Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

У листопаді 2024 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами та понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що 15.07.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21275-07/2023, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 7000 грн. строком на 360 днів. 27.12.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено Договір факторингу № 27122023 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Разом з цим, 12.07.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 17577-07/2023, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 12 00 грн. строком на 360 днів. Згідно Договору факторингу № 27122023 від 27.12.2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача. Крім цього, 21.07.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 76526767, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 9500 грн. строком на 30 днів. Вказує, що 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/2021, відповідно до умов якого позивач набуває права грошової вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 14 від 25.01.2024 року до Договору факторингу 14/06/2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 76526767. Також, 04.08.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 4856213, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 3000 грн. строком на 30 днів. Відповідно до Реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 4856213. Разом з цим, 04.08.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено Договір позики № 5952656, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 1500 грн. строком на 79 днів. В подальшому, між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13-12/2023 від 13.12.2023 року, відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 5952656. Всупереч умовам кредитних договір [PERSON] не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, а тому з підстав стягнення наявної заборгованості позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 02.10.2024 року прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.12.2024 року закрито підготовчий розгляд справи та призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, представник просив розглядати справи без його участі задовольнивши позовну заяву в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позов не надала. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Встановлено, що 15.07.2023 року ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір № 21275-07/2023. Згідно п.1.1 Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн. на умовах строковості,зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що кредит надається строком на 360 днів, дата погашення кредиту 08.07.2024 року. Згідно п. 1.4.1 процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього Договору. Відповідно до п. 1.6 кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта, включаючи реквізити платіжної картки № 5168-74хх-хххх-0175 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. 27.12.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27122023. Відповідно до Реєстру боржників від 27.12.2023 року до Договору факторингу № 27122023 від 27.12.2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача на суму 29 996 грн., з яких: 6640 грн. тіло кредиту, 23 356 грн. сума заборгованості за відсотками. 12.07.2023 року ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір № 17577-07/2023. Згідно п.1.1 Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 12 000 грн. на умовах строковості,зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що кредит надається строком на 360 днів, дата погашення кредиту 05.07.2024 року. Згідно п. 1.4.1 процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього Договору. Відповідно до п. 1.6 кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта, включаючи реквізити платіжної картки № 5168-74хх-хххх-0175 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Відповідно до Реєстру боржників від 27.12.2023 року до Договору факторингу № 27122023 від 27.12.2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача на суму 46\~387,20 грн., з яких: 12 000 грн. тіло кредиту, 34\~387,20 грн. сума заборгованості за відсотками. 21.07.2023 року ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] уклали Договір позики № 76526767. Згідно п.2.1 Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 9500 грн. Пунктом 2.2 договору сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів. Згідно п. 2.3 процентна ставка становить 2,5% в день (фіксована). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/2021. Відповідно до Реєстру боржників № 14 від 25.01.2024 року до Договору факторингу № 14/06/2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 38000 грн., з яких: 9500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 28500 грн. сума заборгованості за відсотками. 04.08.2023 року ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] уклали Договір позики № 4856213. Згідно п.2.1 Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн. Пунктом 2.2 договору сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів. Згідно п. 2.3 процентна ставка становить 2,50% в день (фіксована). Відповідно до Реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 року до Договору факторингу № 14/06/2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 550 грн., з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 8550 грн. сума заборгованості за відсотками. 04.08.2023 року ТОВ «Маніфою» та [PERSON] уклали Договір позики № 5952656. Згідно п.2.3.3 сума позики становить 1500 грн. Пунктом 2.3.4 договору сторони погодили, що кредит надається до 22.10.2023 року (79 днів). Згідно п. 2.3 процентна ставка становить 2,49% в день (базова). Відповідно до п. 2.5 позика надається Позичальнику в день підписання Сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого Позичальником в особистому кабінеті. 13.12.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 13-12/2023. Відповідно до Реєстру боржників від 13.12.2023 року до Договору факторингу № 13-12/2023, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 4833,15 грн., з яких: 1500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3333,15 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами на загальну суму 130\~766,35 грн. Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За вимогами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)(ч.1 ст. 1077 ЦК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2ст.1046ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, на підтвердження укладення кредитного договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до постанови Верховного суду від 30 січня 2018 року по справі 161/16891/15-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20. Надані суду розрахунки боргу складені представником позивача в односторонньому порядку, залежать від його волевиявлення, не є первинними документом та не підтверджують ні факт користування відповідачем кредитом, ні факт наявності заборгованості. При цьому, виписки з рахунку відповідача, або інші документи про зарахування відповідачу кредитних коштів, представником позивача до матеріалів справи не надано, клопотань про їх витребування, згідно вимог ст. 84 ЦПК України, представником позивача не заявлялось. Крім цього, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Проте, наявні в матеріалах справи копії договорів факторингу не містять всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити їх зміст у повному обсязі та встановити умови вказаних договорів, за якими, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» оплати за наявними в матеріалах справи договорами факторингу. Отже, позивачем не доведено правомірність заявлених вимог й не доведено факт набуття права грошової вимоги до відповідача за правочинами, які є предметом розгляду у даній справі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Також, п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 3028,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Outcome: dismissed