Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

06 лютого 2025 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Короткий зміст заяви В обґрунтуванні своєї заяви [PERSON] зазначає, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Донецьк, причина смерті: гнійний гострий панкреатит є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження. Оскільки [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Донецьк, про що окупаційною владою видано лікарське свідоцтво про смерть № 30 від 16 січня 2025 року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , тому отримати свідоцтво про смерть [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, так як факт смерті відбувся на тимчасово окуповані території України, так само як і неможливо отримати медичний документ про смерть відповідного зразка. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для державної реєстрації факту смерті померлого, отриманні допомоги на поховання та спадкування майна. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] [INFO] в м. Донецьк, Україна [INFO] , з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть. Процесуальні дії у справі Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 лютого 2025 року заяву [PERSON] ,\~заінтересована особа:\~Дніпровський відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Кам`янське\~Кам`янського району\~Дніпропетровської області\~Південного міжрегіонального\~управління міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)\~про встановлення\~факту смерті\~на тимчасово\~окупованій території\~України - залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2025 року прийнято заяву до судового розгляду та відкрито у цивільній справі окреме провадження. Призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 12.02.2025 о 10:30 год. Заявник в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує, а також при прийнятті рішення просить врахувати місце народження її батька. Уповноважений представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява про розгляд справи без представника відділу. Звернуто увагу суду на те, що у прохальній частині позовної заяви відсутні відомості, які необхідні для складання актового запису, а саме місце народження померлого, хоча ці відомості містяться у матеріалах справи. Враховуючи положення ч.2 ст.317 ЦПК України, згідно з якими справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно, суд вирішив розглядати справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.1986. [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Новоградівка Донецька область, Україна, паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Новоградівським МВ УМВС України в Донецькій області, помер [INFO] в м.Новоградівка Донецької області, Україна. Факт смерті [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією «Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] », що видано 17 січня 2025 року так званим «Буденнівським відділом записів актів цивільного стану Донецького управління юстиції міністерства юстицію Донецької народної республіки» (а.с. 11). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 30 від 16.01.2025, [PERSON] [INFO] помер [INFO] . Причина смерті - гнійний гострий панкреатит з стеатонекрозами (а.с. 9). Згідно довідки про смерть № 30 від 16.01.2025, що видана так званою «міською лікарнею №2» [PERSON] [INFO] помер [INFO] . Причина смерті - гнійний гострий панкреатит з стеатонекрозами (а.с. 10). Заявник зазначає, що отримати свідоцтво про смерть [PERSON] у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки відсутні оригінали документів, які підтверджують факт смерті [PERSON] , [INFO] та сам факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати свідоцтво про смерть, що створює перешкоди для заявника в отриманні свідоцтва про смерть. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення Відповідно до положень п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. В силу ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до положень п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституціїта законів України. Згідно з ч. 1-2 ст.\~4\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 17\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст.\~18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст.\~17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Документи, що підтверджують факт смерті [PERSON] , [INFO] видані органами влади, що розміщені на неконтрольованій Україною території. Оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст. 3, 8, 9\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Вирішуючи заяву про встановлення факту суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016) констатував, що для людей, проживаючих на окупованих територіях, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Судом встановлено, що заявниця є дочкою [PERSON] , [INFO] , уродженця уродженець м. Новоградівка Донецька область, Україна. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть останнього. При цьому, м. Новоградівка Донецької області, де помер [PERSON] , [INFO] , на даний час є окупованою територією. Встановлення факту смерті [PERSON] ,\~ [INFO] породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті [PERSON] , [INFO] , грромадянина України, уродженця м. Новоградівка Донецька область, Україна, встановленим. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть у відповідному державному органі реєстрації України.

Outcome: approved