Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 жовтня 2024 року Яготинським районним судом Київської області виданий судовий наказ у цивільній справі № 382/1706/24 про стягнення з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 19.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, позивач додає, що відповідачкою не враховано всі обставини, які беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я, матеріальне становище дитини, тобто те, що відповідачка є здоровою та працездатною особою, також їх син не має хронічних та інших захворювань; стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, а саме те, що позивач з 26.12.2022 має І групу інвалідності, підгрупа А, загальне захворювання з потребою стороннього догляду. Відповідно до виписки 4079/161/293 із медичної карти стаціонарного хворого, виданої 12.07.2022 Комунального некомерційного підприємства «Бориспільська Багатопрофільна Лікарня» та консультативного висновку спеціаліста № 4217377724613 ТОВ «Науково-практичний центрнейрореабілітації» від 30.07.2022 у [PERSON] наявні такі діагнози: ЗЧМТ; забій головного мозку; дифузне аксональне ушкодження; субдуральна гідрома правої лобної ділянки. У зв`язку з чим, позивач потребує контролю свого здоров`я, а саме консультації відповідних лікарів, здачі аналізів, проходження комп`ютерної томографії та МРТ головного мозку, відповідно постійного лікування та витрат не тільки на лікувальні препарати, а й на засоби особистої гігієни. Крім того, позивач стверджує, що не має можливості ефективно працювати та отримувати значні доходи, його матеріальне становище, не дає йому об`єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі визначеним Яготинським районним судом Київської області. Позивач також зазначає, що наразі, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, не має на праві власності жодного об`єкту нерухомості. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що розмір аліментів у розмірі частини усіх видів доходу, стягнутим судовим наказом від 01.10.2024, є несправедливим, а тому необхідно зменшити цей розмір до 1/6 частини усіх видів доходу платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 06 грудня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, натомість подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав і просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги не підтримала і просила відмовити у позові в повному обсязі. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Яготинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 листопада 2021 року. На підставі судового наказу Яготинського районного суду Київської області від 01.10.2024 у справі № 382/1706/24 з позивача [PERSON] , [INFO] призначено стягнення аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 19.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії довідки медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 1062521, вбачається, що з 26.12.2022 має І групу інвалідності, підгрупа А, загальне захворювання з потребою стороннього догляду; інвалідність встановлена на строк до 26.12.2024. Згідно виписки 4079/161/293 із медичної карти стаціонарного хворого, виданої 12.07.2022 Комунального некомерційного підприємства «Бориспільська Багатопрофільна Лікарня» та консультативного висновку спеціаліста № 4217377724613 ТОВ «Науково-практичний центрнейрореабілітації» від 30.07.2022, у [PERSON] наявні такі діагнози: ЗЧМТ; забій головного мозку; дифузне аксональне ушкодження; субдуральна гідрома правої лобної ділянки. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~N\~789-XII\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Так, конструкція зазначеної статті 192 СК України, визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22). При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Верховний Суд України у Постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів» ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем зазначено, що він потребує контролю свого здоров`я та постійного лікування, а також що останній не має можливості ефективно працювати та отримувати значні доходи, його матеріальне становище, не дає йому об`єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі визначеним Яготинським районним судом Київської області. Позивач також додає, що наразі, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, не має на праві власності жодного об`єкту нерухомості. Проте аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що належних і допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення суду про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Матеріали справи не містять доказів про наявність чи відсутність у позивача доходів для сплати аліментів у визначеному судом розмір, з огляду на витрати, які він несе, розмір яких також підтверджений частково. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів та вважає, що у задоволенні позовної заяви [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed