Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

В жовтні 2023 р. позивач [PERSON] , інтереси якої представлені адвокатом Шурхно К.А., звернулась до суду з позовною заявою, в якій, уточнивши свої вимоги, просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] . Позов мотивний тим, що [INFO] помер дідусь позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . За своє життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт, в якому заповів зазначену частку квартири позивачці, яка є його онукою. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися. 03.08.2021 р., тобто без пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини, позивач звернувся до 14-ої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак згодом позивач отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, яка мотивована тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкодавця на дане майно. Така постанова є незрозумілою з урахуванням того, що КМ БТІ видало на запит нотаріуса довідку, згідно з якою зазначена квартира, згідно з даними реєстрових книг бюро належить [PERSON] та [PERSON] . Таким чином у нотаріуса були відсутні підстави для відмови у видачі свідоцтва про право власності позивачу. Ухвалою від 27.10.2023 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків, які були усунуті позивачем у встановлений законом строк. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 06.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник позивача додав, що спірна квартира була отримана у власність [PERSON] та його дружиною [PERSON] , що є бабусею позивача, в результаті приватизації та свідоцтво про право власності на дану квартиру було надано нотаріусу при оформленні спадщини після смерті [PERSON] . Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх у сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 09.06.2021 року. Згідно заповіту від 20.02.2019 р., посвідченого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. за реєстром № 1-133, [PERSON] заповів все своє нерухоме майно [PERSON] . 03.08.2021 р., у встановлений ст.1270 ЦК України 6-місячний строк, із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] . На підставі вищевказаної заяви Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою 03.08.2021 р. була заведена спадкова справа № 574/2021, до майна померлого [PERSON] . Як вбачається із спадкової справи № 574/2021, після смерті [PERSON] , залишилася спадщина, а саме: квартира [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки № 30962 від 05.08.2021 р., виданої КП «Київського міського бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] , на праві власності зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 30.01.1995 відділом приватизації житла Подільської районної Ради народних депутатів м. Києва (розпорядження № 6641), та зареєстрованого в Бюро 08.02.1995 за реєстровим № 1639. Наданими документами підтверджено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпро від 16.07.2001 р., та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00031179640 від 11.06.2021 р., де батьком [PERSON] , зазначено [PERSON] . 17.12.2021 р. постановою державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Гончарук О.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартири [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем не надано документ, що посвідчує право власності спадкодавця на дане нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.16 ч.2 п.1 ЦК України способом захисту цивільних справ є визнання права. Відповідно до п. 4. 15, 4.1 8 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296 / 5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз"яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 " Про судову практику у справах про спадкування " зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Таким чином, позивачка, будучи спадкоємцем за заповітом, реалізувала своє право на прийняття спадщини за заповітом після свого померлого діда [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк та не здійснювала відмову від прийняття спадщини, але, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує паво власності спадкодавця на квартиру [ADDRESS] , нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні достеменно встановлено, що позивач позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання їх права власності в судовому порядку. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , є такими, що грунтуються на законі. З огляду на вказані положення та встановлені обставини, а також з урахуванням надання достатніх належних та допустимих доказів, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та заснованими на законі, а тому підлягають задоволенню. З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст.ст.15, 328, 1216, 1218, 1223, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved