Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~вищевказаним позовом,\~в обґрунтування\~якого зазначила,\~що у період з 17.08.2021 року по 31.07.2023 року працювала на посаді економіста Комунального підприємства «Салтів водоканал». 31.07.2023 року її звільнено з займаної посади за п. 1 ст. 36 КЗпП України, за наказом № 37 від 24.07.2023 року. На день звільнення з посади існувала заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 133819,17 грн., та в порушення вимог законодавства про працю відповідач, не провів повний розрахунок і не виплатив заборгованість по заробітній платі. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену заробітну плату в розмірі 133819,17 грн. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 27.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача- Комунального підприємства «Салтів водоканал» надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги не визнають. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Статтею 43\~Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що з 17.08.2021 року [PERSON] працювала на посаді економіста Комунального підприємства «Салтів водоканал». 31.07.2023 року позивачку звільнено з займаної посади за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, за наказом № 37 від 24.07.2023 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 17-18). Згідно зі ст.\~94\~КЗпП та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За змістом ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати (ч. 1). У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч. 2). На день звільнення з посади існувала заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 133819,17 грн., та в порушення вимог законодавства про працю відповідач, не провів повний розрахунок і не виплатив заборгованість по заробітній платі. На письмову заяву [PERSON] (а.с. 19) довідку про заборгованість стороною відповідача не надана. Відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні Згідно з\~довідкою Форми\~ОК-5\~Реєстр застрахованих\~осіб Державного\~реєстру загальнообов`язкового\~державного соціального\~страхування Індивідуальні\~відомості про\~застраховану особу\~ [PERSON] від\~04.04.2024р.\~(а.с.\~28-32),\~довідкою Форми\~ОК-5,\~сформованої із\~Реєстру застрахованих\~осіб Державного\~реєстру загальнообов`язкового\~державного соціального\~страхування через Кабінет платника податків, станом на 07.11.2024 р.(а.с. 33-37) сума нарахованої заробітної плати становить 44682,07 грн., утримано 9150,91 грн. Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (а.с. 38-56) [PERSON] , було нараховано 150819,17грн., виплачено- 17000,00грн., а різниця складає 133819,17 грн. (а.с. 57). Факт існування даної заборгованості сторона відповідача не заперечує, проте не погоджується з сумою заборгованості. Однак, належних доказів існування заборгованості з заробітної у іншому розмірі суду не надано. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що з КП «Салтів Водоканал» на користь [PERSON] , слід стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату, у розмірі 133819,17 грн. Згідно п. 2 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Вирішуючи питання щодо розміру заробітної плати, яка повинна бути стягнута за рішенням суду шляхом негайного виконання, суд виходить з наступних розрахунків: розмір заборгованості по заробітній платі, який стягнуто судом 133819,17 грн.; період стягнення дорівнює 17 місяців. Отже, розмір заробітної плати який підлягає стягненню шляхом негайного виконання за один місяць становить: 133819,17 / 17 = 7871,72 грн. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Крім того, відповідно до ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені та позивач був звільнений від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved