Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Беспалова Н.О. звернулася до суду з даним позовом в якому просить визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її дядько [PERSON] 26.11.2024 року вона звернулася до Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, що належало [PERSON] але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємець пропустив встановлений законом шестимісний строк для прийняття спадщини, а також не проживав та не був зареєстрований разом із спадкодавцем на день його смерті. Не зверталася раніше до нотаріальної контори, оскільки їй не було відомо, що її дядько помер. Зазначила, що спадщина на даний час ніким не прийнята, інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 06.01.2025 року на виконання ухвали суду представником позивача усунено недоліки та надано уточнену позовну заяву і докази додані до неї. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08.01.2025 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі, призначено підготовче судове засідання та задоволено клопотання про витребування доказів. Представник позивача [PERSON] - адвокат Беспалова Н.О. подала заяву, зареєстровану судом 27.02.2025 року за вх. № 2092/25 про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у підготовчому судовому засіданні, оскільки відповідач позов визнав. Представник відповідача Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду за підписом міського голови Гульда Ю.Л. подано заяву, зареєстровану судом 23.01.2025 року за вх. №815/25 про те, що Маловисківська міська рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.206\~ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200\~ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13\~ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Оникієве, про що повторно Оникієвською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області від 16.09.1983 року видано свідоцтво про народження. Батьками [PERSON] в свідоцтві про народження в графі «батько» зазначено: [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] (а.с.7). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбів щодо підтвердження дошлюбного прізвище №00047216827 від 28.09.2024 року, розірвано шлюб між батьками [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , відомості внесено Новоукраїнським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції та відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №1370 від 22.11.1974 року. Прізвище дружини до реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.10). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №5 (поновлено) від 22.10.2024 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №00047594148 від 22.10.2024 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.8, 34). Відповідно до копії свідоцтва про народження від 08.09.1948 року, актовий запис №26, виданого Оникієвською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, мати позивача [PERSON] народилася [INFO] . Батьками останньої в свідоцтві про народження в графі «батько» зазначено: [PERSON] в графі «мати» - [PERSON] (а.с.12). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маловисківського районного у управління юстиції у Кіровоградській області актовий запис №62, від 03.04.2013 року- [PERSON] померла [INFO] , (а.с.9). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбів щодо підтвердження дошлюбного прізвище №00047215806 від 28.09.2024 року, мати позивача [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №107 від 15.10.1967 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Маловисківським ЗАГС в Кіровоградській області, актовий запис №9 від 22.01.1972 року позивач [PERSON] народилася [INFO] . Батьками [PERSON] в графі «батько» зазначено: [PERSON] в графі «мати» - [PERSON] (а.с.15). Отже, померлий [PERSON] є рідним дядьком по лінії матері позивачу [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого в м. Мала Виска Маловисківського району Кіровоградської області від 25.12.1991 року [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №236, що підтверджується (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.1997 року, [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб із [PERSON] , актовий запис за №1359, прізвища дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.13) Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2024 року, актовий запис за №1648, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб із [PERSON] , прізвища дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.116) Відповідно до довідки Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №465-Д від 31.05.2024 року, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 19.03.2008 року по день смерті. На день смерті спадкодавця за вищевказаною адресою був зареєстрований один (а.с.37). Згідно договору купівлі продажу будинку від 25.06.2024 року, [PERSON] належав будинок з надвірними будівлями за номером [ADDRESS] , що також підтверджується реєстраційним посвідченням Кіровоградського обласного бюро технічної інвентаризації (а.с.35-36). Судом встановлено, що згідно копії спадкової справи Маловисківської районної державної нотаріальної контори №130/2024 щодо майна померлого [PERSON] , до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після його смерті, звернулася [PERSON] . Інших спадкоємців, які б звернулися із заявою про прийняття спадщини не має. Відповідно до довідки Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №356-Д від 16.09.2024 року, [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 24.09.2024 року по день смерті. На день смерті спадкодавця за вищевказаною адресою був зареєстрований: [PERSON] . Вирішуючи даний позов, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За нормами ст.1272\~ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як вбачається із довідки виданої Маловисківською міською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області позивач на час смерті дядька не проживала разом з ним. Відповідно до ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум ВСУ в абз.6 п.24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з правовою позицією ВСУ від 04.11.2015 р. (справа №6-1486цс15), відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у Постанові від 17.03.2021 року у справі № 308/4272/19 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного\~Суду України\~від 02.11.2004\~року №\~15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. У житі державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. при розгляді справи №681/203/17-ц. Відповідно до ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.\~17\~ЗУ «Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 р. зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2024 року у №1296/02-31 державним нотаріусом Маловисківської державної нотаріальної контори Ліпінською С.Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадщину, після [PERSON] , через те, що нею пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а також через те, що [PERSON] не проживала і не була зареєстрована разом із спадкодавцем, на день його смерті (а.с.17). Суд вважає, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування. На підставі вищевикладеного, суд виснує про необхідність забезпечення права позивача на спадкування, враховуючи відсутність при цьому порушень прав третіх осіб чи інтересів держави та враховуючи встановлені обставини, які свідчать про наявність поважних причин на час завершення строку прийняття спадщини та вважає за доцільне встановити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном три місяці з моменту набрання рішення законної сили. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved