Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 11.11.2021 року [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на сайті банку, складає між нею і банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, що підтверджується її підписом в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». На суму фактично використаного кредитного ліміту (кредиту) Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту за процентними ставками, зазначеними в Тарифах, що підтверджується п. 2.1.4.3.2 Умов та правил надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит. У свою чергу, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов?язання. Станом на 01.08.2024 року заборгованість відповідача складає 37206 грн. 92 коп., з яких: 26488,68 грн. заборгованість за кредитом та 10718,24 грн. заборгованість за відсотками. Вказані суми АТ «А-Банк» просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2024 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. До початку\~розгляду справи\~по суті\~представником відповідача\~ адвокатом\~Ходюшем А.М.\~був поданий\~відзив на\~позов,\~в якому\~він позов\~не визнав,\~посилаючись на\~те,\~що Умови та правила банківських послуг в АТ «А-Банк» змінювалися банком, який міг надати витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що наи?більш сприятливі для задоволення позову. Тому до правовідносин сторін неможливо застосування положень частини 1 статті 634 ЦК Украі?ни щодо договору приєднання. Позивачем надані Умови та правила в редакціі?, чинніи? з 02.08.2021, тоді як кредитнии? договір у вигляді Анкети-заяви підписании? 11.11.2021. За таких обставин без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Умови і правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, що згоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великоі? Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Крім того, Тарифи банку, Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», Таблиця обчислення загальноі? вартості кредиту та реальноі? річноі? процентноі? ставки за договором про споживчии? кредит не є документами, які можуть підтверджувати умови кредитування, оскільки вони не підписані позичальником. У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил, Паспорта споживчого кредиту, Тарифів, Таблиці обчислення загальноі? вартості кредиту, а тому відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом, Таблицею відповідач ознаи?омилась і погодилась, підписуючи заяву. В постанові Об`єднаноі? палати Касаціи?ного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 викладена правова позиція, згідно з якою ознаи?омлення з паспортом споживчого кредиту, и?ого підписання споживачем не означає укладення договору про споживчии? кредит та дотримання и?ого форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та и?ого змісту. Згідно з наданим банком розрахунком розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначений із урахуванням відсотків, які нараховані згідно з умовами обслуговування рахунків фізичноі? особи, а тому цеи? розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником та и?ого заборгованості. Крім того, загальнии? залишок заборгованості за кредитом становить 37206,92 грн. Проте фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувалися проценти на заборгованість за кредитом. [PERSON] неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитноі? заборгованості, однак сплачені нею кошти розподілялися банком на погашення процентів, які передбачені Умовами обслуговування рахунків фізичноі? особи, що відповідачем не підписані, тобто не спрямовувалися на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала. При укладенні договору банк не дотримався вимог ч. 2 ст.11 Закону Украі?ни «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження їх з споживачем. Банком безпідставно нараховані відповідачу відсотки та внесені боржником кошти неправомірно та безпідставно списані на погашення відсотків. Вважає, що ці кошти мають бути зараховані на погашення тіла кредиту. Аналогічну позицію щодо зарахування на погашення тіла кредиту коштів, сплачених боржником на погашення неправомірно нарахованих відсотків, які не передбачені в анкеті-заяві, наведено у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 697/302/20 (провадження№ 61-2498св22). Відповідачем у період з 11.11.2021 по 01.08.2024 в рахунок погашення заборгованості за кредитом внесені кошти в загальному розмірі 17786,74 грн., що не враховано позивачем. Отже, посилаючись на не погодження процентної ставки за кредитом та не виконання позивачем своїх зобов?язань, просить у задоволенні позову відмовити. В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. В свою чергу, представник відповідача адвокат Ходюш А.М. у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Наполягав на відмові в задоволенні позову. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що 11 листопада 2021 року [PERSON] була підписана цифровим підписом Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. Підписуючи зазначену анкету-заяву відповідач підтвердила, що до укладення угоди ознайомилася з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» (в т. ч. з правами та обов`язками), Тарифами, Паспортом споживчого кредиту та до укладення цієї угоди їй надана повна інформація про фінансові послуги відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач також підтвердила, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг становлить між нею і банком договір про надання банківських послуг, умови якого їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку АBank24 з метою засвідчення її дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг. Одночасно з підписанням цифровим підписом Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ А-Банк, в якій відповідач підтвердила ознайомлення з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ А-Банк, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту, відповідач особисто підписала своїм електронним підписом безпосередньо паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена»», який містить умови кредитування, зокрема базову процентну ставку за кредитом 40,8%, що відповідає базовій процентній ставці, що зазначена у Тарифах 3,4 % на місяць (тобто 40,8% річних). На підстав заяви відповідача їй був наданий кредит шляхом встановлення на платіжну картку зі строком дії до березня 2028 року кредитного ліміту в розмірі 30000 грн., який 02.03.2022 року було зменшено до 17462 грн., а з 02.03.2022 року кредитний ліміт склав 26500 грн. З виписки по картці вбачається, що крім кредитного ліміту відповідач користувалася кредитом «Розстрочка», сплата якого здійснювалася за рахунок коштів кредитного ліміту. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним банком, станом на 01.08.2024 року заборгованість за кредитним договором від 11.11.2021 склала 37206 грн. 92 коп., з яких 26488 грн. 68 коп. заборгованість за кредитом та 10718 грн. 24 грн. заборгованість за процентами. У своєму позові банк посилається на те, що, відповідач, підписавши електронним підписом анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також паспорт споживчого кредиту, погодилася з умовами кредитування та підтвердила, що така заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. В свою чергу, відповідач заперечує надання їй банком кредиту на умовах, зазначених у позовній заяві, зокрема вважає, що банком не доведено погодження процентної ставки за кредитом, у зв`язку з чим безпідставно нараховані проценти за користування кредитними коштами. При вирішенні спору про стягнення вказаних сум із відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом частини 1 статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з абз. 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. При цьому в статті 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини 12 статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом частин 1, 3\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 5, 6\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує, що 11.11.2021 відповідач з використанням електронного підпису підписала анкету-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку (13 год. 50 хв.), в тому числі паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» (13 год. 52 хв.). Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчила генерацію нею ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, та визнала, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Також відповідач підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного підпису. Підписуючи у такий спосіб вищевказану заяву, відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами. Також, підписуючи електронним підписом паспорт споживчого кредиту, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Отже, суд вважає, що між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, а саме у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредитні кошти та оплатити інші погоджені сторонами платежі, що виникають з укладеного між сторонами договору. Суд вважає, що само по собі не зазначення у заяві процентної ставки за кредитом не свідчить про не погодження сторонами істотних умов договору, зокрема розміру процентної ставки за кредитом, з огляду на те, що відповідач, підписуючи згенерованим нею ж електронним підписом анкету-заяву, підтвердила її ознайомлення з Тарифами банку. Заперечуючи проти процентної ставки за кредитом, зокрема стверджуючи про те, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті АТ «А-Банк», з часу отримання нею кредиту могли змінюватися і банк міг додати до позовної заяви найбільш сприятливу для задоволення позову редакцію, відповідач жодних доказів на підтвердження зміни банком Умов та правил надання банківських послуг, у тому числі тарифів, за якими здійснюється кредитування, не надала. Позивачем не надано доказів, що вона, укладаючи кредитний договір в електронній формі, отримала в мобільному додатку та була ознайомлена з іншими умовами кредитування в АТ «А-Банк». Зокрема, що між нею і банком були погоджені інші умови кредитування, аніж ті, на які посилається банк, зокрема Тарифи, які є складовою Умов та правил надання банківських послуг, ознайомлення з якими відповідач підтверджувала, підписуючи анкету-заяву своїм електронним підписом. Посилання у відзиві на правові позиції Верховного Суду, що викладені у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, суд вважає безпідставним, оскільки обставини цих справ не є релевантними з обставинами справи, яка розглядається. Так, у справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду виходила з того, 18 лютого 2011 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій процентна ставка не зазначена. Звертаючись із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, в тому числі процентів за користування кредитом, банк посилався на\~Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Водночас банк не надав підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Суд вважав, що роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку неможливо застосувати до правовідносин сторін правила частини першої\~статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком. Отже, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. В свою чергу, у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Тобто у наведених постановах Верховний Суд виходив із недоведеності ознайомлення позичальника з Тарифами та іншими умовами кредитування та погодження з ними під час підписання позичальником анкети-заяви. Крім того, Верховний Суд вважав, що ознайомлення та підписання паспорта споживчого кредиту не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми. Суд погоджується з тим, що само по собі підписання паспорта споживчого кредиту не свідчить про укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми. Водночас це не виключає оцінку судом паспорта споживчого кредиту в цілому як доказу по справі. Суд звертає увагу, що укладення кредитного договору між АТ «А-Банк» і [PERSON] підтверджується, насамперед, підписанням нею з використанням електронного підпису Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, в якій вона підтвердила її ознайомлення як з паспортом споживчого кредиту, так і безпосередньо з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, які є їх складовою. В даному випадку долучені банком до позовної заяви Тарифи по картці «Зелена», зокрема зазначена в них базова процентна ставка в розмірі 3,4 % на місяць, узгоджується з процентної ставкою, яка зазначена у підписаному особисто відповідачем паспорті споживчого кредиту як 40,8 % на рік (3,4 % х 12 міс.). Відтак у суду відсутні підстави вважати, що сторони, укладаючи кредитний договір, погодили інші умови кредитування, в тому числі безпроцентне надання кредиту, з огляду на те, що долучені банком Тарифи узгоджуються з іншими доказами по справі і об`єктивних підстав вважати, що вони були змінені банком у вигідній для нього редакції, в суду немає. Отже, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач була належним чином повідомлена про свої зобов`язання, в тому числі щодо сплати процентів за користування кредитом за ставкою 40,8% річних (3,4 % на місяць), але ці зобов`язання не виконала, що змусило позивача звернутися до суду. Суд вважає, що наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідає погодженим сторонами умовам кредитування. Твердження відповідача про необґрунтоване нарахування процентів за кредитом через не визначення у її анкеті-заяві строків кредитування суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідачу була видана банком кредитна картка строком дії до березня 2028 року і згідно з випискою по картці відповідач активно користувалася встановленим їй кредитним лімітом. Враховуючи вищенаведене, позов АТ «Акцент-Банк» необхідно задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 11.11.2021 року станом на 01.08.2024 у розмірі 37206 грн. 92 коп., з яких: 26488 грн. 68 коп. заборгованість за кредитом та 10718 грн. 24 грн. заборгованість за процентами. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. Згідно з частиною 1 статтею 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved