Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивачі звернулися до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що згідно свідоцтв про їх народження відповідач [PERSON] , є їх батьком. Позивач зазначає, що вони, досягли повноліття, але продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги від батька, який її добровільно не надає, в зв`язку з чим позивачі і звернулися до суду з даним позовом. На підставі вище вказаного позивачі прохають стягнути з відповідача, аліменти на свою користь, бо вони продовжують навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітків (доходів) на кожну дитину, щомісячно, на період навчання. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 04.02.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, в позовній заяві просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач є батьком: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження Серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження Серія [NUMBER] . [PERSON] є студентом 1 курсу інженерно-технологічного факультету Полтавського державного аграрного університету спеціальності 208 «Агроінженерія» денної форми навчання, що доводиться довідкою вказаного навчального закладу №396 від 20.12.2024 року. [PERSON] є курсантом 1 курсу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут денної форми навчання, що доводиться довідкою вказаного навчального закладу №1/56/17/145 від 20.01.2025 року. Отже, сини відповідача [PERSON] та [PERSON] потребують матеріальної допомоги, і ст.199 СК України прямо вказує на обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку чи сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач працездатний, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, так як доказів протилежного він не надав, як і не надав доказів того що не працевлаштований та не отримує жодного іншого доходу, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітнім синам, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Отже, вимога позивачів в частині стягнення з відповідача, аліментів на їх користь на їх утримання, бо вони продовжують навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не підлягає задоволенню так як вони досягли повноліття, а отже втратили правовий статус дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь на утримання повнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , які продовжують навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітків (доходів) на кожного сина, щомісячно і до закінчення ними навчання, але не довше, ніж до досягнення синами двадцяти трьох років, оскільки саме такий розмір буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 31.01.2025 року. Відповідно до ст. 430 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь кожного позивача витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1 750, 00грн. та приймаючи до уваги, що позивачі звільнені від сплати судового збору, підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2 422, 40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial