Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

15 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (далі по тексту ТОВ «ФК «Пінг-Понг») через свого представника директора Ланового Є.М. звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому представник просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 23 березня 2021 року № 101609981 в розмірі 55200,00 грн. Крім цього, представник просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 23 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту № 101609981, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останньому кредит в сумі 12000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на його картковий рахунок, однак відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту, нарахованих процентів та комісійної винагороди не виконав. Внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту, процентів та комісії у встановлений строк за ним утворилась заборгованість в розмірі 55200,00 грн, з яких: 12000 грн заборгованість за тілом кредиту, 43200,00 грн заборгованість за відсотками. 08 липня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги № 04Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором від 23 березня 2021 року № 101609981. В подальшому, 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, за умовами якого ТОВ «ФК «Пінг-Понг» прийняло належні ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором від 23 березня 2021 року № 101609981. При цьому, відповідачу було належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором шляхом направлення на його адресу відповідного повідомлення. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, представник просив суд стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.\~\~ Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит № 101609981, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1.2 договору було визначено суму (загальний розмір) кредиту в розмірі 12000 грн, кредит надавався строком на 30 днів з 23 березня 2021 року (п. 1.3.). У відповідності п. 1.4 договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 22 квітня 2021 року. Згідно п. 1.5.2. кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом: 7200 грн, які нараховуються за ставкою 2,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 1.7 договору передбачено, що тип процентної ставки за цим Договором, фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2, 2.3 цього Договору. При цьому, кредитний договір містить Додаток № 1 до договору про споживчий кредит від 23 березня 2021 року № 101609981. Так, в додатку міститься графік платежів щодо розрахунку заборгованості (в тому числі суми кредиту, комісії за надання кредиту і процентів) із зазначенням дати платежу, повернення кредиту та сплати комісії та процентів), а саме: дата платежу 22 квітня 2021 року, кредит 12000 грн, комісія за надання кредиту 0 грн, проценти 7200 грн. Також, кредитний договір містить Додаток № 2 до договору про споживчий кредит від 23 березня 2021 року № 101609981, яким є паспорт споживчого кредиту. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти в розмірі, передбаченому договором в сумі 12000 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 23 березня 2021 року № 26187106. Як вбачається з наданих позивачем документів, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором від 23 березня 2021 року № 101609981 відображений позичальником ТОВ «Мілоан» у відомості про щоденні нарахування та погашення складає 55200,00 грн, з яких: 12000 грн заборгованість за тілом кредиту, 43200,00 грн заборгованість за відсотками. 08 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги № 04Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором від 23 березня 2021 року № 101609981. В подальшому, 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» було укладено договір факторингу № 1/15, за умовами якого ТОВ «ФК «Пінг-Понг» прийняло належні ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором від 23 березня 2021 року № 101609981. Відповідно до умов зазначених договорів факторингу позивач набув право вимоги до відповідача по кредитному договору від 23 березня 2021 року № 101609981, що підтверджується витягом з Додатку до договору відступлення прав вимоги від 08 липня 2021 року № 04Т та витягом з Додатку до договору факторингу від 24 січня 2022 року № 1/15.\~\~ 02 вересня 2024 року за № 101609981-АВ позивачем направлено на адресу відповідача досудову вимогу по кредитному договору від 23 березня 2021 року № 101609981, в якій зазначено, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», а в подальшому між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладені договір відступлення прав вимоги та договір факторингу, за якими відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором, а також інформацію про те, що у відповідачки існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 55200,00 грн, яку необхідно сплатити на вказані у повідомленні реквізити. Проте, відомості щодо погашення в добровільному порядку вказаної суми заборгованості матеріали справи не містять. Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, з наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач згідно укладеного кредитного договору від 23 березня 2021 року № 101609981 отримав від ТОВ «Мілоан» кредит в сумі 12000 грн, що підтверджено копією платіжного доручення від 23 березня 2021 року № 26187106 про перерахування коштів, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12000 грн підлягають задоволенню. Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача по вищезазначеному договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом. Суд враховує, що договором про споживчий кредит від 23 березня 2021 року № 101609981 передбачено, що відповідачу кредит надано на 30 днів строком до 22 квітня 2021 року, розмір відсотків згідно додатку № 1 до цього договору встановлено в сумі 7200 грн, а тому саме в цьому розмірі підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 2.3.1.2 договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. Однак, в порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду належних та достовірних доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п. п. 2.3.1.1.-2.3.1.2 Договору та доказів складання та доведення до відповідачки оновлених графіків платежів, передбачених п. п. 4.1., 4.2. Договору. Отже, позивачем нараховувалися проценти після закінчення строку дії договору про споживчий кредит від 23 березня 2021 року № 101609981. Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд також враховує, що позивачем вимог в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України не заявлялось. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит від 23 березня 2021 року № 101609981 в розмірі 19200 грн, з яких: 12000 грн заборгованість за тілом кредиту, 7200 грн заборгованість за відсотками. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 842,57 грн, виходячи з обрахунку: (19200 грн (розмір задоволеного позову) х 2422,40 грн (розмір сплаченого позивачем судового збору) : 55200,00 грн (сума пред`явленого позову)). Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року № 43657029, укладеного з адвокатом Білецьким Б.М., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю від 17 березня 2016 року серії КС № 5618/10, додатковою угодою від 30 вересня 2024 року № 101609981 до договору про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року № 43657029, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30 вересня 2024 року № 101609981, детальним описом робіт, виконаних адвокатом Білецьким Б.М. від 30 вересня 2024 року та платіжною інструкцією від 30 жовтня 2024 року № 595 про сплату гонорару адвокату в сумі 6000 грн. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 2086,96 грн, виходячи з обрахунку: (19200 грн (розмір задоволеного позову) х 6000 грн (розмір сплаченого позивачем гонорару) : 55200,00 грн (сума пред`явленого позову)).

Outcome: partial