Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

У жовтні 2024 року Акціонерне товариство «Банк «Кліринговий дім» (далі по тексту - позивач, АТ «Банк «Кліринговий дім») через систему «Електронний суд» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №102247 від 04.09.2023 у розмірі 40 721,07 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.09.2023 між ПАТ «Банк «Кліринговий дім» та [PERSON] було укладено кредитний договір №102247, за умовами якого банк надав позичальнику суму кредиту у розмірі 30 000,00 грн. строком на 18 місяців, тобто до 04.03.2025, з фіксованою процентною ставкою 65% річних, а позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії банку та здійснити кінцеве погашення кредиту в строки і в сумах, визначених умовами кредитного договору, в тому числі згідно додатку №1 «Графік платежів та обчислення загальної вартості кредиту, реальної річної процентної ставки». Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим у нього станом на 03.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 40 721,07 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26 753,53 грн. та з заборгованості за відсотками у розмірі 13 967,54 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2024 дану справу було визначено за суддею Каліушком Ф.А. 23.10.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №863291 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 24.10.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, а саме за адресою: [ADDRESS] , двічі направлялась ухвала суду про відкриття провадження у справі, яка поверталась на адресу суду з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». Окремо, суд зауважує, що даний позов було сформовано в системі «Електронний суд» та позивачем на виконання вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України до позову долучено опис вкладення до цінного листа про направлення позовної заяви з доданими до неї документами за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, судом було здійснено усі передбачені Цивільно процесуальним кодексом України дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2023 між ПАТ «Банк «Кліринговий дім» та [PERSON] укладено кредитний договір №102247, за умовами якого банк надав позичальнику суму кредиту у розмірі 30 000,00 грн. строком на 18 місяців, тобто до 04.03.2025, шляхом безготівкового його перерахування на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , з фіксованою процентною ставкою 65% річних, а позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії банку та здійснити кінцеве погашення кредиту в строки і в сумах, визначених умовами кредитного договору, в тому числі згідно додатку №1 «Графік платежів та обчислення загальної вартості кредиту, реальної річної процентної ставки». Відповідно до платіжної інструкції №102247 від 05.09.2023, АБ «Кліринговий дім» здійснило перерахування суми кредиту у розмірі 30 000,00 грн. на поточний рахунок відповідача № [NUMBER] , тим самим повністю виконавши свої зобов`язання, визначені умовами кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 03.10.2024 заборгованість [PERSON] за кредитом складає 40 721,07 грн., з яких: 26 753,53 грн. - заборгованість за кредитом; 13 967,54 грн. - заборгованість за відсотками. Вказане також підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 05.09.2023 по 05.09.2024. Відповідно до чч. 1, 3 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 1056-1 ЦК України закріплено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідач, будучи обізнаним про наявну заборгованість за кредитним договором, повідомленим про розгляд даної справи, будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надав, факт існування заборгованості та її розмір не спростував, власного розрахунку боргу не навів, доказів відсутності такої заборгованості до матеріалів справи не долучив. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 721,07 грн. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved