Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання на її користь на утримання спільної неповнолітньої дочки. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачка проживає та веде спільне господарство з відповідачем. 31.12.2022 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (актовий запис №539). Від вказаного шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачці не достатньо коштів, які надає відповідач на утримання дитини, яке потребує значних затрат, а тому з об`єктивних обставинах вона не має можливості самостійно вільно та належно забезпечувати доньку матеріально в повному обсязі відповідно до віку дитини. Відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти. З огляду на вказане позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 14.01.2025 року відкрито провадження за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17 січня 2025 року відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнає, проти винесення рішення на користь [PERSON] не заперечує. Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду про таке. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 31 грудня 2022 року, актовий запис №539 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 31.12.2022). Відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.10.2024. Як зазначено у позові коштів, які надає відповідач на утримання дитини не достатньо, а з об`єктивних обставин позивачка не має можливості самостійно вільно та належно забезпечувати доньку матеріально в повному обсязі відповідно до віку дитини. На спростування вказаного, відповідачем [PERSON] не надано відповідних доказів. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до ст. ст.180, 182, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умова життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що коштів, які надає відповідач, недостатньо та вони не задовольняють всі потреби доньки, а отже, він не в повній мірі виконує обов`язки відповідно до ст. 180 СК України. При цьому, відповідач має нормальний стан здоров`я, є молодою особою працездатного віку та не має на утриманні інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю і як батько зобов`язаний утримувати дитину, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, наявність законних підстав для їх задоволення, та вважає за необхідне стягнути з відповідача, аліменти на утримання доньки в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб, а тому наявні законні підстави для задоволення позову в повному обсязі. Згідно частин 1, 2 статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно положень частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Відповідач надав суду посвідчення учасника бойових дій та просив звільнити його від сплати судового збору як учасника бойових дій. Суд звертає увагу, що предметом спору є аліментні зобов`язання відповідача, тобто дана справа не пов`язана з порушенням його прав, як учасника бойових дій. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 142 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved