Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Служба у справах дітей Сторожинецької міської ради звернулася з позовом до суду про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів [PERSON] , [PERSON] посилаючись на наступне. На обліку Служби у справах дітей перебуває малолітня дитина, залишена без батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , уродженець села Борівці Кіцманського району, Чернівецької області. Згідно свідоцтва про народження дитини його батьками є [PERSON] та [PERSON] (далі - Відповідачі). Відповідно до повного витягу з ДРАЦС від 26.07.2024 р. № 00046І94258, державна реєстрація народження дитини проведена відповідно статті 133 СКУ. Після укладення шлюбу, відповідачка [PERSON] змінила прізврще на " [PERSON] ". При обстеженні умов проживання дитини було встановлено, що малолітній [PERSON] вже чотири роки проживає окремо від матері, а зі своїм батьком не проживав з народження. Матір дитини, [PERSON] в 2020 р. залишила сина від першого шлюбу чоловіку та переїхала проживати окремо. На даний час вона проживає в [ADDRESS] . За час проживання окремо, матір ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приїжджає, не цікавиться станом здоров`я, навчання, виховання сина, не телефонує йому, не повертає сина на виховання в свою сім`ю, матеріально не утримує дитину. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини (15.08.2024 р.), на запитання до матері, чому вона залишила дитину, та впродовж чотирьох років не приймала участі в його вихованні та утриманні, вона повідомила, що це їй робити не дозволяє чоловік, а ще її співмешканець також забороняв спілкуватись з дітьми. Окрім того, матір повідомила, що залишила сина [PERSON] та ще двох дітей в чоловіка, тому що він вчиняв щодо неї насильство. На запитання, чи зверталась вона до правоохоронних органів чи до Служби у справах дітей про повернення дітей, матір відповіла, що ні, а тільки консультувалась у адвоката. Також, [PERSON] стверджує, що син [PERSON] відмовляється із нею спілкуватись. При проведенні бесіди з малолітнім [PERSON] , хлопчик повідомив, що вже давно проживає в сім`ї вітчима, вважає його своїм батьком. Свого справжнього батька та матір він навіть не пам`ятає, вони не спілкуються з ним, не приїжджали до нього, не забрали до себе. Коли він лікувався в лікарні, до нього прийшла жінка, яка, як він дізнався потім, є його матір`ю, і повідомила, що забере його і менших двох братів до себе. З моменту повернення з лікарні додому, після тривалого лікування, зі слів дитини, [PERSON] та його співмешканки, матір до нього так і не приїхала, і надалі не приймає ніякої участі у його вихованні та утриманні. Очевидно, що відповідачами свідомо обрано такі життєві умови, за яких вони не беруть участі у вихованні, піклуванні та утриманні, своєї дитини, що в свою чергу свідчить про їх ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України та беззаперечно вказує на винну бездіяльність відповідачів. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щодо їх сина - [PERSON] , [INFO] та стягувати аліменти на утримання сина. Провадження у справі відкрито 21.10.2024 року з призначенням підготовчого судового засідання на 18.11.2024 року та до судового розгляду на 18.12.2024 року. В судове засідання предтавник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності та про заперечення щодо позбавлення її батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наданих документів та ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія: [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Виконавчим комітетом Сторожинецької міської ради №243 від 20.08.2024 винесено рішення "Про ухилення від виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] та про доцільність позбавлення їх батькіських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , жителя с.Костинці (а.с. 5-6). З наведеного вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не цікавляться життям сина, не піклуються про його психічний та фізичний стан, не беруть участі у його вихованні та утриманні. Відповідно до ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної, загальної, середньої освіти, готувати їх до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування,медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, суд розцінює, як ухилення [PERSON] та [PERSON] від виховання свого сина, та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи вищевикладене, є всі підстави для вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щодо їх сина - [PERSON] , [INFO] та стягнення алментів на його утримання. Відповідо до ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони протягом шести місяців не виявляють у відношенні дітей батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Щодо вимоги про стягнення аліментів на малолітньою дитину, суд приходить до наступного висновку. Частиною 4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч.4 ст.170 ЦПК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності до вимог ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положеннястатті 182 СК Українита те, що відповідач працездатна особа, не має виплат по іншим виконавчим документам. Відповідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншою, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст.191 СК України, передбачено, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача на користь малолітньої дитини. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved