Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

21.01.2025 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог представник позивачів вказала, що [INFO] помер рідний брат позивачів [PERSON] , що підтверджується завіреною нотаріусом Нефтеюганського нотаріального округу копією свідоцтва про смерть. [PERSON] , народився в Україні, Миколаївська область, Первомайський район, с. Кумари. Проте більше 15 років проживав в російській федерації та отримав там громадянство. За життя, [PERSON] набув права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 4825483800:01:000:0030, площею 4,94 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом МК № 095878, виданим 21.02.2005 р. Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області. Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право»: «Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України». Оскільки померлий був громадянином росії, то заява щодо оформлення прав на спадкове майно може бути подана за місцем знаходження такого майна, відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право». [PERSON] , яка є рідною сестрою померлого [PERSON] , 13.09.2022 року звернулась до Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, щодо оформлення спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згодом, [INFO] , [PERSON] , яка є також рідною сестрою померлого, також звернулася до нотаріальної контори із заявою, щодо оформлення спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Родинні відносини позивачок з померлим підтверджуються свідоцтвами про народження. Інших братів чи сестер він не мав, також він не мав ані дружини, ані дітей. Матір [PERSON] померла [INFO] , а батько [PERSON] , помер [INFO] . За таких обставин позивачки, які є рідними сестрами [PERSON] є єдиними спадкоємцями. Позивачка 1 змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , вийшовши заміж за [PERSON] в 2012 році, а позивачка 2 уклала шлюб з [PERSON] в 1975 році, та після укладення шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . 13 серпня 2024 року Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивачкам [PERSON] та [PERSON] були надані Постановиа про відмову у вчиненні нотаріальної дій № 1121/02-31 та № 1120/02-31 відповідно, в яких зазначено, що їм відмовили у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належить [PERSON] у зв`язку з тим, що у них відсутні документи що підтверджують факт смерті. Таким чином, виходячи з вищезазначених Постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії висновується, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, кадастровий номер 4825483800:01:000:0030, площею 4,94 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом MK № 095878, виданим 21.02.2005 р. Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області, оскільки позивачками не були надані документи, які б підтверджували факт смерті брата. Вищезазначене, унеможливлює в подальшому завершити процедуру успадкування. При зверненні до Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивачки надали копію свідоцтва про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , яке було видано Відділом записів актів громадянського стану адміністрації Нефтеюганського району Ханти-Мансійського автономного округу Югри І-ПН № 793772, та завірену нотаріусом Нефтеюганського нотаріального округу 10 червня 2022 року, зареєстровано в реєстрі № 86/30-/86-2022-1-813. Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (діючої на той час): «...Документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення...». Тобто на момент звернення позивачки до Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) діяли норми Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах. І лише 23.12.2022 набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Таким чином документи, які були видані на території іншої країни до моменту виходу України з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, є такими, що підтверджують факт смерті та відповідають вимогам встановленим у статті 47 Закону «Про нотаріат». Тому позивачки, як спадкоємці за законом після смерті свого рідного брата [PERSON] , в даному випадку не мають іншої можливості, ніж у судовому порядку встановити своє право на спадщину, яка виникла у зв`язку із смертю брата. Свідоцтво про смерть [PERSON] на час відкриття спадщини, мало юридичну силу офіційних документів на території України. З часу виходу України з цієї Конвенції можливість отримання в компетентних органах російської Федерації будь-яких підтверджуючих документів чи відомостей про його смерть, яке б дало змогу легалізувати його на території України припинено. Однак ця обставина не може бути законною підставою для позбавлення позивачів права на отримання у спадщину спірної земельної ділянки, що належала при житті спадкодавцю. Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022 року, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, позивачки [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом після смерті свого брата [PERSON] в даному випадку не мають іншої можливості, ніж у судовому порядку встановити своє право на спадщину, яка виникла у зв`язку з його смертю. Представник позивачів в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність та відсутність позивачів, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач надіслав на адресу суду листа з проханням слухати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом після смерті їх рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] в с. Ірсаєво, Мишкинський р-н, Республіка Башкортостан, російська федерація (свідоцтво про смерть, видане Відділом записів актів громадянського стану адміністрації Нефтеюганського району Ханти-Мансійського автономного округу Югри І-ПН № 793772, та завірену нотаріусом Нефтеюганського нотаріального округу 10 червня 2022 року, зареєстровано в реєстрі № 86/30-/86-2022-1-813). До складу спадщини після смерті [PERSON] входить, зокрема, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 4825483800:01:000:0030, площею 4,94 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом МК № 095878, виданим 21.02.2005 р. Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області. Позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, у зв`язку з тим, що у них відсутні документи що підтверджують факт смерті, про що була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved