Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулося ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі\~позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.04.2016 між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та [PERSON] укладено угоду №200506528 щодо кредитування. Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 10 200 грн 00 коп. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло прав вимоги за кредитним договором, укладеним між позичальником та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за кредитним договором з відповідачем. Станом на 23.08.2024 заборгованість [PERSON] становить 31 082 грн 68 коп., з яких: заборгованість за кредитом 10 132 грн 37 коп., заборгованість за відсотками\~20 950 грн 31 коп. Також позивачем нараховано інфляційні втрати, що становлять 13 559 грн 62 коп. та 3 % річних у сумі 2 800 грн 90 коп. Враховуючи вищезазначене, позивач просить поновити строк позовної давності, позов задовольнити та стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 47 443 грн 20 коп. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.10.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30\~січня 2025\~року до\~суду надійшов\~відзив представника\~відповідача на\~позовну заяву,\~у якому\~вказав,\~що позивач\~обґрунтовує своє\~порушене право\~та право\~на звернення\~з позовом\~до суду\~укладанням з\~ПАТ «БАНК\~МИХАЙЛІВСЬКИЙ» договору\~№ 7_БМ\~від 20.07.2020\~та постановою\~Північного апеляційного\~господарського суду\~від 01.07.2021\~по справі\~№910/11298/16.\~Відповідно до\~п.\~1\~вказаного Договору\~Банк відступає\~Новому кредитору\~належні Банку,\~а Новий\~кредитор набуває\~право вимоги\~Банку до\~позичальників та/або\~заставодавців (іпотекодавців)\~та/або\~поручителів та/або\~фізичних осіб,\~зазначених у\~додатку №\~1\~до цього\~Договору,\~включаючи право\~вимоги до\~правонаступників Боржників,\~спадкоємців Боржників\~або інших\~осіб,\~до яких\~перейшли обов`язки\~Боржників за\~кредитними договорами,\~договорами про\~надання кредиту\~(овердрафту)\~та/або\~договорами поруки\~та/або\~договорами іпотеки\~(іпотечними\~договорами)\~та/або\~договорами застави,\~з урахуванням\~усіх змін,\~доповнень і\~додатків до\~них,\~згідно реєстру\~у Додатку\~№ 1\~до цього\~Договору.\~Новий кредитор\~сплачує Банку\~за Права\~вимоги грошові\~кошти у\~сумі та\~у порядку,\~визначеному цим\~Договором.\~Пунктом 2\~Договору передбачено,\~що Новий\~кредитор в\~день настання\~Відкладальної обставини\~відповідно до\~пункту 16-1\~цього Договору,\~але у\~будь-якому\~випадку не\~раніше моменту\~отримання Банком\~у повному\~обсязі коштів,\~відповідно до\~п.4\~цього Договору,\~набуває усі\~права кредитора\~за Основними\~договорами.\~Відповідно до\~п.\~3\~Договору Новий\~кредитор зобов`язаний\~повідомити Боржників\~про відступлення\~прав вимоги\~за Основними\~договорами протягом\~5\~(п`яти)\~календарних днів\~з дня\~настання Відкладальної\~обставини відповідно\~до пункту\~16-1\~цього Договору\~та набрання\~чинності цим\~Договором.\~Наявні у\~Банку документи,\~що підтверджують\~право вимоги\~до Боржників,\~а також\~реєстри прав\~вимог у\~електронному вигляді\~передаються Банком\~Новому кредитору\~за відповідними\~актами не\~пізніше 30\~(тридцяти)\~календарних днів\~із дати\~настання Відкладальної\~обставини відповідно\~до пункту\~16-1\~Договору (п.\~5\~Договору).\~Відтак,\~вбачається,\~що ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»\~набув право\~вимоги на\~підставі Договору\~щодо Боржників\~«за кредитними\~договорами,\~договорами про\~надання кредиту\~овердрафту)\~та/або\~договорами поруки\~та/або\~договорами іпотеки\~(іпотечними\~договорами)\~та/або\~договорами застави,\~з урахуванням\~усіх змін,\~доповнень і\~додатків до\~них».\~Позивач зобов`язаний\~був повідомити\~Відповідача \~про перехід\~до ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»\~права вимоги\~за «кредитним\~договором» протягом\~5\~календарних днів\~з дня\~настання Відкладальної\~обставини відповідно\~до пункту\~16-1\~Договору та\~набрання чинності\~цим Договором.\~При цьому,\~умовою набуття\~чинності Договору\~була сукупність\~обставин:\~«підписання Договору\~Сторонами та\~укладення Новим\~кредитором договорів\~купівлі-продажу\~(договорів\~відступлення права\~вимоги)\~щодо усього\~майна та\~майнових прав/прав\~вимоги,\~ які\~входять до\~складу пулу\~відповідно до\~протоколу електронного\~аукціону,\~переможцем якого\~став Новий\~кредитор №\~UA-EA-2020-06-09-000032-b,\~сформованого 15.06.2020».\~Також як\~вбачається з\~матеріалів справи,\~Відповідачем підписана\~заява №\~200506528,\~предметом якої\~було укладення\~договору про\~надання та\~використання платіжної\~картки банку.\~Відповідно до\~довідки про\~умови кредитування\~та орієнтовну\~сукупну вартість\~споживчого кредиту\~в рамках\~карткового продукту\~«МС Platinum\~Cash\~Back\~(поіменна)/Зарплатний»\~від 18.04.2016\~з Відповідачем\~укладався саме\~договір про\~надання та\~використання платіжної\~картки ПАТ\~«БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».\~Так само\~Відповідачем оформлювався\~договір добровільного\~страхування життя\~держателів пластикових\~карток ПАТ\~«БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».Таким\~чином,\~за своїм\~змістом Відповідачем\~був укладений\~договір про\~надання та\~використання платіжної\~картки банку,\~а не\~кредитний договір.\~Проте договір\~про надання\~та використання\~платіжної картки\~банку не\~значиться у\~переліку договорів\~п.\~1\~Договору,\~за якими\~Позивачу перейшло\~право вимоги\~до Відповідача.\~Підтвердженням цьому\~є абз.\~6\~п.\~4\~постанови Північного\~апеляційного господарського\~суду від\~01.07.2021\~по справі\~№ 910/11298/16,\~в якій\~суд наводить\~позицію ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»,\~вказану в\~апеляційній скарзі,\~а саме:\~«Крім того,\~скаржник зазначає,\~що значна\~частина договорів,\~права та\~обов`язки\~за якими\~було вилучено\~у незаконний\~спосіб від\~ПАТ «Банк\~Михайлівський» до\~ТОВ «ФК\~«Фагор»,\~за своєю\~суттю є\~договорами банківського\~рахунку,\~а не\~кредитним договорами\~та ТОВ\~«ФК «Плеяда»\~не могла\~набути за\~ними жодних\~прав та\~обов`язків\~і відповідно\~не могла\~передати будь-які\~права за\~ними ТОВ\~«ФК «Фагор».\~Відповідно ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»\~не набув\~права вимоги\~до Відповідача,\~про що\~зазначено у\~постанові Північного\~апеляційного господарського\~суду від\~01.07.2021\~по справі\~№910/11298/16.Також\~доводами,\~що свідчать\~про відсутність\~у Позивача\~права вимоги\~за договором\~про надання\~та використання\~платіжної картки\~банку до\~Відповідача є\~наступне:в\~Договорі не\~зазначено жодного\~кредитного договору,\~договору про\~надання кредиту\~овердрафту)\~та/або\~договору поруки\~та/або\~договору іпотеки\~(іпотечного\~договору)\~та/або\~договору застави\~та/або\~будь-якого\~іншого договору,\~який можна\~було б\~ідентифікувати як\~договір,\~укладений ПАТ\~«БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ»\~з Відповідачем,\~за яким\~існує кредитна\~заборгованість і\~право вимоги\~за яким\~перейшло до\~Позивача.\~Позивачем не\~надано витяг\~з реєстру,\~що міститься\~в Додатку\~№ 1\~до Договору\~а ні\~в паперовому,\~а ні\~в електронному\~вигляді.\~Наданий Позивачем\~так званий\~«Витяг» з\~реєстру не\~є таким,\~так як\~створений самим\~Позивачем,\~не містить\~підписів представників\~ПАТ «Банк\~Михайлівський».\~Позивачем не\~надано доказів\~надіслання повідомлення\~щодо переходу\~до останнього\~права вимоги\~до Відповідача,\~хоча надіслання\~такого повідомлення\~передбачено п.\~3\~Договору.\~Позивачем не\~надано договору\~купівлі-продажу\~(договору\~відступлення права\~вимоги)\~майнових прав/прав\~вимоги до\~Відповідача,\~який повинен\~був би\~увійти до\~складу пулу\~відповідно до\~протоколу електронного\~аукціону,\~переможцем якого\~став Новий\~кредитор,\~№ UA-EA-2020-06-09-000032-b,\~сформованого 15.06.2020\~як не\~надано і\~протоколу електронного\~аукціону,\~в рамках\~якого повинно\~було бути\~виставлено на\~продаж право\~вимоги до\~Відповідача.\~Відтак не\~можливо встановити,\~чи договір\~№ 200506528\~входив до\~складу пулу\~відповідно до\~протоколу електронного\~аукціону,\~чи укладався\~Позивачем з\~ПАТ «БАНК\~МИХАЙЛІВСЬКИЙ» договір\~купівлі-продажу\~(договір\~відступлення права\~вимоги)\~майнових прав/прав\~вимоги до\~Відповідача.\~Відповідно,\~враховуючи вище\~викладене,\~вбачається,\~що Позивач\~не набув\~права вимоги\~до Відповідача\~за договором\~№ 7_БМ\~від 20.07.2020.Відтак\~останнім не\~доведено,\~що ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»\~є належним\~позивачем по\~справі. Щодо\~нарахування відсотків\~за користування\~кредитом представником\~відповідача зазначено,\~що позивачем\~заявлено до\~стягнення 20\~950\~грн 31\~коп.,\~в якості\~відсотків по\~договору,\~які начебто\~нараховано банком\~за період\~дії договору\~№ 200506528\~з 18.04.2016\~по 18.04.2019.\~У той\~же час,\~як вбачається\~з довідки\~про умови\~кредитування та\~орієнтовну сукупну\~вартість споживчого\~кредиту в\~рамках карткового\~продукту «МС\~Platinum\~Cash\~Back\~(поіменна)/\~Зарплатний» від\~18.04.2016\~строк кредиту\~становить 12\~місяців.\~Надані ж\~до суду\~Позивачем документи\~не містять\~вказівок на\~можливість нарахування\~відсотків поза\~межами строку\~кредитування. Щодо нарахування компенсаційних виплат в порядку ст. 625 ЦК України.Позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період з 23.08.2021 по 23.08.2024 на суму 13 559 грн 62 коп. (інфляційні втрати) та 2 800 грн 90 коп. (3 % річних). У той же час у зв`язку із поширенням на території України коронавірусної хвороби COVID-19 та дією в Україні воєнного, надзвичайного стану пов`язаного зі збройною агресією рф проти України до Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України були внесені п. 15 та п. 18, відповідно до яких позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Відтак, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних є безпідставним та необгрунтованим. Окрім того, має місце штучне збільшення строку стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Так, позивач, за його позицією, набув права вимоги до відповідача 20.07.2020 внаслідок укладання договору № 7_БМ.Відповідно до позиції ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до відповідача, підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 по справі №910/11298/16.В той же час, позивачем чомусь аж до 26.09.2024 позову до суду не подавалося. Також представник відповідача вказує на пропуск позивачем строку позовної давності за вказаними вимогами. У зв`язку із вказаним у задоволенні позову просив відмовити. 04 лютого 2025 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що постановою від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 визначено зокрема: - застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905, а саме: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2. - зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 №1 і №2.Оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020не були передані ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Так, на примусове виконання вищезазначеної постанови суду за заявами ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» від 12.08.2021 приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ «Плеяда» та від 12.08.2021 приватним виконавцем відкрито ВП 66491947 щодо ТОВ «ФК «Фагор». Лише на початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності, оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Фактична відсутність документів, які стосуються угоди щодо кредитування (анкета Боржника, надані ним ідентифікаційні дані, що свідчать про виявлення сторони інтересу в укладенні такої угоди та інших документів, які свідчать про наявність правовідносин щодо кредитування між Боржником та Банком) унеможливлювала реалізацію прав позивача на звернення до суду. При цьому, строк кредитування, згідно умов договору (про надання та використання платіжної картки) № 200506528 від 18.04.2016 та Умов кредитування, становив 3 роки, тобто з 18 квітня2016 року по18 квітня2019 року. Розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Окрім того, згідно розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728,786,1293цьогоКодексу,продовжуються на строк його дії. Таким чином, оскільки строк закінчення дії договору до 18 квітня 2019 року, то на цю дату припадає продовження дії строків позовної давності, оскільки загальний строк позовної давності мав би сплинути 18 квітня 2022 року, проте з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений до його спливу у зв`язку із запровадження карантину по всій території України, а в подальшому оголошено воєнний стан. Представник позивача у судове засідання не прибув, відповідно до поданої заяви просить розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні наполягав на тому, що в задоволенні позову належить відмовити з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 18.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та [PERSON] було укладено договір у формі заяви (оферти) №200506528 про надання та використання платіжної картки МС Platinum, найменування продукту: МС Platinum Cash Back (не іменна) / Зарплатна, з кредитним лімітом в розмірі 10 000 грн 00 коп., при цьому умовами договору передбачено, що розмір кредитного ліміту за рішенням Банку може бути змінений, про що Клієнт буде повідомлений шляхом направлення SMS-повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картках, максимальна ставка по ліміту 58,8% річних, реальна процентна ставка по кредиту (в процентному виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватися в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку дії) 90,02%, абсолютне подорожчання кредиту (в грошовому виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватися в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку його можливої дії) 24815,08 грн. Умовами договору передбачено, що відповідач пропонує банку укласти з ним договір про надання та використання платіжної картки в рамках якого: відкрити на його ім`я поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (валюта рахунку гривня), що призначений для зарахування заробітної плати, соціальних та інших виплат, але не виключно та буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; випустити на ім`я відповідача платіжну картку, тип якої вказано в ОП заяви; для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 ЦК України кредитування рахунку картки. 18 квітня 2016 року відповідачем підписані Анкета № 2640451 в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту 10 200 грн 00 коп., строк (міс.) не вказано, мета кредиту не вказано, сума додаткових послуг 0 грн), персональні дані позичальника; Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту: «МС PlatinumCashBack (не іменна) / Зарплатна» та Тарифи по продукту «PlatinumCashBack / Зарплатна». 18 квітня 2016 року відповідач отримав платіжну картку ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду. Також у зв`язку з укладенням Договору про надання та використання платіжної картки від 18.04.2016 між відповідачем та ТДВ Страхова Компанія М-Лайф укладено Договір добровільного страхування життя (програма страхування від нещасних випадків держателів платіжних карток). 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління Національного банку України №14/БТ ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020. За цим Договором в порядку та на умовах, що визначені в Договорі, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників божників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16 відповідно до якої ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Згідно з витягом з реєстру боржників ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до Договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020 до нового кредитора ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором №200506528, укладеним 18.04.2016 з відповідачем на суму 31082 грн 68 коп. Також, позивачем надано розрахунок, за яким заборгованість відповідача станом на 23.08.2024, становить 47 443 грн 20 коп., з яких: 31082 грн 68 коп. заборгованість за кредитом; 13559 грн 62 коп.\~ сума інфляційних втрат; 2800 грн 90 коп. 3 % річних. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За змістом статей626,628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За статями 512,514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подано до суду виписку по картковому рахунку відповідача за період з 23.05.2016 по 27.07.2020. Відповідно до якої сума заборгованості за кредитом станом на 27.07.2020 за основною сумою становить 10 132 грн 37 коп. та по відсотках 20 950 грн 31 коп. Доказів, щодо належного виконання умов договору від 18.04.2016 №200506528 відповідачем суду не надано. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат за період з 23.08.2021 по 23.08.2024 та 3 % річних за період з 23.08.2021 по 31.12.2023, суд зазначає про таке. Статтею 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вказані вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат за період з 23.08.2021 по 23.08.2024 та 3 % річних за період з 23.08.2021 по 31.12.2023. При цьому позивачем не враховано положення пункту 15\~Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до\~ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928). Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Крім того, позивачем не враховано пункт 18\~Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до\~Указу Президенту України № 64/2002 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за договорами позики змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності. Отже, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості за вказаний період є безпідставними, оскільки не відповідають приписам пунктів 15 та 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та не підлягають до задоволення. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №200506528 від 18.04.2016 в сумі 10 132 грн 37 коп. та відсотках у сумі 20 950 грн 31 коп., усього на загальну суму 31 082 грн 68 коп. Щодо посилання сторони відповідача про неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову, суд зазначає, що законодавством передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Позивач, як правонаступник ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» звернувся до суду 27.09.2024. Водночас, позивач просить поновити йому строк позовної давності для подання позову до суду обґрунтовуючи тим, що наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, а саме спору у справі № 910/11298/16 господарського суду міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03 вересня 2020 року замінено на правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс») до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20 травня 2016 року № 1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор», що в свою чергу унеможливлювало у межах встановленого строку звернутися з позовом до суду. Крім того, підставами для поновлення строку позовної давності позивач зазначає ведення урядом України карантину, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), а також введенням воєнного стану на території країни, що стало підставою для внесення відповідних змін у\~ЦК України\~та продовження строку позовної давності. При цьому, суд зауважує, що передача прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, новому кредитору не перериває строки позовної давності. Згідно з ч.4 ст.263ЦПКпри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові ВП ВС від 13.02.2019 по справі № 826/13768/16 (11-609апп18) визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Разом з тим,\~Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби(COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559,681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім цього, до об`єктивних причин звернення до суду із захистом своїх прав та інтересів, позивачем виокремлюється також введення воєнного стану на території країни. Суд зауважує, що введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом. Окрім того, згідно\~розділу «Прикінцеві положення» ЦК України\~доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. З огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, беручи до уваги введення в Україні режиму воєнного стану 24лютого 2022року на підставі\~Указу Президента України від 24лютого 2022 року № 64/2022«Про введення воєнного станув Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану, позивачем не пропущено строк позовної давності. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5\~ст. 81 ЦПК України\~та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом судовий збір пропорційно до задоволеної суми позовних вимог у сумі 1 587 грн 16 коп. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 7 500 грн 00 коп., суд зазначає про таке. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги №26 від 15.02.2024, додаткову угоду до Договору №26 від 15.02.2024 про надання правової допомоги, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, наданих послуг) від 13.09.2024, детальний опис робіт (наданих послуг), відповідно до яких розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката становить 7 500 грн 00 коп. Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. Із заявами щодо зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу ні відповідач, ні його представник під час судового розгляду справи до суду не звертались. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.05.2024 у справі №206/4841/20 зазначила, що при вирішенні питань про відшкодування витрат на професійну правову допомогу та покладення на сторони судових витрат має враховуватися принцип пропорційності задоволених вимог. Відтак, враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають також частковому задоволенню на суму 4914 грн 00 коп.

Outcome: partial