Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва надійшла заява представника ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», щодо ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, про стягнення судових витрат в розмірі 35,00 грн, які позивач поніс у зв`язку з розглядом його позовної заяви. Заява обґрунтована тим, що 23.05.2024 року ухвалено заочне рішення у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги задоволено повністю, проте в резолютивній частині рішення не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 30.02.2025 р. подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій заяву підтримує в повному обсязі, просить задовільнити. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст.270 ч.4 ЦПК України при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення сторони викликаються в разі необхідності. В зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути вищевказану заяву без виклику учасників справи. Суд, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23.05.2024 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 грудня 2016 року по 31 жовтня 2023 року., яка складається з заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги 80 957,97 грн.; 3 % річних 8 291,56 грн.; інфляційних витрат 38 029,94 грн., а всього 58 739,55 грн. та судовий збір 3 028,00 грн. Однак, при ухваленні судового рішення, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме не стягнуто витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн. У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18). Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), зазначає, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява №18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява №49684/99). Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивач сплатив кошти за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн., що підтверджується квитанцією № 7RE6-4KLZ-4K9E від 06.12.2023 р., яка долучена до матеріалів справи. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву представника позивача ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» про ухвалення додаткового рішення суду задовільнити, ухвалити додаткове рішення щодо стягнення судових витрат в сумі 35,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved