Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] із позовною заявою до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про припинення права власності у спільній частковій власності та визнання права власності. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.01.2024 року належить 1/2 часток житлового будинку А-1, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 96,5 кв.м., житловою площею 64,1 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами: льох В, літня кухня Г, вбиральня Е, душ Ж, паркан №1. Інша 1/2 частка нерухомого майна за вищевказаною адресою належали [PERSON] на підставі ухвали народного суду 2-ї дільниці м. Слов`янська від 08.08.1958 №2-163-58. [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина і була заведена спадкова справа за заявою її сина [PERSON] (громадянина РФ), який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина і була заведена спадкова справа за заявою його дочки [PERSON] (громадянка РФ), дружини [PERSON] (громадянки РФ), синів [PERSON] (громадянина РФ) та [PERSON] (громадянина України). [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті спадкова справа не заводилась. [PERSON] помер [INFO] . Спадкова справа після його смерті не заводилась. Таким чином, спадкоємцями, які прийняли спадщину, є дочка [PERSON] та дружина [PERSON] померлого [PERSON] , які є громадянками РФ. Станом на 08.07.2024 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване лише на 1/2 частку на [PERSON] . Таким чином невідомо, чи живі на сьогодні дочка [PERSON] та дружина [PERSON] померлого [PERSON] , які є громадянками РФ. До того ж з 2003 року (рік відкриття спадкової справи) і до 2024 року вони також не оформили спадкові права і не зареєстрували право власності. Оскільки [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку, то вона обмежена у праві розпорядженням ним. Отримати згоду співвласників будинку вона не має можливості, оскільки у другій частині будинку ніхто не проживає і право власності на 1/2 частину станом на 08.07.2024 року ні за ким не зареєстровано. У зв`язку з наведеним позивачка бажає виділити належну їй 1/2 частину будинку в окрему «одиницю». Таким чином, фактично [PERSON] користується відокремленою часткою житлового будинку, кожна з яких становить «одиницю» і може бути виділена в натурі без виконання будівельних робіт. Однак документально у її власності перебуває 1/2 частка будинку. Зважаючи на наведене, розпорядження часткою у будинку можливе лише за згодою іншого співвласника. Тому, просить суд припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку «А-1», розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 96,5 кв.м., житловою площею 64,1 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами: льох «В», літня кухня «Г», вбиральня «Е», душ «Ж», паркан № 1, 2 та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок «А-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., а саме: веранда 1-1/8,7 кв.м., житлова 1-2/14 кв.м., житлова 1-3/9,4 кв.м., житлова 1-4/5,3 кв.м., кухня 1-5/7,4 кв.м., сарай літ «Б», льох літ «В», вбиральня літ «Е», душ літ «Ж», огорожа №1, як самостійний об`єкт нерухомості (одиницю) за типом майна житловий будинок.. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, із урахуванням наявних у справі матеріалів. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про припинення права власності у спільній частковій власності та визнання права власності, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 січня 2024 року, виданого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мороз О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 99, [PERSON] на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку А-1, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 96,5 кв.м., житловою площею 64,1 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами: льох літ. «В», літня кухня літ. «Г», вбиральня літ. «Е», душ літ. «Ж», паркан № 1. Наведене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 364027110 від 31.01.2024 року. Інша 1/2 частка нерухомого майна за вищевказаною адресою належали [PERSON] на підставі ухвали народного суду 2-ї дільниці м. Слов`янська від 08.08.1958 року №2-163-58. Наведене підтверджується довідкою КП БТІ м. Слов`янська № 1876-2/0.45/01 від 22.07.2016 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 18.04.2001. Після її смерті відкрилась спадщина і була заведена спадкова справа за заявою її сина [PERSON] (громадянина РФ), який помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ). Після його смерті відкрилась спадщина і була заведена спадкова справа за заявою його дочки [PERSON] (громадянка РФ), дружини [PERSON] (громадянки РФ), синів [PERSON] (громадянина РФ) та [PERSON] (громадянина України). [PERSON] помер [INFO] (актовий запис про смерть №163 від 22.01.2008). Після його смерті спадкова справа не заводилась. [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 04.03.2010). Спадкова справа після його смерті не заводилась. Таким чином, спадкоємцями, які прийняли спадщину, є дочка [PERSON] та дружина [PERSON] померлого [PERSON] , які є громадянками РФ. Наведена інформація відома із довідки державного нотаріуса Першої Слов`янської нотаріальної контори від 22.09.2016 №2216/02-14. Станом на 08.07.2024 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване лише на 1/2 частку на [PERSON] , про що свідчить Інформація з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 385884281 від 08.07.2024 року. Відповідно до Технічного паспорту на будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] , станом на 19.04.2024 року, у фактичному користуванні [PERSON] находиться частка житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 27,7 к.м., який складається з приміщень: веранда 1-1 площею 8,7 кв.м., житлова 1-2 площею 14 кв.м., житлова 1-3 площею 9,4 кв.м., житлова 1-4 площею 5,3 кв.м., кухня 1-5 площею 7,4 кв.м., а також: сарай літ. «Б», льох літ. «В», вбиральня літ. «Е», душ літ. «Ж», огорожа № 1, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Висновку щодо технічної можливості поділу нерухомого майна № 24/05 від 24.05.2024 року, виготовленого ФОП [PERSON] , можливий поділ житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 96,5 кв.м., житловою площею 64,1 кв.м., сараю літ. «Б», льоху літ. «В», літньої кухні літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», душу літ. «Ж», огорожі № 1, за адресою: [ADDRESS] , без проведення будівельних робіт. Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси: житловий будинок літ «А-1» загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., з господарськими спорудами. Вирішуючи вказаний спір, суд виходить з наступного. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.10.2023 у справі №161/23210/21). Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55. Пунктами 1.2, 2.4, 3.10, 3.11 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року, передбачено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2), який готує суб`єкт господарювання. Згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 липня 2021 року (справа № 310/7011/17), здійснено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року (справа № 495/3521/18) зазначено, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Приймаючи до уваги, що сторони дійсно є співвласниками об`єкта нерухомого майна, позивач виявила бажання виділити належну їй частку в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна та є технічна можливість такого виділення, що підтверджується відповідним висновком експерта, зважаючи на те, що фактично [PERSON] користується відокремленою часткою житлового будинку, кожна з яких становить окрему «одиницю» і може бути виділена в натурі без виконання будівельних робіт, з урахуванням наведених норм законодавства, суд вважає, що позов [PERSON] щодо виділу частки із спільної часткової власності підлягає задоволенню, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved