Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, де просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у сумі 20000 доларів США та витрати зі сплати судового збору. На обґрунтування позову зазначив, що 30.09.2022 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. На підставі укладеного договору позики відповідач отримав 20000 доларів США, які зобов`язувався повернути у строк до 30.10.2022. Однак, в порушення зобов`язань відповідач вчасно борг не повернув, на звернення з проханням повернути гроші не реагує. Оскільки зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, просив позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 30.09.2022 у розмірі 20000 доларів США та понесені ним витрати зі сплати судового збору. У судовому засіданні в режимі відеоконференції позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, суду вказав, що він перебував у товариських відносинах з відповідачем [PERSON] 30.09.2022 на прохання останнього для ведення підприємницької діяльності він передав відповідачеві особисті збереження у сумі 20000 доларів США в якості позики строком до 30.10.2022. Передача коштів підтверджена оригіналом розписки. У визначений сторонами строк відповідач [PERSON] грошові кошти не повернув, тому він змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Зазначив, що 24.02.2025 відповідачем повернута йому частина заборгованості, а саме 1000 доларів США. Представник позивача адвокат Стрижак С.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги визнав у розмірі 19000 доларів США. Суду пояснив, що дійсно 30.09.2022 взяв у позивача у позику 20000 доларів США для розвитку свого бізнесу, однак його дохід від підприємницької діяльності не дозволив вчасно повернути суму позики. Договір позики із [PERSON] був укладений з реальним наміром, не є фіктивним чи удаваним, на підтвердження отримання грошових коштів він написав власноруч розписку. Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що визнання позову відповідачем порушує права інших осіб. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 612\~ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 30.09.2022 відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 доларів США, які зобов`язувався повернути до 30.10.2022, що підтверджується письмовою розпискою, оригінал якої оглянуто судом та зберігається у позивача. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона, позичальник, зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона, позикодавець, стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У ході розгляду справи відповідач [PERSON] добровільно виплатив позивачеві частину позики у розмірі 1000 доларів США, що підтверджено позивачем [PERSON] . З урахуванням часткового повернення суми позики несплачена сума боргу на час прийняття рішення у справі становить 19000 доларів США. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Оскільки відповідач не виконав умови договору у встановлений ним строк, не надав суду доказів на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 19000 доларів США. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 6632 грн. та судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. за подачу заяви про забезпечення позову.

Outcome: partial