Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

У жовтні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.02.2018 від якого неповнолітніх дітей не мають, мотивуючи тим, що мають різні погляди на права та обов`язки подружжя, несумісність характерів. Подружні відносини з відповідачем припинили і поновлювати їх не мають бажання. Вважає, що поновлення шлюбних відносин між ними неможливе. Спільної згоди для розірвання шлюбу в порядку ст.106 СК України не досягнули, тому з позовом про розірвання шлюбу звернулась до суду. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка у позовній заяві просила провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. У судове засідання відповідач повторно не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. З заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подав. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.02.2018, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. Положеннями СК України передбачено розірвання шлюбу між подружжям, яке не має дітей, органом державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 106 СК стосується подружжя, яке взагалі не має спільних дітей або їхні діти досягли повноліття і, відповідно до ст.6 СК України, втратили правовий статус дитини. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу. Матеріалами справи та власне поведінкою відповідача, який не надав жодного заперечення та не прибув в судове засідання, підтверджується відсутність його згоди для розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання, до порозуміння подружжя не прагне, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному вони не бажають. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, що відповідачем, в свою чергу, у відповідності до ст.81 ЦПК України спростовано не було. Згідно ч.3\~ст.109\~СК України,\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що заява\~про розірвання\~шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін. Таким чином, позовні вимоги, зважаючи на їх обґрунтованість, підлягають задоволенню.

Outcome: approved