. В зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 151373,39 грн. Позивач [PERSON] та її представник-адвокат Остапенко С.Ю. в судове засідання не з`явилися, адвокат надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, не надав. Представник третьої особи Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Н.Лопашова у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . 25.01.2012 рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 грудня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. 03.05.2022 було відкрито виконавче провадження ВП №68923816 на підставі виконавчого листа №2025/2-1841/11 від 25.01.2012 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 грудня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Суд вказує, що за загальним правилом, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У справі, що розглядається стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Аналіз норми статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Тобто, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. При цьому перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів чітко законодавцем не визначений та може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих сторонами доказів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі №572/1689/16-ц (провадження №61-311св17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Частиною 9 статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За правилами статей 12,13,78,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З матеріалів справи вбачається, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, був здійснений починаючи з 2012 року по 29.07.2024, сукупний розмір якої складає 154004 грн., однак позивач звернулась до органів виконавчої служби для примусового стягнення аліментів по виконавчому листу №2025/2-1841/11 від 25.01.2012 лише у травні 2022 року, тобто заборгованість по аліментам була нарахована відповідно до ст.194 СК України за минулий час, з дня видання виконавчого листа. Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів №14/26.12-30/3 від 17.01.2025, станом на 19.09.2024 наявна заборгованість у [PERSON] зі сплати аліментів, що була нарахована починаючи з 03.05.2022 по 19.08.2024 та становить 51842 грн. Розмір неустойки (пені) за вказаний період складає 222610,40 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, за період з 03.05.2022 по 19.08.2024, підлягають задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 51842 грн. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial