Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

17.09.2024 року за підсудністю з Ірпінського міського суду Київської області до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] в особі представника адвоката Шейко В.В. до [PERSON] про стягнення суми авансу в розмірі 2 000 доларів США. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.05.2024 року між сторонами по справі укладено договір про завдаток. Предметом договору є домовленість сторін, згідно з якою [PERSON] (продавець) виявив намір продати, а [PERSON] (покупець) купити майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , за ціною, яка еквівалентна 32\~000 доларів США. Зазначена квартира належить [PERSON] 1/3 частина, [PERSON] 1/3 частина, [PERSON] 1/3 частина. Договір купівлі-продажу мав бути укладений до 10.07.2024 року, з метою забезпечення в день підписання даного договору, покупець передав, а продавець отримав завдаток, який переводиться по еквіваленту в 2 000 доларів США. Ріелтор передав позивачу ключі від квартири і позивач туди в`їхала. На протязі двох тижнів позивач виявила тріщини на стінах, на плиті перекриття під пластиком. Відповідач не надав достовірної інформації щодо технічного стану будинку, чи взагалі будинок придатний для експлуатації. Позивач через ріелтора просила, щоб [PERSON] запросив комісію. Усі тріщини та недоліки позивач фотографувала. У квартирі вони вже замінили вхідний замок, сифон, кран, частину труби та купили новий умивальник, замінили кабель на Інтернеті, шлангу силіконову на душ. Проте, комісію відповідач не запросив. В зв`язку з чим вона повідомила відповідача про неможливість укласти основний договір купівлі-продажу квартири. Повідомила про розірвання договору. Пропонувала повернути сплачені нею кошти в сумі еквівалентній 2 000 доларів США, сплатити комунальні послуги і суму за проживання. На що отримала відмову. Отже, у разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов`язання випливає із договору, укладеного сторонами. Верховним Судом України зазначено, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Позивач змушена звертатися до суду для повернення коштів сплачених нею в якості авансу. Ухвалою судді від 17.09.2024 року матеріали позовної заяви прийняті суддею до свого провадження. 23.09.2024 року до суду надійшла заява через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Шейко В.В. про забезпечення позову. Ухвалою судді від 23.09.2024 року заяву представника позивача про забезпечення позову було повернуто. 23.09.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 17.10.2024 року від представника відповідача адвоката Сідельникової О.Л. через систему «Електронний суд» подано відзив на позов. В обґрунтування заперечень зазначено, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Маючи намір продати вказану квартиру, він звернувся до [PERSON] , який надавав послуги ріелтора. Після розміщення оголошення про продаж квартири, позивач прийшла на огляд квартири, все особисто оглянула. Зазначила, що її все влаштовує, попросила відразу ж переїхати до квартири, так як їй не має де жити. Відповідач погодився. Після досягнення згоди щодо ціни договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, 11.05.2024 року між ним та позивачем укладено договір завдатку. Було узгоджено дату укладення договору купівлі-продажу квартири до 10.07.2024 року. З позивачем підтримував зв`язок ріелтор, якому остання повідомляла, що поки не має усієї суми, чекає приїзду свої сестри з-за кордону, вона повинна привести гроші. Потім почала зазначати, що стіни у квартирі почали тріскатись, усюди тріщини, позивач відмовилась від укладення договору з тих підстав, що вона була введена в оману щодо технічного стану будинку, зокрема приховано факт тріщин на плитах перекриття під пластиком. Дані доводи є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки позивач особисто оглядала квартиру, приховати факт її стану є неможливим. Отже, відносини між ним та позивачем склалися саме щодо купівлі позивачем квартири, в оплату за який вона внесла завдаток, тому вимоги позивача не підлягають до задоволення. Також, звертає увагу, що враховуючи умови укладеного між сторонами Договору про завдаток, зокрема п. 5, саме позивач відмовилась в подальшому від взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами Договором, обраний нею спосіб захисту порушує умови договору та не можу бути застосовано. 23.10.2024 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказує, що відносини які виникли між сторонами врегульовуються ст. 570 ЦК України. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Як зазначалося у позовній заяві, між сторонами не укладався ні договір купівлі продажу квартири ні попередній такий договір. Сторони не дійшли згоди, що оформлення купівлі-продажу квартири, з тих підстав, що відповідач не надав правдивих відомостей щодо технічного стану квартири та будинку. Більш того, позивач мала намір купувати квартиру, навіть заїхала туди, почала усувати певні недоліки: замінила вхідний замок, сифон, кран, частину труби та купила новий умивальник, замінила кабель на Інтернеті, шлангу силіконову на душ. При виявленні тріщин, позивач відразу ж повідомила ріелтора та просила запросити комісію. Сусід повідомив їй, що комісія не приходила ніколи обстежувати будинок. На її прохання не відреагували. При цьому, станом на 09.07.2024 року в Єдиному реєстрі боржників міститься інформація щодо наявності боргових зобов`язань у одного з співвласників, що унеможливлює укладання угоди у нотаріуса. При цьому, відповідачем не доведено, що станом на 09.07.2024 року ним було надано позивачу згоду співвласників на продаж квартири та укладання угоди, не надано відомостей щодо прізвища та місця знаходження нотаріуса. Тому покликання сторони відповідача, що сторони не уклали основний договір, з вини позивача, а тому він втратив право вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Різниця між авансом та завдатком визначається моментом укладення договору купівлі-продажу, до моменту укладення договору купівлі-продажу аванс і після завдаток. Відтак доводи викладені у відзиві не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача адвокат Шейко В.В. підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Сідельникова О.Л. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Додатково [PERSON] зазначив, що він приїздив до м. Ірпінь для укладення договору завдатку, особисто передав ключі від квартири [PERSON] , вона заїхала в квартиру відразу ж, тому що він був при цьому присутній. Усю інформацію щодо угоди він отримував від свого ріелтора [PERSON] . Саме ріелтор повідомив, що [PERSON] просить укласти договір 08.07.2024 року, так як сестра привезла гроші і треба обміняти валюту, потім вона вже заявила про недоліки тріщини на стінах, тріщини під обшивкою, якихось равликів. Заявила, що будинок є непридатним до житла, має пошкодження на стінах перекриття, відмовилась від угоди та зазначила, що дані факти від неї були приховані. Потім його викликали до поліції в м. Запоріжжі, так як звинувачували у шахрайських діях, хоча з [PERSON] він спілкувався лише при укладання договору завдатку, усі інші переговори вів [PERSON] . При виїзді з квартири [PERSON] не повернула ключі, довелось за участю поліції зрізати замок та входити до квартири. У квартирі був безлад, штори були взагалі відсутні, меблі пересунуті, сморід, сміття на підлозі, відсутній пилосос. Вважає, що [PERSON] спочатку не планувала купівлю квартири, її діями йому було завдано як матеріальну, так і моральну шкоду. За клопотанням представника відповідача судом були допитані свідки [PERSON] (ріелтор відповідача) та [PERSON] (ріелтор позивача). Свідок [PERSON] в судовому засіданні 04.12.2024 року надав такі покази. [PERSON] звернувся до нього з проханням допомогти продати квартиру, яка залишилась у спадок, власниками якої є три особи. Квартиру виставили на продаж. Зателефонували [PERSON] (колега) та [PERSON] , виявили намір подивитись квартиру. Квартиру оглядала [PERSON] , ретельний огляд вона не проводила, заявила, що її повністю все влаштовує, тому буде купувати це житло. Виникли питання по оформленню, так як позивач не мала повної суми, кошти повинна була привезти її сестра з-за кордону. Також, [PERSON] зазначила, що вона наразі мешкає в орендованій квартирі і просила відразу ж до укладення угоди переїхати в квартиру, яку планувала купити. Дане питання було узгоджене з [PERSON] , він не заперечував, враховуючи військовий стан в країні. Відповідач приїхав в м. Ірпінь і в офісі у [PERSON] між сторонами було укладено договір завдатку, [PERSON] дала завдаток в розмірі 2 000 доларів США, погодили, що угода буде укладена не пізніше 10.07.2024 року, [PERSON] передав [PERSON] ключі від квартири. При укладенні договору завдатку сторонам були роз`яснені наслідки його невиконання. Додатково угоди щодо оренди квартири на два місяці, тобто до укладення договору купівлі-продажу, не укладалось. Хто саме заїхав в квартиру і коли він не знає. До приїзду сестри жодних питань по квартирі та зауважень від позивача не надходило. На початку липня він зателефонував [PERSON] з метою призначення дати угоди, останній повідомив, що договір буде укладатись у їх нотаріуса. І вже через пару днів відбулась зустріч з [PERSON] та її сестрою, які зазначили, що угоду укладати не будуть, так як по стінах пішли тріщини, хоча раніше їх не було, на стінах перекриття теж тріщини, почали просити організувати вихід експерта до квартири для з`ясування чи придатна квартира для безпечного проживання. Їм було роз`яснено, що експерта він не може запросити, так як це не його компетенція. Під час виїзду [PERSON] з квартири присутнім не був, ключі йому вона відмовилась передавати, заявила, що віддасть їх [PERSON] у суді. Коли вже [PERSON] приїхав і зрізали замки, то він бачив, що в квартирі були відсутні штори, тюль, всюди були килимки якісь, ковдри на підлозі, стояв сморід як від тварин, нібито там жили собаки. Стан квартир відрізнявся від первісного, там був порядок, а залишився безлад. Відсутній був пилосос. [PERSON] він пояснював, що будинок був пошкоджений, попав під програму «Є-Відновлення», технічних документів на підтвердження стану квартири та будинку не було. Свідок [PERSON] зазначив, що був ріелтором позивача, хоча договір про надання ріелторських послуг між ним та [PERSON] укладено не було. Позивач шукала житло в межах 30\~000 доларів США. Інше житло, окрім квартири [PERSON] позивач не оглядала. Квартиру [PERSON] подивилась дуже швидко, ретельного огляду не було взагалі. Вона дала 300 доларів завдатку, щоб квартиру зняли з продажу. Коли приїхав один з власників квартири [PERSON] , то в офісі був укладений договір завдатку на суму 2 000 доларів США, усі наслідки його невиконання сторонам роз`яснені. 300 доларів він повернув [PERSON] . Відповідач дозволив [PERSON] заїхати відразу до квартири, так як їй не було де жити. При підписанні договору завдатку [PERSON] не мала жодних зауважень, лише зазначила, що не має повної суми і треба почекати поки приїде її сестра і привезе гроші. Ближче до підписання договору [PERSON] почала зазначати про виявлені недоліки в квартирі, заявила, що вона знаходиться в аварійному стані, просила запросити комісію для обстеження. Проте, під час первісного огляду квартири [PERSON] нічого про недоліки не говорила, жила у квартирі два місяці і все було гаразд. Угоду планували укласти у нотаріуса, проте документи на перевірку не встигли надати, так як 02.07.2024 року [PERSON] повідомила, що не буде укладати угоду через аварійних стан квартири, скинула звіт по будинку, де було зазначено, що будинок пошкоджено, стіни перекриття деякі відновлювались, стан пошкодження встановлено три з чотирьох (чотири це повністю зруйнований). Даних документів він до цього не бачив, тому інформацією щодо його руйнування під час повномасштабного вторгнення не володів. Юлія пропонувала сплатити оренду та комунальні послуги, а відповідач щоб повернув 2 000 доларів США, проте останній не погодився. При виїзді з квартири він був присутній, суттєвих змін не побачив, квартира і була в такому стані навіть при огляді, будинок вже старий. Чи придатна квартира до проживання не може зазначити, так як це питання відносне, у кожного свої примхи. Знає, що цей будинок потрапив під програму «Є-Відновлення», там замінили кришу, утепляли фасад будинку, як саме ці роботи були проведені він не знає. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 11.05.2024 року між [PERSON] , як продавець та [PERSON] , як покупець укладений договір про завдаток, відповідно до якого сторони домовилися, що продавець виявив намір продати, а покупець купити квартиру за адресою: [ADDRESS] . Ціна вказаної нерухомості становить 32 000 доларів США (а.с. 15). Згідно з п. 4 цього договору сторони дійшли згоди про намір скласти договір купівлі-продажу до 10.07.2024 року, з метою забезпечення в день підписання даного договору, покупець передав, а продавець отримав завдаток, який переводиться по еквіваленту в 2 000 доларів США. У випадку безпідставної відмови покупця від виконання зобов`язань за договором, покупець втрачає завдаток, який лишається у продавця (п. 5). Якщо розірвання з вини продавця, то завдаток повертається покупцю у подвійному обсязі (п. 6 договору). На виконання зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти, що є еквівалентом 2 000 доларів США, що підтверджується поясненнями сторін. Також, до суду позивачем надано фотокартки стін з тріщинами, проте суд до даних доказів ставиться критично, так як доказів того, що це саме квартира відповідача не має. З скрін-шотів переписки між позивачем, ріелтором та відповідачем вбачається, що [PERSON] виявила обурення щодо тріщин, які з`явились на стінах та неодноразово прохала запросити комісію, проте їй було відмовлено. Також сторони намагались вирішити спір мирним шляхом, позивач пропонувала відповідачу сплатити комунальні послуги та вартість проживання, а він їй поверне аванс 2 000 доларів США, при цьому вона зазначала, що вже замінила деякі предмети у квартирі за свій рахунок. Відповідач відмовився і запропонував повернути 1 000 доларів США, щоб були сплачені комунальні послуги та 10\~000,00 грн. за його переїзди Запоріжжя-Ірпінь. Проте, згоди не дійшли. Згідно зі звітом № 1/28 від 25.05.2022 року «обстеження будівель і споруд, які пошкоджені внаслідок агресії російської федерації проти України» попереднє обстеження житлового будинку по [ADDRESS] , складеного ТОВ «ДН-Консалтинг» у зв`язку з пошкодженнями квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , пошкодженням зовнішніх стін, капітальних стін з відхиленням під`їздів будинку утворилися тріщини розміром до 1 см., пошкоджена зовнішня капітальна стіна будинку, яка несе конструктивне навантаження технічний стан не придатний до нормальної експлуатації категорія технічного стану «3» («4» повністю зруйнований). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Тобто купівля-продаж нерухомого майна передбачає укладення договору в письмовій формі. Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Так, відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Як установлено судом та не оспорюється сторонами, на момент звернення до суду з цим позовом та на час розгляду справи, договір купівлі-продажу нерухомого майна (будинку) між сторонами не укладено, вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому. Жодних попередніх договорів з приводу купівлі-продажу нерухомого майна сторони також не укладали. Згідно з вимогами чинного законодавства, внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов`язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. Отже, у разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов`язання випливає із договору, укладеного сторонами. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами ст. 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у загальному розмірі, яка еквівалентна 2 000 доларів США є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком. Враховуючи наведене та положення ст. 570 ЦК України, суд дійшов висновків про те, що сума, яка передана позивачем для відповідача фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених ст. 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти. Посилання відповідача на те, що саме з вини позивача сторони не уклали основний договір, а тому позивач втратив право вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом у постанові від 17.06.2021 року (справа № 711/5065/15-ц). Таким чином, правила статті 570 ЦК України про завдаток поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна зі сторін ухиляється від його виконання (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25.09.2013 року у справі № 6-82цс13). У постанові від 04.08.2021 в справі № 640/17086/18 Верховний Суд висловив позицію, відповідно до якої ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції, якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається власникові. Аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова ВС від 21.02.2018 року у справі № 910/12382/17). Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Суд, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1\~211 грн. 20 коп. (квитанція № 4090-4924-1997-5442 від 12.07.2024 року) та 605 грн. 60 коп. (квитанція № 0111-4725-0558-4278 від 12.07.2024 року).

Outcome: approved