Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] , треті особи, без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування при Виконавчому комітеті Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області та [INFO] , [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення. Позов мотивований тим, що позивач 26.03.2020 уклав шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . На момент їх одруження [PERSON] самостійно виховувала доньку від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживала разом із матір`ю. У позивача з [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно посвідчення серії [NUMBER] , яке видано 25.03.2021 Управлінням соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації, родина позивача має право на пільги передбачені законодавством України для багатодітних сімей. Донька дружини позивача [PERSON] проживає разом із ними та рідний батько дитини [PERSON] участі у її вихованні, утриманні не приймає, аліменти не сплачує. Дружина позивача не працювала і не утримувала доходу, крім соціальних виплат, так як, знаходилася у відпустці по догляду за їх дітьми, тому позивач вказує, що на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей та дружина. Факт перебування на його утриманні доньки дружини - [PERSON] , [INFO] , необхідний позивачу, оскільки передбачена можливість звільнення військовозобов`язаного від військової служби у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років та рішення у даній справі необхідне для подальшого звернення позивача до [INFO] . Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить встановити факт утримання [PERSON] доньки дружини від попереднього шлюбу [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Примакова В.В. у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, з мотивів викладених у позовній заяві. У судовому засіданні [PERSON] зазначила, що біологічний батько не виконує батьківських обов`язків, доньку [PERSON] матеріально не забезпечує, не цікавиться її життям, не спілкується з дитиною близько восьми років, тому не заперечила щодо задоволення позову, оскільки позивач [PERSON] повністю забезпечує її доньку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача [PERSON] , на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування при Виконавчому комітеті Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявне клопотання про проведення розгляду справи без її участі, та просить прийняти рішення за наявними матеріалами справи. Представник третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору: [INFO] у судове засідання не з`явився хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що позивач [PERSON] є її вітчимом, який піклується про її навчання, здоров`я, та повністю її матеріально забезпечує. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що вона товаришує з сім`єю позивача, який перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , у яких є спільні діти віком чотири роки. У продовж дев`яти років [PERSON] утримує родину та дійсно дитина [PERSON] , яка наразі навчається у м. Вінниці, перебуває на повному утриманні позивача. Біологічний батько [PERSON] не допомагає дитині та не утримує її. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є сусідкою позивача та відповідача [PERSON] , у яких є спільних двоє дітей, позивач є вітчимом [PERSON] , який виховує її та матеріально забезпечує. Біологічного батька дитини свідок жодного разу не бачила, та участі у вихованні дитини він не приймає. Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу № 1278 від 05.07.2024, про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28.11.2020 Тульчинським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] народилася [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28.11.2020 Тульчинським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] народився [INFO] та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.10.2007 виконавчим комітетом Гришковецькою селищною радою Бердичівського району Житомирської області, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно посвідчення серії [NUMBER] , яке видано 25.03.2021 Управлінням соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації, [PERSON] та [PERSON] , є батьками трьох дітей та мають право на пільги передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 26.03.2020 виконкомом Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 26.03.2020 за актовим записом № 4. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 14). Згідно копії Витягу з протоколу засідання комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації [INFO] від 29.06.2024 № 5-1, [PERSON] відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку на мобілізацію» (а.с. 16). Відповідно до довідки Тульчинського відділу ДВС № 25073/22.21-24 від 19.06.2024, [PERSON] не подавала виконавчого документу на аліменти з [PERSON] на утриманні дітей (а.с. 17). Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05.07.2024, за період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2024 року [PERSON] отримував доходи з таких джерел: заробітну плату з ДП «Тульчинське ЛМГ» та філії «Тульчинське лісомисливське господарство державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (а.с. 18, 19). Відповідно до відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05.07.2024, за період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2024 року [PERSON] отримувала доходи з таких джерел: соціальні виплати з УСЗН Тульчинської РДА (а.с. 20, 21). Згідно акту обстеження умов проживання від 08.07.2024, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та для виховання та розвитку дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - створено всі належні умови, фактів зневажливого, жорстокого поводження не виявлено (а.с. 23). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною 2 статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку не є вичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У справі, позивач просить встановити факт перебування на його утримуванні дитини дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , та встановлення даного факту необхідне для звільнення його від військової служби у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років. Зазначена позивачем обставина дає суду підстави вважати, що дана вимога фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України. Такими до прикладу можуть бути право батьків на визначення місця проживання дитини, а такий спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом; право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відібрання дитини, тощо. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин. Частиною 1 статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України. Згідно частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Згідно статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. У частині 4 статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Оскільки, в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само, як визначена частиною 1 статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У даній справі встановлення факту перебування на утримуванні позивача, дитини дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , може мати негативні наслідки для біологічного батька дитини. У статті 165 СК України, визначено перелік осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. За частиною 1 цієї статті право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають не лише один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, а й орган опіки та піклування або прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Доведення факту одноосібного виховання дітей вітчимом пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких біологічний батько не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дітей, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Згідно з ч. 1 ст. 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Відповідно до ч. 1 ст. 268 СК України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжується до тепер. Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. Перелік обставин та інших поважних причин для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації зазначений у ст. 23 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За змістом п. 4 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 п. 4 додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16.05.2024 документами, що підтверджують право на відстрочку жінок та чоловіків, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої (таких) дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, є свідоцтво про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про смерть одного з батьків або рішення суду про оголошення одного із батьків померлим, або рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України). Виходячи з аналізу законодавства, суд зазначає, що позивач, перебуваючи у офіційному шлюбі з [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 260 СК України, має право брати участь у вихованні дитини дружини [PERSON] , [INFO] , за умови проживання однією сім`єю. При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача, як вітчима, виникає за умови, якщо в останньої немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, що відповідає правовій позиції Верховного суду у постанові від 14.12.2023 № 160/11228/23. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.10.2007 виконавчим комітетом Гришковецькою селищною радою Бердичівського району Житомирської області, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до вищенаведених норм права зобов`язані утримувати свою дитину, незалежно від того чи проживають разом із дитиною або окремо від неї. Крім того, позивачем та його представником не надано суду достатніх та переконливих доказів того, що біологічний батько [PERSON] та мати [PERSON] з поважних причин не можуть надавати [PERSON] належного утримання. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, суд вважає, що позивач звернувся до суду з метою закріплення факту, який ніким не оспорюються та не ставиться під сумнів, та на думку суду, встановлення факту утримання позивачем дитини його дружини від першого шлюбу направлене не на захист прав неповнолітньої дитини, а пов`язане з небажанням виконання військового обов`язку, проходженням військової служби та реалізацією права на відстрочку від призову на військову службу, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed