Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

05 серпня 2024 року до Інгулецького районного суду місті Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до розпорядження Широківського районного суду Дніпропетровської області №1125 надійшла вказана цивільна справа. Заявник - КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР» у заяві зазначає, що до закладу приймаються громадяни похилого віку та особи з інвалідністю віком старше 18 років із стійким інтелектуальним та/або психічними порушеннями, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду. Влаштування до закладу здійснюється згідно з путівкою, виданою структурним підрозділом з питань соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації особі, яка виявила бажання проживати/перебувати в інтернаті, її опікуну або піклувальнику чи органу опіки та піклування. 24 травня 2013 року Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації видало путівку №439 на влаштування до інтернату гр. [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Дніпропетровськ, РНОКПП: [NUMBER] , який є інвалідом дитинства ІІ групи. Наказом №172 від 21 червня 2013 року директора КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР» Байлюк М.А. був зарахований до закладу на постійне проживання, і з 22 червня 2013 року був поставлений на повне державне утримання. В особовій справі [PERSON] відомості про близьких родичів відсутні. 23 жовтня 2013 року [PERSON] самовільно, без попередження медичного персоналу, покинув заклад. Факт відсутності [PERSON] за місцем постійного проживання зафіксований в журналі обліку підопічних. З наказу №331 від 30.11.2023 року по КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР» щодо руху підопічних вбачається, що на обліку на початок і кінець дня обліковується 276 чоловік, у тому числі у самовідлучці [PERSON] . Після встановлення факту самовільного відлучення [PERSON] адміністрація інтернату намагалась самостійно встановити його місцезнаходження, звернулись з листом до начальника відділу поліції №7 КРУП ГУМП України в Дніпропетровській області з клопотанням повідомити, чи значиться [PERSON] серед померлих, затриманих осіб, невстановлених трупів громадян та невідомих хворих. 03 листопада 2022 року була отримана відповідь вих №45.7/2 4269 від 28.10.2022 року про те, що інформація щодо смерті, затримання або перебування серед невідомих хворих осіб, серед осіб невстановлених трупів [PERSON] не значиться. 24.04.2023 року заклад звернувся з листом №263 до начальника відділу поліції №7 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про внесення даних [PERSON] до ЄРДР для здійснення досудового розслідування за ст.115 КК України з приміткою «зниклий безвісті», та які розшукові дії виконані. Місцезнаходження підопічного [PERSON] по цей час залишилось невідомим. Тому заявник звернувся в суд з вказаною заявою, просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Тому заявник звернувся в суд з вказаною заявою, просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Ухвалою судді від 12 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник заявника: Комунальний заклад «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради - О.Квітка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у відсутності представника. Заінтересована особа1 - Інгулецький відділ у місті Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явились, належним чином та своєчасно повідомлені. Заінтересована особа2:\~Департамент соціального\~захисту населення\~Дніпропетровської обласної\~державної адміністрації,\~у судове засідання не з`явились, належним чином та своєчасно повідомлені. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд встановив обставини та відповідні ним правовідносини Судом встановлено, що 24 травня 2013 року Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської області обласної державної адміністрації видало путівку №439 на влаштування до КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР» [PERSON] , 1979 року народження, місце народження (а.с.22 путівка). [PERSON] , [INFO] (а.с.20копія паспорту), РНОКПП: [NUMBER] (а.с.21), зарахований підопічним КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР» із 22 червня 2013 року, поставлений на всі види державного забезпечення, згідно з наказом директора інтернату №172 від 21 червня 2013 року (а.с.23 довідка). З наказу №331 від 30.11.2023 року по КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР» щодо руху підопічних вбачається, що на обліку на початок і кінець дня обліковується 276 чоловік, у тому числі у самовідлучці [PERSON] (а.с.29 -копія наказу). Адміністрація інтернату звернулась з листом до начальника відділу поліції №7 КРУП ГУМП України в Дніпропетровській області з клопотанням повідомити, чи значиться [PERSON] серед померлих, затриманих осіб, невстановлених трупів громадян та невідомих хворих (а.с.25 лист). Згідно відповіді начальника відділення поліції №7 Д.Плохута, за вих №45.7/2 4269 від 28.10.2022 року, інформація щодо смерті, затримання або перебування серед невідомих хворих осіб, серед осіб невстановлених трупів [PERSON] не значиться (а.с.26 відповідь). 24.04.2023 року адміністрація інтернату звернулась з листом №263 до начальника відділу поліції №7 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про внесення даних [PERSON] до ЄРДР для здійснення досудового розслідування за ст.115 КК України з приміткою «зниклий безвісті», та які розшукові дії виконані (а.с.27 лист). Згідно відповіді начальника відділення поліції №7 Д.Плохута, за вих №45.7/2 3178 від 28.04.2023 року, інформація до ЄРДР для здійснення досудового розслідування не вносилась, оскільки відсутні необхідні данні, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення, що мали б підстави для внесення відомостей за ст. 115 КК України (а.с.28 відповідь). Також згідно відповіді начальника відділення поліції №7 Д.Плохута, за вих №45.7/2 3178 від 23.09.2023 року, інформація до ЄРДР для здійснення досудового розслідування не вносилась, оскільки відсутні необхідні данні, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення, що мали б підстави для внесення відомостей за ст. 115 КК України. Під час перевірки за ІПНП не виявлено жодного факту притягнення до будь-якої відповідальності. Органами поліції не затримувався. Факт смерті за ІПНП не реєструвався. Будь-яка інформація в системі ІПНП відсутня. Місце знаходження Байлюк М.А. не встановлено. (а.с.28 відповідь). У частині третій статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справ. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Частиною 1 статті 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Частина 4\~ст.263 ЦПК України\~передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зазначено, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Відповідно до ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей про [PERSON] протягом року за місцем останнього відомого місця проживання, а саме з 23 жовтня 2013 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для визнання безвісно відсутнім [PERSON] , оскільки факт зникнення [PERSON] підтверджується доказами, які суд приймає до уваги, які не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Судом з`ясовано, що заявнику необхідно визнання безвісно відсутнім [PERSON] , оскільки це дозволить заявнику прийняти рішення щодо відрахування підопічного [PERSON] із КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР» та вирішити питання про прийняття до закладу іншої особи зі стійкими інтелектуальними та/або психічними порушеннями, яка за станом здоров`я потребує стороннього догляду й отримання соціальних послуг. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім того, суд роз`яснює, що у разі одержання заяви фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст.309 ЦПК України. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved