Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області через представника, адвоката Живагу О.В. звернулась [PERSON] з позовом до Бишівської сільської ради про встановлення права власності на спадкове майно та встановлення фактів, що мають юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її батько [PERSON] 23 січня 2012 року склав заповіт, яким все своє майно заповідав позивачці. Батько помер [INFO] . До дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої, увійшли: житловий будинок з господарськими надвірними спорудами та будівлями, земельна ділянка для ОБЖ площею - 0,207 га та земельна ділянка для ОСГ площею - 0,557 га, розташований на [ADDRESS] . У зв`язку з повномасштабним вторгненням та окупацією російської федерації території Макарівської громади, під час вимушеної евакуації, первинні правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельні ділянки були втрачені. Крім того, у свідоцтві про право власності на житловий будинок прізвище батька позивача зазначено як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть та державних актах на земельні ділянки « [PERSON] ». Позивач у силу різних життєвих обставин відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом тривалий час не оформлювала та у нотаріальній конторі не отримувала. Так, на початку 2024 року позивач звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадкового майна, однак, нотаріус в усній формі надав роз`яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину через відмінність прізвища її батька у різних документах та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на зазначене майно. Позивача 14 травня 2024 року отримала Експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертів, відповідно до якого зазначені варіанти прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними та визначають одну і ту ж особу. Позивач, повторно 19 червня 2024 року звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак відповідь станом на день звернення з позовною заявою до суду, не отримала. Суд ухвалою від 19 жовтня 2024 року позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 25 листопада 2024 року. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. До суду 19 листопада 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про заміну відповідача, з первісного відповідача Макарівська селищна рада на належного відповідача - Бишівську сільську раду Фастівського району Київської області. Представник первісного відповідача 25 листопада 2024 року подав до суду заяву в якій просив клопотання представника позивача про заміну належного відповідача задовольнити та здійснювати її розгляд за його відсутності. Суд ухвалою від 25 листопада 2024 року клопотання представника позивача задовольнив. Замінив первісного відповідача Макарівську селищну раду Київської області на належного відповідача - Бишівську сільську раду Фастівського району Київської області (вулиця Київська, будинок 48, село Бишів, Фастівський район, Київська область, код ЄДРПОУ 04362214) та призначив підготовче засідання на 28 січня 2025 року. Підготовче засідання відкладено на 05 лютого 2025 року. Суд за клопотанням представника позивача ухвалою від 05 лютого 2025 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25 лютого 2025 року. Від представника позивача адвоката Живаги О.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач подавав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Щодо встановлення факту, що має юридичне значення встановлено. Між батьками позивачки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладений шлюб. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку « [PERSON] », дружині - « [PERSON] » (свідоцтва про укладення шлюбу батьків позивача серії [NUMBER] від 10 грудня 1956 року). Згідно із копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 06 лютого 1968 року № [NUMBER] [PERSON] в графі батько зазначено: [PERSON] , в графі мати: [PERSON] . Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище « [PERSON] » на [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу від 03 червня 1989 року [NUMBER] ) Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 березня 2013 року виданого Виконавчим комітетом Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] виданого на підставі рішення Бишівської сільської ради від 01 листопада 2000 року № 35 належить [PERSON] . Згідно з державним актом на право приватної власності на землю IV-КВ № 009601, земельна ділянка площею 0,207 га та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 166988, земельна ділянка площею 0,557 га належать [PERSON] . Згідно з експертним висновком від 14 травня 2024 року № 056/755-m Українського бюро лінгвістичних експертиз, прізвища [PERSON] / [PERSON] (свідоцтво про право власності на житловий будинок, реєстраційний напис Макарівського БТІ на документі про право власності, записи [PERSON] ), рос. Кропочев/ [PERSON] (свідоцтво про шлюб, запис російською мовою [PERSON] , [PERSON] ; свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; свідоцтво про укладення шлюбу, запис [PERSON] ; технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, запис російською мовою [PERSON] ) та [PERSON] / [PERSON] (свідоцтво про смерть, заповіт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право приватної власності на землю, записи [PERSON] ), рос. Кропачев/ [PERSON] (свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначених осіб є ідентичними. Отже, на підставі досліджених вище доказів суд встановив факт родинних відносин між померлим [INFO] [PERSON] та його донькою [PERSON] , [INFO] . Приписами частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтями 76-79 Цивільного процесуального кодексу України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Ураховуючи викладене, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що вимога за позовною заявою щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, та факт належності правовстановлюючого документу на житловий будинок підлягає задоволенню, оскільки з наданих позивачем документів, суд встановлено юридичні факти, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянина України Серії [NUMBER] виданий Макарівським РВ ГУ МВС України в Київській області 14 жовтня 1999 року, РНОКПП [NUMBER] ), а також те, що [PERSON] належить Свідоцтво про право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Щодо встановлення права власності на спадкове майно, суд встановив таке. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 23 січня 2012 року склав заповіт, посвідчений секретарем Бишівської сільської ради Фастівського (Макарівський) району Київської області Кобою Л.П., яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповів [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 21 березня 2013 року виконавчим комітетом Бишівської сільської ради Макарівського району Київській області, актовий запис № 12. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом. До складу спадщини увійшли: - житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на житловий будинок від 01 листопада 2000 року, № 35); - земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею - 0,207 га, яка розташована по [ADDRESS] (Державний акт на право власності на землю IV-КВ № 009601, від 14 березня 2000 року, реєстровий № 531); - та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею - 0,557 га, яка розташований в [ADDRESS] (Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ № 166988 від 28 лютого 2007 року). Зі змісту довідки Бишівської сільської ради від 05 червня 2024 року № 162 встановлено, що [PERSON] [INFO] згідно із погосподарською книгою № 12 за 2011-2015 роки, був зареєстрований та до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина - [PERSON] та син - [PERSON] . Мати позивачки та брат відмовилися від прийняття спадщини. Брат [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 06 вересня 2023 року Фастівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 1060. Згідно із копії технічного паспорту на житловий будинок від 13 вересня 1989 року, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] входить: житловий будинок (літ. А), загальна площа 87,8 м2, житлова - 63,5 м2, що складається з веранда: - 5,8м2, кухня - 10,7 м2, житлова - 20,6 м2, житлова - 14,4 м2, житлова - 18,3 м2, житлова - 10,2 м2, котельня - 7,8 м2; господарські будівлі та споруди: відкрита веранда, ганок (літера а), сарай (літера Б), літня кухня, погріб (літера В), вхід у погріб (літера Г), сарай (літера Д), гараж (літера Ж), вбиральня (літера К), прибудова (літера П), криниця (№ 1), огорожа (2-4). Згідно із державним актом на право приватної власності на землю IV-КВ № 009601 від 14 березня 2000 року, земельна ділянка площею 0,207 га з кадастровий номер 3222780602:02:002:0097 та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 166988 від 22 лютого 2007 року, земельна ділянка площею 0,557 га з кадастровим номером 3222780601:01:011:0011 належать [PERSON] . Позивач 19 червня 2024 року звернулася до державного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Проте, станом на 22 жовтня 2024 року відповідь від Макарівської державної контори позивач не отримала. Відповідно до статей 1216-1218 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1233 та частиною першою статті 1235 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частини перша, друга статті 1268 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Статтею 392 Цивільного кодекс України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом майна померлого [INFO] [PERSON] , однак через відсутність оригіналів документів, які б підтверджував право власності спадкодавця на спадкове майно позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі. Судові витрати з відповідача не стягуються за клопотання позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved