Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що є бабусею малолітнього [PERSON] . Мати дитини померла. Дитинною до 2021 року опікувалася позивач. На підставі рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2021 року внесено зміни до актового запису про народження дитини, де батьком було записано [PERSON] . Після рішення суду батько дитину забрав до себе на виховання та проживання дише у серпні 2023 року. Проте відповідно до рішення Злинської сільської ради від 05.03.2024 року малолітню дитину вилучено від батька та влаштовано у родину позивача. З цього часу [PERSON] проживає разом з нею, вона займається його вихованням, утримує та дбає про нього. Відповідач не виконує батьківських обов`язків, належним чином вихованням його не займається, не проявляє зацікавленості в його навчанні, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, створив умови, які шкодять інтересам сина. У зв`язку із наведеним позивачка вважає наявними підстави для задоволення позову. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судового засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить відстеження поштового повідомлення Трекінг Укрпошти з якого вбачається, що відповідачу вручено ухвалу про відкриття провадження з позовною заявою з додатками 21.01.2025 року (а.с.62). Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Представник третьої особи Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явилися, до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.63). Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно Новоукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) 23.05.2022 року (а.с.). Матір [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Новоукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) 16.07.2020 року (а.с.8). Позивачка приходиться померлій [PERSON] матір`ю, а [PERSON] , відповідно, - бабусею. Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.25). Рішенням виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області № 83 від 30.04.2021 [PERSON] призначено опікуном, піклувальником над дітьми-сиротами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2021 по справі № 396/1356/20 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Новоукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства задоволені. (а.с.12-14). Рішенням виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області № 83 від 15.12.2022 припинено опіку [PERSON] над малолітнім [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до розпорядження Злинського сільського голови № 41/1 від 05.03.2024 про негайне відібрання дитини [PERSON] у батька, та його влаштування до родини [PERSON] (рідної бабусі) (а.с.21). Згідно акта про факт передачі дитини 05.03.2024 року о 16:45 год. вихователь з підвізу дітей Злинського ліцею [PERSON] передала [PERSON] її онуку [PERSON] , якого остання забрала з приміщення КЗ «Злинський ліцей» в присутності свідків(а.с.22). Відповідно до довідки характеристики № 640 від 29.08.2024 виданої Злинською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області [PERSON] , 1995 року народження на даний час проживає по Злинській сільській раді, не працює, на території сільської ради проживає без реєстрації в будинку, який належить його матері, схильний до зловживання спиртними напоями (а.с.17). Відповідно до довідки № 152/01-24 від 14.06.2024 директора Новоукраїнського ліцею № 4 та характеристики класного керівника дитини, [PERSON] навчається у 2 класі Новоукраїнського ліцею № 4 Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, прибув до шкоди в ІІ семестрі 2023-2024 н.р. до 1 класу. Характеризується позитивно, як старанний, дисциплінований, спокійний здобувач освіти. Бабуся приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини. Хлопчик забезпечений всим необхідним. Уроки без поважних причин не пропускає (а.с.18,19). Згідно акту обстеження житлово-побутовихумов від 18.07.2024 року за №486/01-30 встановлено, що [PERSON] разом з онуками [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою її чоловіка [PERSON] , [ADDRESS] . [PERSON] разом з онуками зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 04.07.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина, не виявляє жодного бажання займатися його вихованням, здоров`ям останнього не цікавиться, матеріальної допомоги на сина не надає. На засідання комісії з питань захисту прав дитини 01.07.2024 року було розглянуто дане питання, запрошувався батько дитини, однак на засідання комісії він не з`явився, з невідомих причин. У зв`язку з цим позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо вказаної дитини вважається за доцільне (а.с.24). Згідно характеризуючи матеріалів наявних в матеріалах справи [PERSON] здорова, офіційно одружена, працює та отримує дохід, на праві власності має житловий будинок, до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.28,29,30,31,32,33,34). Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки, зокрема, не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом за обставинами справи встановлено, що відповідач протягом тривалого часу життям сина не цікавиться, участі у його вихованні не бере, не піклується про фізичний і духовний розвиток останнього, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і небажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Позивачка також просила встановити над [PERSON] опіку та призначити її опікуном. Згідно зі ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. У статті 58 ЦК України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 4 статті 167 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Отже, враховуючи письмові докази, проаналізувавши умови життя позивачки, її спосіб життя та бажання турбуватися за вказаною дитиною, зважаючи на те, що матір дитини померла, беручи до уваги доведений факт самоусунення відповідача від батьківських обов`язків відносно дитини, суд вважає за доцільне встановити над [PERSON] опіку та призначити його опікуном бабусю [PERSON] в сім`ї якої на даний час проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Врахувавши вимоги статей 182, 183 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь опікуна аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 241 грн 20 коп. та судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп на користь держави (за позовною вимогою про стягнення аліментів).

Outcome: approved