Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач через свого представника адвоката Ізотової О.О. звернувся до суду з позовом до відповідачки про поділ спільного сумісного майна подружжя, у якому з урахуванням уточненої заяви, просив визнати легковий автомобіль марки SUZUKI, модель: NEW SX4, рік випуску: 2023, VIN-код: [NUMBER] об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнути з відповідачки компенсацію різниці вартості цього автомобіля, який нею був відчужений. Позов мотивований тим, що сторонами за час перебування у шлюбі було придбано легковий автомобіль марки SUZUKI, модель: NEW SX4, рік випуску: 2023, VIN-код: [NUMBER] , який було зареєстровано на відповідачку. Проте вказаний автомобіль відповідачкою було перереєстровано на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ в м. Одеса. Враховуючи, що сторони проживають окремо, а вказаний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, який відповідачкою відчужено без згоди позивача, останній звернувся до суду з вказаним позовом. Автомобіль оцінено у 960360,00 грн. 14.11.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 02.12.2024 від представника відповідачки адвоката Садаклієва І.І. надійшов відзив, у якому він просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з наступним. Зазначають, що окрім автомобіля марки SUZUKI сторонами за час шлюбу було придбано, а саме 04.04.2023 за позивачем було зареєстровано право власності на садовий будинок за [ADDRESS] . Вартість будинку зазначили в розмірі 620286,59 грн. Після розірвання шлюбу сторони домовилися, що автомобіль залишиться у власності відповідачки, а садовий будинок за позивачем. Ухвалою суду від 16.01.2025 у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ізотова О.О. просила позовні вимоги в частині їх уточнень задовольнити на підставі викладених у позові обставин та доданих доказів. Крім того зазначила, що з вказаною вартістю садового будинку, вказаного у відзиві відповідно до оцінки в розмірі 620286,59 грн, не погоджуються, оскільки така оцінка є завищеною та не відповідає дійсності. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Садаклієв І.І. просив у позові відмовити на підставі викладених у відзиві обставин та наданих доказів. Не заперечує щодо оцінки вартості автомобіля, який зазначено у позові. Суд зазначає, що позовні вимоги позивача розглядаються в межах уточнення до позову, поданих представником позивача 06.12.2024, якими зменшено позовні вимоги в частині квартири належної третій особі [PERSON] , відповідно її пояснення додані до матеріалів справи судом не бралися до уваги. Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши надані сторонами докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 13.08.2016 перебували у шлюбі, який рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 15.04.2024 розірвано. За час шлюбу сторони придбали легковий автомобіль марки SUZUKI, модель: NEW SX4, рік випуску: 2023, VIN-код: [NUMBER] , та садовий будинок за [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи та сторонами цей факт не заперечується. Відповідно до висновку експерта №155/24 від 03.12.2024, середня вартість автомобіль марки SUZUKI, модель: NEW SX4, рік випуску: 2023, VIN-код: [NUMBER] , становить 960360,00 грн. Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості: садовий будинок за [ADDRESS] , визначено вартість об`єкта у розмірі 620286,59 грн., яка складається з оціночної вартості поліпшень 498579,90 грн, та оціночну вартість земельної ділянки 121706,69 грн. За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу.\~Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. До такого висновку дійшов зокрема Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 17 січня 2024 року у справі № 522/17831/20. Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі статтею 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частину третю статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Частиною першою\~статті 69 СК України\~визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно з частиною першою статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому\~засіданні встановлено\~та представниками\~сторін не\~заперечувалося,\~що легковий\~автомобіль марки\~SUZUKI,\~модель:\~NEW\~SX4,\~рік випуску:\~2023,\~VIN-код:\~ [NUMBER] ,\~та садовий\~будинок за\~ [ADDRESS] ,\~сторонами придбано\~за час\~шлюбу за\~спільні кошти,\~відповідно воно\~є спільним\~сумісним майном\~подружжя,\~ці є неподільними. Водночас також встановлено, що спірний автомобіль марки SUZUKI відповідачкою було відчужено без згоди на те позивача. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц,\~провадження № 14-67 цс 20; постанова Великої Палата Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, провадження № 14-182цс21). Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначил, що:\~«Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України)». Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18). При вирішенні\~спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного та враховуючи ту обставину, що відповідачкою спірний автомобіль було відчужено, наявність у сторін також нерухомого майна у вигляді садового будинку, зареєстрованого на праві власності за позивачем, суд приходить до висновку про визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя. Водночас, вартість відчуженого автомобіля, яке не заперечувалося представником відповідачки встановлено у розмірі 960360,00 грн. Проте вартість садового будинку в розмірі 620285,59 грн визначена не вірно та суд погоджується з представником позивача про її захищеність. Так, у вартість садового будинку в розмірі 620285,59 грн враховано вартість земельної ділянки в розмірі 121706,69 грн, яка не перебуває у власності жодної зі сторін та суду не надано жодного доказу про протилежне. Відповідно враховуючи, що представником позивача сама довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості не оспорювала ся (лише кінцева вартість), суд бере до уваги вказані у цій довідці дані у частині вартості садового будинку без врахування у її складову вартості земельної ділянки 498579,90 грн. Отже, вартість автомобіля становить 960360,00 грн та вартість садового будинку 498579,90 грн. Відповідно, враховуючи ту обставину, що автомобіль було відчужено та його вартість є значно більшою за вартість садового будинку, суд приходить до висновку про залишення садового будинку за позивачем (тобто не проводити його розподіл) та компенсувати різницю вартості відчуженого легкового автомобіля позивачу з урахування залишеного за ним нерухомого майна, що становить 230890,50 грн ((960360,00 - 498579,90 грн)/2).

Outcome: partial