Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

24.12.2024 року позивач в особі свого представника за електронною довіреністю Сімчук Яни Віталіївни засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №463365-КС-008 від 03.02.2024 року у сумі 277804,26 грн., з яких 64000,00 грн. - сума прострочених платежів за тілом кредиту, 2042024,36 грн. - сума прострочених платежів по процентах та 9600,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією, а також 3333,65 грн. - судовий збір за розгляд справи у суді, з урахуванням того, що строк кредиту склав 24 тижні та сплинув 20.07.2024 року. Крім цього, позивач на підтвердження факту перерахування кредитних коштів у розмірі 29000,00 грн. відповідачу просив суд витребувати у АТ КБ «Приватбанк» письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] та письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 03.02.2024 року (дата видачі кредиту) по 20.07.2024 року (дата закінчення терміну кредитування). Ухвалою судді від 30.12.2024 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження, наданий відповідачу час для подання відзиву, відмовлено позивачеві у витребуванні доказів через достатність доказів, наданих позивачем для підтвердження факту перерахування коштів відповідачу (а.с.70). Відзив з боку відповідача та інші заяви і клопотання від учасників справи не надходили. Позивач 03.01.2025 року в особі свого представника засобами електронного суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, підтримку заявлених позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи (а.с.80). Ухвалою суду від 27.01.2025 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.83). Позивач у судове засідання для розгляду справи по суті в особі свого представника не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином засобами електронного суду (а.с.89-92), надавши раніше заяву про розгляд справи за відсутності позивача з підтримкою позовних вимог. Відповідач для розгляду справи по суті не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином у порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України за останнім відомим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.84, 93), причини неявки суду не повідомив. Його неявка не перешкоджає проведенню розгляду справи по суті на підставі Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 03.02.2024 року між відповідачем та позивачем був укладений в електронній формі договір №463365-КС-008 про надання кредиту, відповідно до норм якого відповідач отримав кредит у розмірі 51000,00 грн. строком на 24 тижні строком до 20.07.2024 року зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 2% на день на загальну суму кредиту. Вказаний договір був підписаний відповідачем одноразовим електронним підписом (а.с.19-23). 04.02.2024 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору №463365-КС-008 про надання кредиту, відповідно до якого суму кредиту було збільшено на 13000,00 грн. та її розмір склав 64000,00 грн. із залишенням дат платежів визначених договором 03.02.2024 року. Вказаний договір був підписаний відповідачем одноразовим електронним підписом (а.с.41-42). Кошти у сумі 51000,00 грн. були перераховані відповідачу на його картку [NUMBER] 03.02.2024 року з боку позивача, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платіжні онлайн» від 02.12.2024 року №341/12 (а.с.46), а кошти у сумі 13000,00 грн. на картку відповідача [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансової компанії «Елаєнс» від 29.11.2024 року (а.с.47), що для суду є достатнім для підтвердження факту перерахування коштів відповідачу та можливість останнього вказаними коштами розпоряджатися. Слід зазначити, що правила надання споживчих кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (нова редакція) від 09.10.2023 року (а.с.48 - 57) судом до уваги як частина кредитного договору не приймаються, оскільки не містять підпису відповідача, а відповідно не містять її згоди на застосування вказаних правил у правовідносинах із позивачем. Теж саме стосується і долученого до позовної заяви паспорту споживчого кредиту від 04.02.2024 року, оскільки він не є частиною кредитного договору та мав строк своєї дії один день до 05.02.2024 року (а.с.34-36). Тому при розгляді справи суд використовує виключно кредитний договір, який відповідачка підписала та з умовами якого погодилася. Відповідач за весь час користування кредитом жодного платежу на користь позивача не здійснив, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.13-14). При вирішенні справи по суті, суд встановлює правомірність вимог позивача в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 64000,00 грн. та процентів у період дії договору між сторонам з 03.02.2024 року до 20.07.2024 року у розмірі 91337,72 грн., визначені у додатковій угоді №1 до договору №463365-КС-008 про надання кредиту (а.с.38, зворотній бік). В той же час нарахування процентів за користування кредитом за період з 21.07.2024 року до 26.11.2024 року у розмірі 112866,54 грн. (загальний розмір нарахованих позивачем процентів у розмірі 204204,26 грн. мінус проценти визначені у договорі у розмірі 91337,72 грн.) не відповідає зазначеному максимальному розміру процентів, вказаних у розділі 3 «Порядок та умови надання кредиту» та вони були нараховані поза межами дії між сторонами діючого договору, а тому могли бути забезпечені виключно у порядку ч.2 ст.625 ЦК України, норми якого у даних правовідносинах, у той же час, не застосовуються на час дії воєнного стану на підставі п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Тому суд, погоджуючись із стягненням тіла кредиту та процентів загалом у розмірі у розмірі 155337,72 грн. (64000,00 + 91337,72), вважає за неможливе стягнути з відповідача проценти поза межами дії договору між сторонами у розмірі 112866,54 грн., оскільки вказана вимога не грунтується на нормах укладеного між сторонами договору з урахуванням додаткової угоди до неї. Також суд не погоджується із заявленою вимогою позивача в частині стягнення комісії у розмірі 9600,00 грн., навіть визначену договором, оскільки як вказана вимога, так і встановлення комісії у договорі за його підписання є нікчемною вимогою, яка не може бути встановлена для кредитних правовідносин. Умова про сплату комісії дійсно передбачена у самому кредитному договорі та додатковій угоді до нього, однак її розмір встановлено без уточнення найменування конкретних послуг за які вона передбачена. Таким чином, суд вважає, що умови договору про комісію не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, що суперечить вимогам ч.1, ч. 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Відтак, умови договору про оплату за послуги позивача, які за законом повинні надаватись безоплатно (видача кредиту), суд вважає нікчемними, а тому нарахована заборгованість за комісією в сумі 9600,00грн. не підлягає стягненню з відповідачки. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 155337,72 грн. замість 277804,26 грн. заявлених, що складає 55,92% від заявлених вимог. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги частково у розмірі 55,92% від первинно заявлених позовних вимог, з відповідача слід стягнути 55,92% від сплаченого судового збору з понижуючим коефіцієнтом, що складає 1864,18 грн. із сплачених позивачем 3333,65 грн. Іншу частину сплаченого судового збору слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial