Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

В листопаді 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі - позивач, позикодавець, ТОВ «Іннова Фінанс») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, позичальник, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 06.07.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 4542610724 (далі - Договір). Позикодавець свої зобов`язання відповідно до умов договору позики виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. Станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 21 100,80 грн, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 870,00 грн - заборгованість за процентами, які нараховувалися по 26.11.2024 включно; 2 230,80 грн - пеня. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Фінанс» загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 21 100,80 грн. та судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 29.11.2024 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. 09.12.2024 на запит суду, який направлено відповідно до ч. 6 ст. 186 ЦПК України, з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, з якої встановлено, що відповідачка [PERSON] , вибула із зареєстрованого місця проживання 31.07.2024. 09.12.2024 судом направлено запит до Державної міграційної служби України про надання інформації щодо місця реєстрації відповідача. 18.12.2024 запит було направлено повторно. Відповідно до відповіді, яка надійшла на адресу суду 26.12.2024, місце проживання [PERSON] значиться знятим 31.07.2024 з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.01.2025 позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 20.01.2025 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позову. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Постановлено здійснювати виклик відповідача у справі шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача звертаючись до суду із позовною заявою, просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Іннова Фінанс». Відповідачка про розгляд справи повідомлялась шляхом направлення судової повістки, копії ухвали про відкриття провадження на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання. Відповідно до реєстру відправки та відомостей із вебсайту «Укрпошта», у розділі відстеження міжнародних відправлень та відправлень по України - встановлено, що лист із судовою повісткою адресований відповідачці знаходиться у статусі: «Повернення відправнику: відсутність адресата за вказаною адресою». Додатково, на виконання ч. 11 ст. 128 ЦПК України виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі «Судова влада України». Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості достеменно встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено Договір надання грошових коштів у позику № 4542610724, який підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 4152, 06.07.2024 о 15:44. Відповідно до п. 2.2 Договору позики на умовах, встановлених Договором, Товариство надає позичальнику кредит у гривні, Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 6 000,00 грн (п. 2.3 Договору). Строк кредиту 360 днів (п. 2.5 Договору). Згідно п. 2.6.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору. Згідно п. 2.6.2. Договору знижена процентна ставка становить 0,97 % в день та застосовується відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 3.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, укладаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] . У разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань згідно договору, уключаючи прострочення виконання зобов`язання зі сплати платежів, визначених графіком платежів, з наступного календарного дня позичальник повинен виплатити товариству штраф у розмірі 28% від суми простроченого платежу (частини суми кредиту, визначеної графіком платежів, та нарахованих процентів), за кожен факт такого прострочення (п.7.3 договору). Відповідно до п.7.4 договору за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Нарахування неустойки здійснюється товариством з урахуванням обмежень встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів». Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за цим договором (п.7.5 договору). Додатком № 1 до договору про надання грошових коштів у позику № 4542610724 від 06.07.2024 є таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику (а. с. 23-24). Договір позики, додаток до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту був підписаний [PERSON] 06.07.2024 з використанням одноразового ідентифікатора . Факт перерахування позивачем грошових коштів у сумі 6 000,00 грн на картковий рахунок відповідача підтверджено квитанцією до платіжної інструкції № 19910-1354-121087924 (а. с. 30) та відповідачем не спростовано отримання грошових коштів у зазначеній сумі. Зазначені реквізити банківської карти вказані у анкеті клієнта та співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі № 4542610724 від 06.07.2024. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4542610724 від 06.07.2024, заборгованість [PERSON] складає 21 100,80 грн, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 870,00 грн - заборгованість за процентами, які нараховувалися по 26.11.2024 включно; 2 230,80 грн - пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою не виконала внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки пені за кожний день суд виходить з такого. Зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, що триває станом на теперішній час. Зважаючи, що Договір про надання грошових коштів у позику № 4542610724 укладений 06.07.2024, тобто в період дії воєнного стану в Україні, відповідачка звільнена від обов`язку сплати пені. Суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки нарахованої пені у розмірі 2 230,80 грн, а тому відмовляє у їх задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № 4542610724 від 06.07.2024, укладеного між нею та ТОВ «Іннова Фінанс», в обумовлені договором строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 18 870,00 грн, з яких: 6 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 12 870,00 грн. заборгованість за процентами. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 155,94 грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 89 %).

Outcome: partial