Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Братівника І.В., звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2018 року у цивільній справі №607/13887/18 та стягувати аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] в шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2018 по справі №607/13887/18 збільшено розмір аліментів встановлених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.04.2017 та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1300,00 грн. Вказане рішення суду відповідач виконує лише частково. Будь-якої іншої матеріальної допомоги не надає. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. В зв`язку з цим, вважає, що аліменти повинні бути визначені у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить стягнення більшого розміру аліментів та покращить матеріальне забезпечення дитини. Відтак, вважає, що оскільки відповідач забезпечений робою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини не має, розмір аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати доньці та який не призведе до порушення його прав та інтересів. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.09.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представником позивача адвокатом Братівником І.В. подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Щодо ухвалення заочного рішення заперечив, оскільки відповідач брав участь у судовому процесі та був поінформований про хід справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~є батьками\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] \~виданим 02.01.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , що стверджується довідкою №519 виданою 15.08.2024 ДП «Люкс-1». Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2018 у справі №607/13887/18, збільшено розмір аліментів, встановлених рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 квітня 2017 року та стягувати із [PERSON] (жителя [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) в користь [PERSON] (проживає: [ADDRESS] ; ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.07.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частин 2, 3 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Встановлено, що між сторонами у справі виник спір з приводу зміни способу стягнення аліментів на спільну дитину сторін [PERSON] , визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 28.11.2018 у справі №607/13887/18. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.09.2018 у справі №486/466/18 зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів визначається судом з урахуванням фактичних обставин справи, встановлених судом. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014). З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та згідно рішення Тернопільського міськрайонного судом Тернопільської області від 20.06.2019 у справі №607/13887/18 збільшено розмір аліментів, встановлених рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 квітня 2017 року та ухвалено стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, вирішуючи питання про зміну способу стягнення аліментів, Суд враховує розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, ринкові ціни на товари та послуги, яких щоденно потребує дитина, ситуацію в країні та рівень інфляції, право позивачки на зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а тому вважає, що є підстави для зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів. За таких обставин суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог, шляхом зміни способу стягнення аліментів, визначених згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2018 у справі №607/13887/18, та стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Оскільки позивач в силу пункту 3 частини 1 статті 5 Закону "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі, передбаченому підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону "Про судовий збір", а саме 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на дату подання позовної заяви до суду 11.09.2024 становить 1211 гривень 20 коп. Разом з тим, п.п. 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахування наведеного та вимог ч. 2 ст. 141, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги, що позов [PERSON] до [PERSON] задоволено, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved