Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із вказаним вище позовом. 14.07.2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 1835900683. У подальшому, 26.06.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/20-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32479,39 грн., з яких: 19384,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2707,56 грн. - заборгованість за відсотками; 10387,64 грн. -заборгованість по комісії. Крім того, 23.08.2022 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та відповідачем було укладено кредитний договір №16156-08/2022. 31.05.2023 року між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №31052023. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №31052023 від 31.05.2023 року, ТОВ "ФК №"ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 7020,00 грн., з яких: 1800,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5220,00 грн. - заборгованість за відсотками. Посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитними договорами, кредитні кошти у визначені строки не повернув, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 39499,39 грн. та 3028,00 грн. судового збору. Ухвалою судді від 20.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 10.02.2025 року постановлено проводити розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату проведення судових засідань повідомлявся у відповідності до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України,\~через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та\~вважається належним чином повідомлений. Відзив на позов не подав. На підставі зазначеного, суд відповідно до ст.\~280,\~281 ЦПК України\~ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Щодо кредитного договору №1835900683. 14.07.2022 року [PERSON] уклала з АТ «ТАСКОМБАНК» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №1835900683, підписанням якого акцептувала Публічну пропозицію АТ "ТАСКОМБАНК", яка розміщена на вебсайті Банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєдналася до умов Договору. Строк дії Кредитного ліміту за Кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення Кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії Кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо Банк прийняв рішення не продовжувати строк дії Кредитного ліміту; направлення Клієнтом до Банку письмової заяви про відмову від користування лімітом Кредитної лінії та/або про закриття поточного рахунку. 26.06.2024 року між АТ "ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №І/11/20-Ф від 26.06.2024 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ "ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ "ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу № І/11/20-Ф від 26.06.2024 року реєстру прав вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 32479,39 грн., з яких: 19384,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2707,56 грн. - заборгованість за відсотками; 10387,64 грн. -заборгованість по комісії. Згідно п. 2.3. відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1 цього Договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі реєстру прав вимог - підтверджує факт переходу від Клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. У порушення умов договору\~відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконала, а тому з останньої підлягають стягненню на користь позивача, як нового кредитора, 19384,19 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 2707,56 грн. - заборгованості за відсотками. Щодо стягнення комісії суд зазначає наступне. Комісія за надання кредиту не є за економічною сутністю платою за надання кредиту. Суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок узгоджується з викладеним висновком Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16, а також аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16, згідно якої зроблено висновок, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення винагороди, у тому числі за надання фінансового інструмента та за резервування ресурсів, а нарахування платежів за послуги, що супроводжують кредит за рахунок позивача є незаконним. Крім того, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1ст.1054\~ЦК України\~є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі за №520/2614/17). Представником позивача до суду не надано будь-яких доказів, які б надавали право первісному кредитору - АТ "ТАСКОМБАНК» нарахувати комісію за умовами укладеного з відповідачем договору. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 10387,64 грн. є не обгрунтованими. Щодо кредитного договору №16156-08/2022. Згідно з договором про надання фінансового кредиту №16156-08/2022 від 23.08.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» надало [PERSON] кредит в розмірі 1800 грн. строком на 25 днів, до 16.09.2022 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 547,5% річних від суми кредиту в розрахунку 1,50% за добу. Згідно з договором\~факторингу №31052023 від 31.05.2023\~року ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав, зокрема і щодо зобов`язань боржника [PERSON] . Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 30.11.2024 року заборгованість [PERSON] становить 7020,00 грн., з яких: тіло кредиту - 1800,00 грн., проценти 5220,00 грн. Суд визнає наданий позивачем розрахунок таким, що відповідає умовам кредитного договору №16156-08/2022, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача кредитної заборгованості в розмірі 7020,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Згідно ч.1\~ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.3\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 525\~ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України\~встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1ст. 530\~ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599\~ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610\~ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612\~ЦК України). Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частин третьої-четвертої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч.ч.1,3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу,\~ст. 80 ЦПК України\~передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій\~статті 2 ЦПК України\~однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у\~статті 12 цього Кодексу. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач уклав кредитні договори у електронній формі та підписав їх електронним цифровим підписом, зазначивши особисті дані, відповідно ознайомився з умовами кредитування. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджений належними доказами. У свою чергу позивач не довів, що відповідач за кредитними договорами має саме такий розмір заборгованості, який він пред`явив до стягнення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково і на користь позивача слід стягнути з\~відповідача [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 29111,75 грн., в т.ч.: -за кредитним договором №1835900683 від 14.07.2022 року у сумі 22091,75 грн., з яких: 19384,19 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 2707,56 грн.\~сума заборгованості за відсотками; -за кредитним договором №16156-08/2022 від 23.08.2022 року у сумі 7020,00 грн., з яких: 1800 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 5220,00 грн.\~сума заборгованості за відсотками. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог позову (74%), в розмірі 2241,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial