Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

02 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, предметом якого є: визнання відповідачів такими, що не прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON] , як померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка є його дружиною та матір`ю відповідачів. На час смерті спадкодавиці він був зареєстрований та фактично проживав разом з нею за однією адресою. Відповідачі, будучі зареєстрованими за цією ж адресою фактично там не проживали. Оскільки позивач вважає себе єдиним спадкоємцем та нотаріусом роз`яснено, що відповідачі також вважаються такими, що прийняли спадщину, він змушений звернутися з позовом до суду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка є дружиною позивача. На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи долучені копії свідоцтва про смерть та свідоцтва про одруження (а.с. 10-11, 12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , які належали спадкодавиці на праві приватної власності (а.с. 19, 20-21). За відомостями Реєстру територіальної громади Куцурубської територіальної громади місцем проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17, 18). Відповідно до письмових заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підписані останніми та справжність їх підписів завірена старостою Дмитрівського старостинського округу Куцуруської сільської ради, відповідачі [PERSON] та [PERSON] на час смерті [PERSON] не проживали за адресою: [ADDRESS] і не проживають на теперішній час (а.с. 14, 15, 16). За змістом акту від 01 жовтня 2024 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також підтверджують факт не проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , більше 8 років (а.с. 13). У роз`ясненні № 495/01-16 від 27 вересня 2024 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Остащенко Н.О. зазначено, що 27 вересня 2024 року на усній консультації позивач звернувся до приватного нотаріуса з питання оформлення спадщини після смерті дружини - [PERSON] . Відповідно до підпунктів 4.1, 4.2, 4.4, 4.14. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом так і за заповітом нотаріус обов`язково перевіряє: наявність факту смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства (наявність заповіту), докази родинних та інших відносин спадкоємців. Відповідно до вимог ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з дня, наступного за днем смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з п. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до пункту 3.21 розділу 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 (з наступними змінами та доповненнями) доказом проживання разом із спадкоємцем можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування та інше. Доказом не проживання зі спадкоємцем та визнання таким, що не прийняв спадщину, може бути рішення суду. З наданих позивачем документів вбачається, що разом з померлою були зареєстровані також донька [PERSON] та син [PERSON] , які теж є спадкоємцями першої черги, оскільки протягом встановленого строку не відмовились від спадщини. У зв`язку цим позивачу рекомендовано звернутися до суду для визнанням осіб такими, що не прийняли спадщину (а.с. 31-32). За змістом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 79431828 від 05 грудня 2024 року, щодо майна померлої [PERSON] , спадкову справу не заведено (а.с. 77). Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до частини першої\~статті 175 ЦПК України\~позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування. Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд. Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача. Предметом позову позивач визначив вимогу про встановлення факту не проживання відповідачів із спадкодавицею на час відкриття спадщини та визнання відповідачів такими, що не прийняли спадщину після смерті спадкодавиці. Однак, виходячи зі змісту позову позивач фактично намагається довести те, що лише він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , а відтак обраний ним спосіб захисту не узгоджується із положеннями\~ст. 16 ЦК України. Вказаний юридичний факт підлягає встановленню при вирішенні спадкового спору, а не як окремі позовні вимоги та не є належним способом захисту порушеного права, а є лише підставою для вимоги про визнання права на спадкове майно. Оскільки обрання неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed