Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивачка (в\~особі свого\~представника)\~звернулася до\~суду з\~даним позовом\~до відповідача,\~в якому\~просила визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис\~№ 5939\~від 03.07.2020,\~вчинений приватним\~нотаріусом Житомирського\~міського нотаріального\~округу Горай\~О.С.,\~про стягнення\~з неї\~на користь ТОВ «Фінансова компанія\~«АЛАНД» 20224,82 грн. та покласти на відповідача усі понесені у даній справі судові витрати, а саме стягнути на її користь на відшкодування судового збору кошти в розмірі 1805,80\~грн. та на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 7000 грн. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що спірним виконавчим написом порушено права останньої, оскільки, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факт безспірності суми заборгованості, пред`явленої до стягнення, та стягувачем для вчинення виконавчого напису було пред`явлено договір, який нотаріально не посвідчений. Тому виконавчий напис № 5939 від 03.07.2020 є таким, що не підлягає виконанню. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки в наданій заяві просив справу розглянути без його участі та без участі [PERSON] . Позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача, а також треті особи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з`явилися з невідомих причин. Відзив на позовну заяву від сторони відповідача не надійшов. Згідно до\~вимог ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши письмові докази у справі, суд зазначає наступне. Судовим розглядом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. перебуває виконавче провадження ВП № 62833114 щодо виконання виконавчого напису № 5939 від 03.07.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в розмірі 20224,82 грн. (а.с. 19, 20). Не погодившись з діями відповідача та вчиненням нотаріальної дії (вчинення виконавчого напису), позивачка звернулася до суду, так як вважає, що виконавчий напис є незаконним і таким, що не підлягає виконанню. Суд повністю\~погоджується з\~доводами\~\~сторони позивачки та при ухваленні рішення зважає на таке. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~від 02.09.1993 року № 3425-XII встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло небільше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Верховний суд України у своїй постанові від 05.07.2017 (справа №754/9711/14-ц) зазначив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Згідно з положеннями п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Сторона позивачки обґрунтовує свої вимоги тим, що суму заборгованості, на стягнення якої видано виконавчий напис, не можна вважати безспірною, оскільки жодних повідомлень стягувача про порушення кредитних зобов`язань [PERSON] не отримувала. Відповідно ТОВ «ФК «АЛАНД» звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не могло надати підтвердження про отримання [PERSON] вимоги про сплату боргу. Таким чином, позивачка була позбавлена можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Отже, стягувач не звертався до [PERSON] з приводу наявності підстав для безспірного списання заборгованості та погодження суми заборгованості, а нотаріусом не було перевірено та не встановлено її позицію щодо заборгованості, на стягнення якої видано виконавчий напис. На підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодних доказів, а тому суд вважає, що позивачка була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Не врахувавши та не перевіривши факту наявності чи відсутності між сторонами спору щодо заборгованості, нотаріус тим самим порушив положення\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»,\~вчиняючи спірний виконавчий напис. Крім цього, суд також враховує, що 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відтак нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 в перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Пункт 1 зазначеного Переліку в редакції, чинній на день вчинення виконавчого напису, визначає, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, станом на дату вчинення спірного виконавчого напису чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чого відповідачем зроблено не було. Вчинення виконавчого напису нотаріусом за відсутності нотаріально посвідченого договору суперечить вимогам закону (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», приписам Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999). Така ж правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження №12-5гс21). Тому, виходячи із встановлених обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] про визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При ухваленні рішення суд також вирішує долю понесених позивачкою судових витрати на оплату судового збору в розмірі 1805,80\~грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. При цьому\~суд відзначає,\~що розмір\~заявлених витрат\~на правову\~допомогу сторона\~відповідача жодним\~чином не\~оспорює та з врахуванням наведеного, а також характеру виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності й розумності судових витрат, критерію реальності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значимості вчинених адвокатом дій (надання послуг), вважає, що розмір заявлених витрат не є завищеним та відповідає обсягу й складності виконаної представником роботи, а тому стягує на користь [PERSON] кошти у заявленому нею розмірі 7000 грн.

Outcome: approved