Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

03 грудня 2024 року позивачка звернулась до суду з цим позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 17 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 183. Від цього шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який перебуває на повному утриманні позивачки. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду шлюб між сторонами розірвано. Позивачка зазначає, що їх з відповідачем син [PERSON] досяг повноліття, на даний момент навчається на 3 курсі денного відділення ВСП «Новомосковський фаховий коледж УДУНТ». Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку. Позивачка вважає, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання сина зважаючи на те, що він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. На підставі того, що син навчається він не працює, джерел доходу не має, [PERSON] перебуває на повному утриманні позивачки. Всі витрати, пов`язані з придбанням навчальних приладів, витрати на харчування, на придбання одягу, ліків, проїзду та інше сплачує позивачка у повному обсязі. Таким чином, оскільки відповідач добровільно надавати допомогу на утримання повнолітнього сина відмовляється, позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом. Постановленою суддею ухвалою від 06 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24 лютого 2010 року, що підтверджується належним чином засвідченими копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.8, 10/. Також установлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження /а.с.7/, який на момент звернення з цим позовом досяг повнолітнього віку. З огляду на обставини, покладені в обґрунтування позову, які не оспорюються відповідачем, повнолітній син сторін, [PERSON] , знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом установлено, що [PERSON] навчається у ВСП «Новомосковський фаховий коледж УДУНТ» на 3 курсі зі спеціальністю «Галузеве машинобудування» на бюджетній основі (денне відділення) з 01 вересня 2022 року (наказ про зарахування № 47-С від 29 липня 2022 року). Передбачена дата закінчення коледжу - 30 червня 2026 року (копія довідки від 19 листопада 2024 року № 46)./а.с.9/. Оскільки повнолітній син відповідача продовжує навчання, у зв`язку з навчанням не може працювати, суд приходить переконання, що він потребує матеріальної допомоги. Обставин, які свідчать про те, що відповідач не має можливості надавати допомогу повнолітньому синові, судом не встановлено. На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Виходячи з принципів змагальності, процесуальних особливостей розгляду справ про стягнення аліментів, розподілу обов`язку доказування у таких справах, суд висновує, що відповідач може надавати матеріальну допомогу його повнолітньому синові на час навчання. Відповідачем не надано суду доказів наявності обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів на утримання його повнолітнього сина на час його навчання, неможливості надання утримання синові, матеріального становища відповідача, яке зумовлює таку неможливість, або матеріального становища позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. У зв`язку з наведеним, приймаючи до уваги матеріальне становище сина відповідача, який навчається на денній формі навчання, внаслідок чого позбавлений можливості самостійно отримувати достатній для забезпечення життєдіяльності дохід, суд приходить висновку, що в межах заявлених позивачем позовних вимог із відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, на час його навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме - з 03 грудня 2024 року і до досягнення сином, [PERSON] , двадцяти трьох років, за умови його навчання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що судовий збір у розмірі 1 211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі, викладеного,

Outcome: approved