Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя, мотивуючи позовні вимоги тим, що у 2012 році у м. Вінниця, [PERSON] познайомився із [PERSON] , з якою у них виникли взаємні почуття одне до одного, і 16 вересня 2012 року [PERSON] разом зі своїм сином від першого шлюбу - [PERSON] , переїхала жити разом з [PERSON] у будинку [ADDRESS] , який належав брату позивача - [PERSON] . З цього часу [PERSON] та [PERSON] постійно проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, брали спільну участь у витратах на утримання житла, спільно харчувалися, купляли майно для спільного користування, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, спільно проводили свята, їздили на відпочинок, що підтверджується товарними чеками, квитанціями, фотографіями. [PERSON] виховував сина [PERSON] - [PERSON] як свого рідного сина, забезпечував його побут, записав його та водив в спортивну секцію плавання, оплачував витрати на його навчання, розваги, одяг, побут. Намагався забезпечити йому максимальну батьківську опіку. В період 2012-2014 рр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як єдина сім`я постійно подорожували ОАЕ, Австрію, Таїланд, Хорватію, Словенію, Польщу, Італію, Мальдіви, Єгипет, Ізраїль, що засвідчується листом ДП ТзОВ СП «ТРАЙДЕНТ КОНСАЛТІНГ ТА ІНВЕСТИЦІЇ» № 5 від 24.01.2024 року. Факт спільного проживання підтверджується відповіддю №218 від 19 грудня 2023 року школи «Ерудит» щодо зазначення адреси проживання в особовій справі учня саме [ADDRESS] . Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї №1072 від 22.03.2018 року місцем проживання [PERSON] з 27 квітня 2013 року є [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 05.06.2023 року [PERSON] зареєстрована у будинку, що знаходиться у [ADDRESS] з 27.04.2013 року. 30.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] . У квітні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу і рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02.11.2023 року шлюб було розірвано. У період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, [PERSON] придбав автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «ML 350 CDI 4 MATIC», [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, сірого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] було зареєстровано 03.04.2014 року за [PERSON] . Таким чином, автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «ML 350 CDI 4 MATIC», [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, сірого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] було зареєстровано 03.04.2014 року за [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . В подальшому, після реєстрації шлюбу, [PERSON] також придбав автомобіль марки «BMW» модель «Х4», реєстраційний номер [NUMBER] синього кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , зареєстрований 25.11.2016 року за [PERSON] . Проте, [PERSON] не погоджується на добровільний поділ вказаних транспортних засобів, оскільки вважає їх особистою власністю. В уточненій заяві просив суд, встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 27 листопада 2013 року по [INFO] . Виділити у власність [PERSON] автомобіль марки «BMW» модель «Х4», 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] синього кольору, який зареєстрований 25.11.2016 року. Стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 551180,00 грн. компенсації ринкової вартості 1/2 частки автомобіля марки «BMW» модель «Х4», 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] синього кольору, який зареєстрований 25.11.2016 року. Стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 499999,00 грн. компенсації ринкової вартості 1/2 частки автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», модель «ML 350 CDI 4 MATIC», VIN [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. 07.03.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заву від [PERSON] у якому вказано, що відповідачка заперечує проти фактів: проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 16.09.2012 року по 09.08.2014 року, наявність спільного бюджету, спільного господарства, спільної участі в утриманні житла в цей період. Факт виховання [PERSON] сина відповідачки - [PERSON] як свого власного сина, забезпечення його побуту, понесення витрат на його навчання та побут. Після реєстрації шлюбу кошти на утримання сина відповідачки були спільним майном в певній частині. Факт подорожей [PERSON] та [PERSON] як єдиної сім`ї, в період з 08.07.2012 року по 09.08.2014 року. Вказала, що познайомилась з позивачем в січні 2012 року у м. Вінниці. В цей час позивач був одружений з [PERSON] , про що було відомо [PERSON] . Сама відповідачка зустрічалась з іншим чоловіком. Відповідачка декілька разів приїздила до Львова, зустрічалась з [PERSON] в готелі. В липні 2012року [PERSON] познайомив відповідачку з братом [PERSON] , його дружиною [PERSON] , їх дітьми. Всі при знайомстві розуміли, що відповідачка є коханкою позивача, оскільки обговорювали недоліки дружини позивача - [PERSON] , яку відверто не любили. Родичі позивача раділи, що в нього з`явилась нова коханка, навіть матір позивача. Родичі позивача запрошували сторони в гості ночувати. Відповідачці було відомо, що [PERSON] в цей період крім дружини мав ще одну більш - менш постійну коханку - [PERSON] , з якою він підтримував стосунки з 2009 року. Наразі вона є адвокатом позивача. Позивач обговорював з відповідачкою його постійні сексуальні пригоди та інших жінок, відповідачка лояльно ставилась до такої ситуації, оскільки її влаштовували такі відносини без зобов`язань. [PERSON] ( [PERSON] )є власницею квартири загальною площею 101,6 кв.м. з адресою: [ADDRESS] , що доводиться свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 19.04.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав від 21.08.2012 року. [PERSON] з 10.07.2007 року зареєстрована як ФОП, що доводиться копією свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER]. Суду надається довідка з ЄДРЮОФОП від 25.10.2023 року щодо ФОП [PERSON] як здійснення нею підприємницької діяльності з 11.07.2007 року і дотепер, без припинення, в сфері оптової та роздрібної торгівлі деревиною, будівельними матеріалами, в тому числі через поштове замовлення або в мережі інтернет. Згідно звіту ФОП [PERSON] від 05.04.2010 р. її дохід за перший квартал 2010 р. склав 122 720 гри. Згідно звіту ФОП [PERSON] від 05.07.2010 р. її дохід за другий квартал 2010 р. склав 372 128, 09 грн. Згідно звіту ФОП [PERSON] від 05.10.2010 р. її дохід за третій квартал 2010 р. склав 405 634,09 грн. Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 р. [PERSON] ( [ADDRESS] ) загальна сума її оподаткованого доходу склала 229 790, 07 грн. Згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2012 р. [PERSON] ( [ADDRESS] ) загальна сума її оподаткованого доходу склала 895 805, 61 грн. Згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2013 р. [PERSON] ( [ADDRESS] ) загальна сума її оподаткованого доходу склала 962 285, 02 грн. Згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2014 р. [PERSON] ( [ADDRESS] ) загальна сума її оподаткованого доходу склала 881 345 грн. Згідно договору № В00/6102/12 від 30.08.20212 р. [PERSON] зозмістила на вкладному рахунку у ПАТ "ОТП Банк" 5000 доларів США, то підтверджується копією договору та квитанції № 77 від 30.08.20212 р. Згідно договору банківського вкладу № 2630/2400/626738 від 21.08.2013 р. [PERSON] розмістила на депозитному рахунку № [NUMBER] в ПАТ "Банк форум" 112 426, 00 доларів США. Згідно платіжного доручення № 1 від 27 лютого 2014 р. ПАТ "Банк Форум" здійснив на користь [PERSON] виплату з рахунку № [NUMBER] , 06 доларів США. Згідно договору № 600/001391/14 про ощадний банківський вклад з щомісячною сплатою процентів від 16.06.2014 р. ПАТ "ОТП Банк" прийняв від [PERSON] 10 000 доларів США, що доводиться копією договору та квитанції № 600Т0017КС). Підприємницьку діяльність щодо оптової торгівлі через мережу інтернет та пошту відповідачка продовжила здійснювати з м. Львова. Місцезнаходження фізичної особи підприємця було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , для чого вона була змушена зареєструватись 27.04.2013 р. за вищезазначеною адресою. Житловий будинок за адресою [ADDRESS] з 2007 р. по 19.05.2015 р. належав [PERSON] (брату позивача), що доводиться інформаційною довідкою з Реєстру речових прав ЕІ нерухоме майно. З 19.05.2015 р. власником будинку стала [PERSON] . Реєстрація проживання відповідачки за вищезазначеною адресою була проведена на підставі договору оренди житла з [PERSON] , укладеного в житлово-комунальній організації Галицької району м. Львова по вулиці Снопківська, як піднаймач. 24 травня 2013 року був зареєстрований в будинку син відповідачки як піднаймач, на підставі договору оренди з [PERSON] . [PERSON] був зареєстрований в квартирі своєї дружини за адресок [ADDRESS] в період часу з 23.05.2006 р. п: 09.06.2015 р., що доводиться відміткою у паспорті позивача серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 1999 р. РВ ЛМУ УМВ України у Львівські: області. Згідно інформаційної довідки № 368368863 від 04.03.2024 р. квартира за адресою: [ADDRESS] з 22.12.2005 р. по 20.09.201: р. належала на праві власності [PERSON] . В копії довідки про склад сім`ї та реєстрацію проживання за адресою: [ADDRESS] , наданої позивачем, міститься інформація про реєстрацію місця проживання позивача за вказано за адресою з 09.06.2015 р. На стор. 10 вищезазначеного паспорту є відмітки про реєстрації шлюбу з [PERSON] 20.04.1996 р. та про держави реєстрацію розірвання шлюбу 26.11.2013 р. Галицьким відділом ДРАЦС Львівського міського управління юстиції ГУЮ у Львівській області актовий запис № 68. 17 грудня 2013 р. між ТОВ "Західноукраїнський автомобільний дім" ті [PERSON] укладено договір № 0452600215 купівлі-продажу" автомобіля моделі Мерседес-Бенц-350, 2014 року випуску, за ціною 935 390, 40 грн., з обов`язком оплати вартості автомобіля частинами до повної оплати ціни після доставки автомобіля в Україну. У відповідачки не зберігся договір та докази оплати крім рахунку № 0452600215 від 28 лютого 2014 р., згідно якого [PERSON] здійснила попередню оплату за автомобіль Мерседес -Бенц у розмірі 149 800, грн. залишок становить 58 227,84 євро. Згідно листа ТСЦ № 0541 від 16.11.2023 р. з відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів вбачається, що автомобіль Mercedes-Benz ML 350 CDI 4 Matic, 2014 p. випуску вперше був зареєстрований за [PERSON] 03.04.2014 р. Копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 03.04.2014 р. надається суду. Звертає увагу, що автомобіль марки "Тойота" моделі "Auris" 2008 року випуску також був придбаний [PERSON] з автосалону за рахунок кредитних коштів, що доводиться відміткою на свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 03.06.2008 р. 19.11.2014 р. цей автомобіль був проданий іншому громадянину, що і вводиться довідкою-рахунком серії [NUMBER] від 19.11.2014 р. Згідно протоколу УЗД від 10.08.2014 р. у [PERSON] діагностовано вагітність 3 тижні. Згідно протоколу УЗД від 10.09.2014 р. у [PERSON] діагностовано ознаки завмерлої вагітності в терміні 6 тижнів. Після того, як відповідачка довідалась про вагітність та повідомила позивачу, між ними 10.08.2014 р. відбулась розмова щодо батьківства та переходу відносин на новий рівень. Сторони вирішили залишити дитину та подати заяву про укладення шлюбу. Сторони домовились, що майбутнє планують разом, починають дбати про матеріальне забезпечення майбутньої дитини та зробили обіцянку вірності один одному. Сторони подали заяву про реєстрацію шлюбу в звичайному порядку Після того, як плід завмер, сторони, не змінили думки щодо узаконення відносин та вирішили зачати дитину, як тільки відпадуть медичні протипоказання. До 10.08.2014 р. відносини між сторонами були позбавлені наявності прав та обов`язків, це було виключно відносини характерні для коханців - статеве життя, спільні подорожі, ресторани, прогулянки. Сторони в цей час мали окремі бюджети та витрати. Обидва були матеріально забезпечені та не потребували матеріальної підтримки один одного. Більшість подорожей, про які йдеться у листі-відповіді від 24.01.2024 р. (включно з поїздкою 18.07.2024 р.) сторони дарували один одному за власні кошти. Відповідачка утримувала сина та дбала про його матеріальне забезпечення та розвиток. В будинку по [ADDRESS] до серпня 2014 р. їжа відповідачкою готувалась в основному для сина, [PERSON] . Позивач здебільшого снідав та обідав поза межами будинку. Часто сторони вечеряли в ресторані, здебільшого платив позивач, який запрошував на такі вечері, за рахунок власних коштів. Всі потреби в одязі, взутті, лікуванні, косметології щодо себе та сина відповідачка в період до 10 серпня 2014 р. забезпечувала за рахунок власних коштів. В будинок по [ADDRESS] відповідачка з Вінниці привезла деякі речі кухонного вжитку, які любила та до яких звикла деякий посуд, блендер, кухонний комбайн. Після виїзду у вересні 2023 р. з будинку ці речі відповідачка забрала. Коли відповідачка вселилась у вказаний будинок у 29.09.2012 р. як піднаймачка, він був умебльований, забезпечений побутовою технікою. Сторони не купували разом жодних речей домашнього вжитку в будинок до 10 серпня 2014 р. Спільні покупки в будинок почалися після того, як відповідачка завагітніла [PERSON] і будинок почали готувати до народження дочки. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 30.09.2014 року, розірвано 02.11.2023 року рішенням суду. Автомобіль марки «BMW» модель «Х4», реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 25.11.2016 року за [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Автомобіль був придбаний у шлюбі за спільні кошти подружжя. 16.12.2023 року [PERSON] відчужила у власність [PERSON] , яка є її матір"ю, автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель «ML 350 CDI 4 MATIC», 2014 року випуску на підставі договору дарування. Відповідачка стверджує, що автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель «ML 350 CDI 4 MATIC», 2014 року випуску, був до відчуження її особистою приватною власністю, оскільки придбаний за кошти, що є її особистою приватною власністю в період до укладення шлюбу. 15.04.2024 року [PERSON] звернулась з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, позов мотивувала тим, що обидві сторони визнають, що автомобіль «BMW» модель «Х4», 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , був придбаний сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти подружжя та в інтересах сім`ї. [PERSON] у відзиві на позов від 05.03.2024 року повідомила, що спірний автомобіль перебуває в неї з 17.09.2023 року, коли вона виїхала на ньому з дочкою з спільного для сторін житла під час перебування у шлюбі за адресою: [ADDRESS] . В первісному позові, заяві про зміну предмету позову позивач надав суду інформацію з мережі інтернет про орієнтовну вартість спірного автомобіля у розмірі 1102360,00 грн. Відповідачка надає звіт № 37/24 про незалежну оцінку ринкової вартості автомобіля, складного оцінювачем - фізичною особою підприємцем [PERSON] згідно висновку оцінювача ринкова вартість автомобіля «BMW» модель «Х4», 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 08.04.2024 року становить 951 564,00 грн. без ПДВ. Відповідачка з 29.12.2023 року не використовує спірний автомобіль. [PERSON] не визнає позовну вимогу про поділ автомобіля «BMW» модель «Х4», 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] шляхом виділу [PERSON] , автомобіля із стягненням з неї на користь [PERSON] компенсації частини ринкової вартості автомобіля. Натомість просить суд, поділити автомобіль «BMW» модель «Х4», 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] шляхом виділу [PERSON] автомобіля із стягненням з нього на користь [PERSON] компенсації частини ринкової вартості автомобіля. 29.04.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , у якому вказано, що [PERSON] категорично заперечує зустрічний позов в частині порядку поділу автомобіль марки «BMW» модель «Х4», 2016 року випуску, VIN [NUMBER] , оскільки вважає, що даний автомобіль повинен бути виділений у власність [PERSON] зі стягненням з неї в користь [PERSON] компенсації вартості 1/2 частки автомобіля. Автомобіль марки «BMW» модель «Х4», 2016 року випуску, VIN [NUMBER] був придбаний [PERSON] у 2016 році та зареєстрований на ім`я [PERSON] , і з цього часу перебував у постійному користуванні [PERSON] . Даний транспортний засіб по даний час знаходиться у її розпорядженні. Таким чином факт реєстрації права власності на автомобіль за [PERSON] та факт постійного користування нею вказаним автомобілем є істотною обставиною для виділу автомобіля у власність [PERSON] 01.05.2024 року надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяв від [PERSON] вказано, що відповідачка вкотре просить позивача діяти добросовісно - повідомити місце знаходження автомобіля Mercedes-Benz ML 350 та здійснити спільно продаж автомобіля BMW моделі Х4 (якщо позивач не бажає отримати його у власність зі сплатою 1/2 частки ринкової вартості автомобіля відповідачці). В судовому засіданні позивач - відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, зустрічні позовні вимоги не визнав. Представник позивача - відповідача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав просив суд їх задовольнити, заперечував, щодо задоволення зустрічного позову. Представник відповідача - позивача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення уточнених позовних вимог, зустрічний позов підтримала. Вислухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позови слід задовольнити частково з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що між сторонами 30.09.2014 року було укладено шлюб, який рішенням Галицького районного суду м. Львова був розірваний(а.с.15-16). [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21.10.2015 року серії [NUMBER] (а.с.13зворот). Після реєстрації шлюбу сторонами придбано автомобіль марки «BMW» модель «Х4», реєстраційний номер [NUMBER] синього кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , зареєстрований 25.11.2016 року за [PERSON] . Крім того, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] було зареєстровано 03.04.2014 року за [PERSON] автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель «ML 350 CDI 4 MATIC», [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.11.2013 року, [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] 26.11.2013 року (Т.1 а.с.130). [PERSON] зазначає, що в період з 27.11.2013 року по 29 вересня 2014 року проживав однією сім`єю з [PERSON] , вели спільне господарство, брали спільну участь у витратах на утримання житла, спільно харчувались, купляли майно для спільного користування, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, спільно проводили свята, їздили на відпочинок. В свою чергу [PERSON] зазначає, що до 10.08.2014 року відносини між сторонами були позбавлені наявності прав та обов`язків, це були виключно відносини характерні для коханці - статеве життя, спільні подорожі, ресторани, прогулянки. В силу ч.ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що в 2012 році [PERSON] познайомив його з [PERSON] як з майбутньою дружиною. З липня 2012 році вони разом відпочивали в Словенії, Хорватії. На всіх святах з 2013 року [PERSON] була присутня як дружина. Коли [PERSON] святкував своє 50-річчя де була присутня вся родина, друзі, також була присутня [PERSON] зі своєю родиною. Також йому відомо, що [PERSON] направляв та спонсорував навчання сина [PERSON] до США та збирався купувати їй автомобіль. Свідок [PERSON] , який є братом позивача [PERSON] суду показав, що він був номінальним власником будинковолодіння, в якому проживала сім"я його брата у м. Львові. Сімєю брата з 2012року він вважав [PERSON] зі своїм сином від попереднього шлюбу. Оскільки певний час [PERSON] був депутатом, тому він в документах не міг значитись як власник земельної ділянки та котеджу, в зв"язку з чим їх родиною було прийнято рішення оформити нерухомість на нього- [PERSON] . [PERSON] з його братом та сином проживали разом з кінця серпня 2012року, вели спільне господарство, піклувались один про одного і вся родина знала і відносилась до [PERSON] як до його майбутньої нової дружини до поки оформлювалось його розлучення за попереднім шлюбом. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо суду показав, що являються сусідами [PERSON] . Останній в кінці 2012року представив [PERSON] як свою дружину, яка переїхала проживати до [PERSON] зі своїм сином [PERSON] . Вони всі разом, оскільки були і друзями і сусідами, ходили один до одного в гості, спілкувались, спілкувались їхні дружини. При їх відвідуваннях [PERSON] накривала на стіл, та всі разм відмічали різні свята. Покази даних свідків підтверджуються витягом з реєстру територіальної громади № 2023/004225386, дата декларування реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - 27.04.2013 року (Т.1а.с.7). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 1072 від 22.03.2018 року ЛКП «Снопківське» ЛМР в будинкуза адресою: [ADDRESS] зареєстровано 4 особи, в тому числі [PERSON] з 27.04.2013 року та [PERSON] (син [PERSON] ) (Т.1а.с.7 зворот). Будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності на підставі договору купівлі - продажу [PERSON] (брату позивача) (Т.1а.с.6). Згідно листа- відповіді № 5 від 24.01.2024 року туристичної компанії «Трайдент», [PERSON] є постійним клієнтом туристичної компанії «Трайдент» з 1998 року. Починаючи з липня 2012 року та по грудень 2015 року надавалися туристичні послуги [PERSON] на спільний відпочинок з [PERSON] , [PERSON] до різних країн світу. Оплату за туристичні послуги здійснював [PERSON] , іноді кошти в касу компанії приносила [PERSON] 08.07.2012 року - Словенія, 23.11.2012 року - ОАЕ, 11.01.2013 року - Австрія, 03.03.2013 року - Таїланд, 09.07.2013 року - Хорватія, 20.07.2013 року - Словенія, 30.12.2013 року - Польща, 10.01.2014 року - Італія, 23.03.2014 року - Мальдіви, 30.04.2014 року - Єгипет, 18.07.2014 року - Польща, 14.10.2014 року - Ізраїль, 10.01.2015 року - Італія, 28.05.2015 року - Польща (Т.1а.с.9). Спільні подорожі [PERSON] та [PERSON] підтверджуються фототаблицею. Крім того, в матеріалах справи наявні фото зі святкування 50- річчя [PERSON] - 05.07.2013 року, на фото серед інших гостей присутня [PERSON] . Також наявний фото знімок [PERSON] , [PERSON] та матері [PERSON] (Т.1а.с.10-12). Вище вказані фото вказують про наявність більш тісних родинних відносин між сторонами та підтверджують покази [PERSON] . У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд зазначив, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Юридичний факт установлюється у тому випадку, якщо від нього виникають, змінюються чи припиняються правовідносини. Суд зазначає, що надані [PERSON] докази, які долучені до матеріалів справи, підтверджують факт спільного відпочинку, спільної присутності на святкуванні свят, перебування у близьких стосунках [PERSON] з родиною [PERSON] . Факт спільного проживання однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу після розлучення [PERSON] , а саме, з 27.11.2013 року по 29.09.2014 року, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Суду надана довідка з ЄДРЮОФОП від 25.10.2023 року щодо ФОП [PERSON] як здійснення нею підприємницької діяльності з 11.07.2007 року і дотепер, без припинення, в сфері оптової та роздрібної торгівлі деревиною, будівельними матеріалами, в тому числі через поштове замовлення або в мережі інтернет (а.с.58). Згідно звіту ФОП [PERSON] від 05.04.2010 р. її дохід за перший квартал 2010 р. склав 122 720 гри. Згідно звіту ФОП [PERSON] від 05.07.2010 р. її дохід за другий квартал 2010 р. склав 372 128, 09 грн. Згідно звіту ФОП [PERSON] від 05.10.2010 р. її дохід за третій квартал 2010 р. склав 405 634,09 грн. Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 р. [PERSON] ( [ADDRESS] ) загальна сума її оподаткованого доходу склала 229 790, 07 грн. Згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2012 р. [PERSON] ( [ADDRESS] ) загальна сума її оподаткованого доходу склала 895 805, 61 грн. Згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2013 р. [PERSON] ( [ADDRESS] ) загальна сума її оподаткованого доходу склала 962 285, 02 грн. Згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2014 р. [PERSON] ( [ADDRESS] ) загальна сума її оподаткованого доходу склала 881 345 грн. (а.с.60-76). Згідно договору № В00/6102/12 від 30.08.20212 р. [PERSON] зозмістила на вкладному рахунку у ПАТ "ОТП Банк" 5000 доларів США, то підтверджується копією договору та квитанції № 77 від 30.08.20212 р. (а.с.87-88 Т.1). Згідно договору банківського вкладу № 2630/2400/626738 від 21.08.2013 р. [PERSON] розмістила на депозитному рахунку № [NUMBER] в ПАТ "Банк форум" 112 426, 00 доларів США (а.с.89 Т.1). Згідно платіжного доручення № 1 від 27 лютого 2014 р. ПАТ "Банк Форум" здійснив на користь [PERSON] виплату з рахунку № [NUMBER] , 06 доларів США. (а.с.90 Т.1). Згідно договору № 600/001391/14 про ощадний банківський вклад з щомісячною сплатою процентів від 16.06.2014 р. ПАТ "ОТП Банк" прийняв від [PERSON] 10 000 доларів США, що доводиться копією договору та квитанції № 600Т0017КС (а.с.91-92). [PERSON] ( [PERSON] ) є власницею квартири загальною площею 101,6 кв.м. з адресою: [ADDRESS] , що доводиться свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 19.04.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав від 21.08.2012 року (а.с.77). [PERSON] був зареєстрований в квартирі за адресою [ADDRESS] в період часу з 23.05.2006 р. п: 09.06.2015 р., що доводиться відміткою у паспорті позивача серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 1999 р. РВ ЛМУ УМВ України у Львівські: області (а.с.102-103 Т.1). Відповідно до звіту № 37/24 , ринкова вартість легкового автомобіля BMW» модель «Х4», реєстраційний номер [NUMBER] синього кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , зареєстрований 25.11.2016 року за [PERSON] складає 951 564, 00 грн. (а.с.157-173 Т.1). Згідно до звіту № 38/24, середньо ринкова вартість легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», модель «ML 350 CDI 4 MATIC», реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, власником якого є [PERSON] складає 684 230,00 грн. (а.с.216-230 Т.1). 17.12.2013 року між ТОВ «Західноукраїнський автомобільний дім» та [PERSON] укладено договір № 0452600215 купівлі - продажу автомобіля моделі «MERCEDES-BENZ», модель «ML 350, 2014 року випуску, за ціною 935 390, 40 грн. з обов`язком оплати вартості автомобіля частинами до повної оплати ціни після доставки автомобіля. 03.04.2014 року автомобіль був зареєстрований за [PERSON] (а.с.82 Т.1). [PERSON] вказує, що станом на 27.02.2014 року вартість знятих з депозиту коштів [PERSON] у гривні становила 1 117 259,26 грн., що достатньо для придбання автомобіля «MERCEDES-BENZ», модель «ML 350, 2014 року випуску. Однак докази, що саме кошти з депозитного рахунку [PERSON] пішли на придбання спірного автомобіля «MERCEDES-BENZ», модель «ML 350, 2014 року випуску в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка ТОВ "Західно-Український автомобільний дім" від 26.04.2024р. ( а.с.27 т.1), відповідно до якої [PERSON] особисто здійснював замовлення на придбання даного автомобіля, особисто вибирав його комплектацію, обумовляв умови договору на його купівлю, щорічно проводив його технічний огляд та ремонт, що спростовує твердження [PERSON] що даний автомобіль є її особистою власністю, придбавався виключно нею та в період до спільного проживання з [PERSON] . Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 6972 СК України та статтею 372 ЦК України. Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Як зазначено Верховним Судом у постанові від 03 серпня 2022 року у справі №756/13997/15:«Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункту 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20). Частиною другою статті 71 СК України передбачено, що неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема (але не виключно) на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). Оскільки майно подружжя складається, як правило, з різних за призначенням та вартістю речей, розподіл здійснюється таким чином, щоб в остаточному підсумку кожен одержав у натурі таку кількість речей, вартість яких була б тотожна величині частки дружини та чоловіка. У випадку, коли такої натуральної точності досягти неможливо, виходом із ситуації є доплата одному з подружжя грошової компенсації. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 438/1311/18: «Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Тлумачення частини першої статті 71 СК України свідчить, що як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі:договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга статті 71 СК України). У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (див. пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). У мотивувальній частині рішення зазначаються, зокрема: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику (частина четверта статті 265 ЦПК України). Слід зауважити, що сторони не дійшли згоди, щодо поділу автомобіля «BMW» модель «Х4», реєстраційний номер [NUMBER] , а саме щодо визначення за ким буде визнаватись автомобіль і хто буде сплачувати компенсацію частки, тому суд прийшов до висновку, що ідеальні частки у порядку поділу спільного майна, а саме автомобіля «BMW» модель «Х4», реєстраційний номер [NUMBER] становлять частки за кожним. Оскільки [PERSON] не доведено належними доказами, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «ML 350, 2014 року випуску придбаний за її особисті кошти, дане майно теж є спільною сумісною власністю подружжя, придбане під час їх спільного прорживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу в період з 27.11.2013р. по 29.09.2014 року. Однак враховуючи що [PERSON] відчужила його без згоди чоловіка, з неї необхідно стягнути 1/2 вартість даного автомобіля на користь [PERSON] . При визначенні суми компенсації суд виходить з наступного. Згідно довідки- постачальника ТЗОВ "Західно-Український Автомобільний Дім", даний автомобіль «MERCEDES-BENZ» був придбаний з салону 28.02.2014року за ціною 81 480 Евро. Тобто є дороговартістним транспортним засобом ( т.1 а.с.82). Позивачем [PERSON] як доказ ринкової оцінки даного транспортного засобу надається оголошення ОЛХ аналогічного транспортного засобу з відповідним комплектуванням ( т.1 а.с.139), вартістю 25400 доларів США, що еквівалентно 999 998 грн. Заперечуючи таку ринкову вартість даного автомобіля відповідачкою надається Звіт №38/24 від 08.04.2024року, згідно якому середньоринкова вартість «MERCEDES-BENZ» ML 350 ( загальний легковий універсал), 2014 року випуску, власником якого на даний час є [PERSON] , з врахуванням його комплектності, фактичного технічного стану становить 684 230 грн.( т. 1 а.с.216-223), який суд оцінює критично. Зокрема, вважаючи ринкову вартість в об"яві ОЛХ більш наближеної до реальної, суд виходить з того, що перевага ринкової ціни, зазначеної в оголошенні на ОЛХ перед даним висновком спеціаліста полягає в її об"єктивності та реальній привязці до поточного попиту й пропозиції, яка формується безпосередньо продавцями та покупцями, тобто реальними учасниками ринку, які враховують стан авто, пробіг, комплектацію та попит, а також при наявності відсутності конфлікту інтересів. В даному ж випадку Звіт №38/24 сформований спеціалістом на замовлення зацікавленою стороною [PERSON] .. І як зазначено в Звіті "Оцінювач не виконувала спеціальної технічної експертизи. Всі дані про фізичні характеристики об"єкта оцінки отримані за даними представленими Замовником". В Звіті не відображено комплектації оцінюваного транспортного засобу, візуальний огляд теж не здійснювався оцінювачем через відсутність такого. Разом з тим, "Оцінювачу стало відомо про те, що в лютому 2023року автомобіль був пошкоджений внаслідок ДТП. Оскільки місце перебування автомобіля невідоме, а це унеможливлює провести його візуальний огляд, Оцінювач,

Outcome: approved