Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

03 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [INFO] (Військова частина [NUMBER] ), в якому просить стягнути моральну шкоду в сумі 8000 грн. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 12 жовтня 2022 року із заявою до Державного бюро розслідувань щодо проведення службової перевірки за фактом вчинення неправомірних дій службовими особами [NUMBER] бригади територіальної оборони звернулась дружина позивача - [PERSON] . Для організації проведення службового розслідування дану заяву Державним бюро розслідувань було направлено до [INFO] . За заявою позивача щодо неправомірних дій посадових осіб Військової служби правопорядку, [INFO] було проведено перевірку фактів, викладених у його скарзі і за результатами перевірки прийнято рішення, згідно якого полковнику [PERSON] та лейтенанту [PERSON] , у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків, нагадано про обов`язки служби, тобто накладені дисциплінарні стягнення. Позивач зазначає, що фактом притягнення посадових осіб до дисциплінарної відповідальності за його заявою, підтверджуються неправомірні дії відповідача, у зв`язку з чим позивачу заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 8000 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2024 року по справі призначено судове засідання з викликом учасників справи. Представник відповідача надіслав суду через систему «Електронний суд» пояснення на позов, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог. Зокрема, у поясненні на позов представник відповідача зазначає, що надані позивачем до позовної заяви листи, як докази на підтвердження підстав позову, стосуються його запиту до [INFO] від 03.06.2023, а не звернення його дружини до Державного бюро розслідувань від 12.10.2022. Вимоги про відшкодування моральної шкоди щодо неналежного розгляду його запиту від 03.06.2023 в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» вже розглянуті судами та по ним прийняті процесуальні рішення. Таким чином, позивач намагається ввести суд в оману щодо предмету позовної заяви та доказів, яким обґрунтовуються його доводи, і не стосуються результатів розгляду заяви дружини позивача - [PERSON] до Державного бюро розслідувань від 12.10.2022. Представник Міністерства оборони України через систему «Електронний суд» надіслав пояснення на позовну заяву, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог. Зокрема, у поясненні на позов представник третьої особи зазначає, що вимоги позовної заяви [PERSON] про відшкодування моральної шкоди щодо неналежного розгляду його запиту від 03.06.2023 в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» вже розглянуті судами та по ним прийняті процесуальні рішення, у тому числі щодо відшкодування моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи у судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні його вимог. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи №750/4609/24 (провадження №2/750/1183/24) суд встановив таке. 12 жовтня 2022 року дружина позивача [PERSON] звернулася до Державного бюро розслідувань із заявою щодо проведення службової перевірки за фактом вчинення неправомірних дій відносно її чоловіка - [PERSON] , службовими особами [NUMBER] бригади Територіальної оброни (а.с. 7). З листа Державного бюро розслідувань від 03.11.2022 вбачається, що копія заяви [PERSON] була направлена [INFO] для організації проведення службового розслідування щодо можливого вчинення неправомірних дій службовими особами ТрО 119 бригади (а.с. 8). [INFO] 30.11.2022 у відповідь на запит надіслано листа керівнику П`ятого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, в якому зазначено, що посадові особи [INFO] не наділені повноваженнями щодо проведення службових розслідувань відносно військовослужбовців інших військових частин. В ході перевірки фактів викладених у заяві громадянки [PERSON] в діях посадових осіб військових частин [NUMBER] та [NUMBER] порушень вимог чинного законодавства України не виявлено (а.с. 10). Судом встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року в справі № 620/8400/23 визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо не надання інформації на запит [PERSON] від 03 червня 2023 року у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зобов`язано військову частину [NUMBER] повторно розглянути запит на інформацію [PERSON] від 03 червня 2023 року та надати відповідь в порядку, визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року апеляційну скаргу [INFO] (військова частина [NUMBER] ) залишено без задоволення. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року в справі № 620/8400/23 залишено без змін. Доповнено резолютивну частину рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року в справі № 620/8400/23 наступним: Допустити негайне виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року в справі № 620/8400/23 в частині зобов`язання Військової частини [NUMBER] повторно розглянути запит на інформацію [PERSON] від 03 червня 2023 року та надати відповідь в порядку, визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. Позивач звертався з позовом до [INFO] про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи її бездіяльність відповідача, що встановлена судовим рішенням у справі № 620/8400/23. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.06.2024 у справі №750/4609/24, яке залишене без змін постановами Чернігівського апеляційного суду від 09.10.2024 та від 06.12.2024, позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [INFO] на його корись 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, у задоволенні решти його вимог - відмовлено. З листів [INFO] від 17.05.2024 та 14.06.2024, адресованих [PERSON] , з приводу перевірки фактів, викладених у його зверненні від 04.04.2024 щодо неправомірних дій посадових (службових) осіб [INFO] ) стосовно ненадання інформації на запит від 03.06.2023, встановлено осіб, які неналежно виконали свої обов`язки під час підготовки відповіді на запит та вжито до них заходи дисциплінарного стягнення. У цих листах йде мова про врахування судових рішень у справі № 620/8400/23, де визнано протиправною бездіяльність військової частини. (а.с.11,12) Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із частинами першою, другою, третьою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із частиною першою статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 Цивільного кодексу України). Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, бездіяльність військової частини [NUMBER] (правонаступником якої є відповідач) щодо не надання інформації на запит [PERSON] від 03 червня 2023 року у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлена судовим рішенням у справі №620/8400/23. З листів [INFO] від 17.05.2024 та 14.06.2024, адресованих позивачу вбачається, що саме за наслідками встановленої судовим рішенням бездіяльності, посадові особи були притягнуті до дисциплінарної відповідальності. Однак, позивач реалізував своє право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з бездіяльністю посадових осіб, які допустили неналежне виконання своїх обов`язків під час підготовки відповіді на запити позивача від 03.06.2023 (бо саме ці обставини зазначені як підстава для притягнення їх до відповідальності), у справі №750/4609/24 на його користь вже стягнуто з [INFO] 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди за одним і тим самим фактом порушення прав (постанови Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі № 461/5877/22, від 05 березня 2024 року в справі № 686/23937/23, від 13 листопада 2023 року в справі № 686/13017/22, від 18 серпня 2023 року в справі № 686/10621/22, від 13 липня 2023 року в справі № 686/13391/22, від 22 листопада 2022 року в справі № 686/28957/21-ц, від 07 вересня 2022 року в справі № 686/19070/21). Враховуючи викладене та встановлені обставини, підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Outcome: dismissed