Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Томойл Лоджістік Енд Трейдінг» (далі - ТОВ «Томойл Лоджістік Енд Трейдінг», позивач) адвокат Янчишин В.Й. звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 11408,33 грн. матеріальної шкоди. Позов мотивовано тим, що позивач працює в ТОВ «Томойл Лоджістік Енд Трейдінг»водієм автотранспортних засобів з 06.07.2023 на підставі трудового договору. З 20.08.2024 по 26.08.2024 [PERSON] був направлений до Литви у службове відрядження наказом № 330-ВД від 19.08.2024 строком на 7 календарних днів. Однак [PERSON] не виконав трудові функції відповідно до посадової інструкції, покинув транспортний засіб DAF CF 510 FT, державний номер [NUMBER] , на території Республіки Польща, внаслідок чого інший водій [PERSON] був змушений виконати позачерговий терміновий рейс та здійснив повязані із цим додаткові витрати у сумі 12299,50 грн. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача заподіяну при виконанні ним трудових обов`язків підприємству шкоду в розмірі середнього місячного заробітку відповідача в сумі 11408,33 грн. Ухвалою судді від 19.11.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч. 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомив. А тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких міркувань. Судом встановлено, 05.07.2023 між ТОВ «Томойл Лоджістік Енд Трейдінг» та [PERSON] укладено трудовий договір №36, відповідно до умов якого товариство приймає на роботу працівника на посаду водія автотранспортних засобів на не нормований робочий день з 06.07.2023, на невизначений строк (безстроково). Відповідно до п.п.2.1.1, 2.1.3 Договору працівник зобов`язаний сумлінно, якісно й у строк виконувати обов`язки відповідно до статуту товариства; виконувати рішення Загальних зборів учасників товариства та інших органів управління та контролю товариства в рамках їх компетенції, дотримуватись вимог законодавства України, інших внутрішніх нормативних документів товариства; дотримувати Правил внутрішнього трудового розпорядку товариства; забезпечувати виконання планів і завдань, встановлених працівникові на звітний період; у випадку виробничої необхідності виконувати свої функції за межами місця роботи (виїжджати у відрядження). Згідно з робочою інструкцією водія автотранспортних засобів, затвердженої 01.06.2022 директором ТОВ «Томойл Лоджістік Енд Трейдінг», водій зобов`язаний: нести матеріальну відповідальність та дбайливо ставитись до ввіреного йому автотранспортного засобу, документів та товару, повертати залишки авансів виданих за видатковими касовими ордерами (п. 2.5 Інструкції); дотримуватись графіку руху, встановленого логістами маршруту і режиму робочого часу і часу відпочинку (п.2.8 Інструкції); здійснювати охорону вантажу й автомобіля під час стоянки на кінцевих і проміжних пунктах при здійсненні перевезень (п.2.13 Інструкції); виконувати тільки ту роботу, яка йому доручена (п. 2.17 Інструкції). Водій несе відповідальність за завдання матеріального збитку підприємству в межах, встановлених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством (п. 4.6 Інструкції). Як вбачається з акту службового розслідування щодо дій водія автотранспортних засобів [PERSON] №27/08/2024 від 27.08.2024, складеного комісією у складі голови комісії помічника керівника підприємства Руслана Сторожука, членів комісії: юрисконсульта Білик Анастасії, логіста [PERSON], під час проведення службового розслідування з 23.08.2024 по 26.08.2024 встановлено, наступне: «Водій автотранспортних засобів [PERSON] був направлений до Литви у службове відрядження наказом № 330-ВД від 19.08.2024 строком на 7 календарних днів з 20.08.2024 по 26.08.2024. 20.08.2024 о 23:40 (інформація надана системою «ШЛЯХ») водій [PERSON] перетнув пункт пропуску державного кордону «Рава-Руська - Хребенне» номер запису 3393027 на транспортному засобі DAF CF 510 FT державний номер [NUMBER] . 21.08.2024 о 6:55 логіст [PERSON] отримала повідомлення у «Viber» від водія [PERSON] (тел. [NUMBER] ) із наступним змістом: надсилаю координати місця, де залишив транспортний засіб та фото ключів у місці, де їх залишив. Також було прикріплено координати наступного місця: Kotbielska, 05-300 Zamienie, Minski powiat. Wojewodztwo mazowieckie, Poland. А також фото ключів, які були залишені під капотом автомобіля. Відповідно до доповідної записки логіста [PERSON] та її свідчень на жоден зв`язок водій [PERSON] більше не виходив. Також було складено акт про відсутність водія на робочому місці № 21/08/2024-1 від 21.08.2024, у якому комісією зафіксована відсутність водія протягом усього робочого часу 21.08.2024. Надавати будь-які пояснення [PERSON] відмовився, про що було складено відповідний акт № 21/08/2024-2 від 21.08.2024. Відповідно до даних програми «Wialon» було зафіксовано маршрут руху транспортного засобу DAF CF 510 FT, державний номер [NUMBER] , на якому перебував водій автотранспортних засобів [PERSON] : маршрут почався із стоянки транспорту компанії в с. Чистилів, Тернопільський р-н, Тернопільська обл. о 16 год. 44 хв. 54 сек., надалі транспорт рухався трасою Р-39, далі з`їхав на трасу М-091 продовжував нею рух по Львівській області аж до пункту пропуску Рава-Руська - Хребенне, на який заїхав о 23 год. 08 хв. 39 сек. Надалі транспортний засіб рухався територією Польщі трасою 17, далі трасою S17 і прибув у Kolbielska, 05-300 Zamienie, Minski powiat, Wojewodztwo mazowieckie о 06 год. 01 хв. 10 сек. Тут транспортний засіб провів без руху 6 днів 7 годин. В подальшому був забраний іншим водієм [PERSON] , який спеціально позачергово був відправлений у службове відрядження і продовжив рух до Литви. Водію [PERSON] було встановлено добові у сумі 75 євро та видано 41400,00 гривень за касовим документом № 272 від 20.08.2024, про отримання коштів зробив відповідний запис. Таким чином [PERSON] не виконав наступні обов`язки згідно з розділом 2 Робочої інструкції водія автотранспортних засобів: 2.8. Дотримуватись графіку руху, встановленого логістами маршруту і режиму робочого часу і часу відпочинку; 2.13. Здійснювати охорону вантажу й автомобіля під час стоянки на кінцевих і проміжних пунктах при здійсненні перевезень; 2.17. Виконувати тільки ту роботу, яка йому доручена. Комісія встановила, що водій автотранспортних засобів [PERSON] з 21.08.2024 по 26.08.2024 не був присутній на роботі, вирушив у службове відрядження закордон та не виконав трудові функції відповідно до посадової інструкції, покинув транспортний засіб DAF CF 510 FT, державний номер [NUMBER] , на території Польщі, внаслідок чого інший водій [PERSON] був змушений виконати позачерговий терміновий рейс та здійснив додаткові витрати, які будуть зазначені у Звіті про використання коштів, які у випадку виконання водієм [PERSON] своїх обов`язків не були б допущені». Згідно зі звітом про використання коштів/електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт № АО-1268 від 02.09.2024, [PERSON] понесені витрати на суму 12299,50 грн. Відповідно до довідки виданої 26.08.2024 ТОВ «Томойл Лоджістік Енд Трейдінг», середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 11408,33 грн. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положенням ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за неодержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (стаття 131 КЗпП України). Згідно ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Під прямою дійсною шкодою необхідно розуміти, зокрема втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Верховний Суд у Постанові від 27 липня 2023 року у справі № 334/10099/21 (провадження № 61-10880св22) зазначив, що, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 своєї постанови №12 від 11.12.2015 року роз`яснив, що підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч.2 ст.130 КЗпП України). Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, залишаючи на території Республіки Польща ввірений транспортний засіб із вантажем, не завершивши маршрут (тобто не виконавши трудові обов`язки), вчинив неправомірні винні дії із прямим умислом. Він розумів, що такі дії призведуть до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. І така шкода була заподіяна. Позивач змушений був відрядити іншого водія для завершення маршруту покинутого відповідачем вантажного транспортного засобу та доставлення вантажу до відповідного отримувача, що призвело до додаткових витрат у розмірі 12299,50 грн. Шкідливі наслідки (матеріальна шкода) виникли саме у зв`язку із вищевказаними неправомірними діями відповідача, тобто між ними є причинний зв`язок. Відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, відсутності вини відповідача. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт заподіяння шкоди позивачу винними діями відповідача, як працівника товариства, в добровільному порядку шкода не відшкодована, дійшов висновку, що позов слід задовольнити, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, згідно із ст.132 КЗпП України у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку відповідача, тобто в розмірі 11408,33 грн. Так як позов задоволено у повному обсязі, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. судового збору, який сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved