Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Управління соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області 31.10.2024 звернулося до\~суду з\~позовом про\~стягнення із [PERSON] надміру виплачених коштів у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у сумі 6 000 грн. та 3028 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] . Вперше звернувся до управління із заявою від 11.08.2016 про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи. Інформацію про нього управлінням було включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (обставини, що спричинили внутрішнє переміщення проведення АТО) та видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.08.2016 № 7427000610. За заявою [PERSON] від 11.08.2016 останньому було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на період із серпня по грудень 2016 року. Починаючи із січня 2017 року відповідач за продовженням виплати допомоги не звертався. 14.12.2022 [PERSON] особисто письмово повідомив позивача про повернення до покинутого місця проживання, у зв`язку з чим дію його довідки від 11.08.2016 було скасовано. 25.01.2023 [PERSON] знову звернувся до позивача із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи. Його було повторно взято на облік як ВПО за фактичним місцем проживання на території Ніжинської міської територіальної громади та включено інформацію про нього до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (обставини, що спричинили внутрішнє переміщення військові дії з 24.02.2022). Як результат, видано довідку про взяття на облік ВПО від 23.01.2023 № 7427-5002533015, дія якої на даний час не скасована. 26.01.2023 [PERSON] подав заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, із використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери. За вказаним зверненням позивачем було прийнято рішення про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі [PERSON] . Допомога йому виплачувалась із січня 2023 по червень 2023 року у розмірі по 2000 грн. щомісячно. З 23 по 29 травня 2023 року Головним управлінням Національної соціальної сервісної служби у Чернігівській області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей в управлінні. За результатами перевірки було складено Акт проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей № 28 від 29.05.2023, згідно якого було виявлено порушення, а саме: позивачем неправомірно призначено допомогу на проживання ВПО по особовій справі № 57427-19398949, оскільки у заявника не було повторного переміщення у статусі внутрішньо переміщеної особи, а пунктом 3 Порядку ( у редакції чинній на момент звернення відповідача за призначенням допомоги) передбачалось, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022, крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої рф території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих рф, після 24.02.2022. На вимогу Головного управління Національної соціальної сервісної служби у Чернігівській області та на підставі отриманого акта перевірки, позивачем було припинено виплату відповідачу [PERSON] допомоги на проживання ВПО з 01.07.2023 та обраховано суму надміру виплачених коштів допомоги за період з січня по червень 2023 року. Сума надміру виплачених коштів допомоги за вказаний період склала 12000 грн. 06.07.2023 [PERSON] було вручено особисто повідомлення від 05.07.2023 про переотримані кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 у сумі 12000 грн. та запропоновано повернути надміру виплачені кошти. [PERSON] визнав наявність надміру виплачених державних коштів і в липні 2023 року, серпні 2023 року та вересні 2023 року добровільно повернув 6000 грн. Станом на день подачі позову до суду відповідачем у добровільному порядку залишок боргу в сумі 6000 грн. на рахунок позивача не внесено. Ухвалою судді 04.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засіданні повторно не з`явився, про розгляд справи сповіщався за адресою фактичного місця проживання/перебування, вказаною у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: [ADDRESS] , а також у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідач згідно ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Як вбачається з довідки від 25.01.2023 № 7427-5002533015, [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] , з 25.01.2023 взято на облік як внутрішньо переміщену особу (а.с. 7). 26.01.2023 [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення Ніжинської міської ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (а.с.8). Рішенням Управління соціального захисту населення Ніжинської міської ради від 26.01.2023 № 57427-19398949-2023-1 відповідачу була призначена допомога переміщеним особам на проживання у розмірі 2 000 грн. з 01.01.2023 (а.с. 9). Згідно акта проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей № 28 від 29.05.2023, виявлено порушення, а саме: позивачем неправомірно призначено допомогу на проживання ВПО по особовій справі № 57427-19398949, оскільки у заявника не було повторного переміщення у статусі внутрішньо переміщеної особи. Сума переплат складає 10\~000 грн. за період з 01.01.2023 по 31.05.2023, що є порушенням Порядку № 332 (а.с.12 зворот). Рішенням Управління соціального захисту населення Ніжинської міської ради від 30.06.2023 [PERSON] припинено виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.07.2023 на підставі акта № 28 від 29.05.2023 Національної соціальної сервісної служби у Чернігівській області (а.с.14). Згідно розрахунку надміру виплачених коштів сума надміру виплачених коштів відповідачу за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 склала 12000 грн. 06.07.2023 відповідачем [PERSON] отримано особисто в Управлінні повідомлення про переотримані кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, із зазначенням необхідності повернення до 05.08.2023 коштів загальною сумою 12\~000 грн. (а.с. 16) В період із липня вересень 2023 року відповідач вніс кошти в сумі 6000 грн. на рахунок позивача, а решту суми станом на 10.09.2024 ним не повернуто (а.с. 18). У позові позивач зазначає про перебування [PERSON] на обліку як внутрішньо переміщеної особи в період з 11.08.2016 по 14.12.2022, проте матеріали справи не містять відповідних доказів, підтверджуючих даний факт. Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначено Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332. Згідно абзацу 7 пункту 3 Порядку № 332 ( в редакції, чинній на момент звернення відповідача із заявою про призначення допомоги), допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022, крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, після 24.02.2022. Відповідно до пункту 29 Порядку у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв?язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв?язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Разом з тим, суд зазначає наступне. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положеннями ст. 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою цієї статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Згідно із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі 6-91цс14 та від 06.02.2019 у справі N 545/163/17 безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, не підлягають поверненню якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Крім того, у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «... потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Piпe v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впpoвaджують aбo не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мaти можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій aбo уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного oргaну повинен покладатися на caму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі «Гаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13.12. 2007 та у справі «Tpro проти Хорватіі» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11.06.2009). \~ \~ \~ \~Відповідачем для призначення допомоги подано позивачу заяву за встановленою формою згідно з додатком 1 до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332. Позивач не вказує на те, що відповідач у цій заяві вказав недостовірну інформацію, або неповідомив інформацію, яка згідно форми заяви підлягала повідомленню. Вимоги ж п. 6 цього Порядку за твердженнями позивача відповідач виконав і 14.12.2022 письмово повідомив позивача про повернення до покинутого місця проживання. Отже, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач приховав інформацію, що мала значення для вирішення позивачем його заяви про призначення державної допомоги, чи діяв недобросовісно іншим чином, що було б зловживанням з його боку. Саме по собі подання заяви про призначення державної допомоги не є свідченням недобросовісної поведінки відповідача, якщо він не повідомив при цьому певну інформацію і законодавством не передбачено обов`язку повідомити таку інформацію органу влади, компетентному вирішувати заяву про призначення державної допомоги. Крім того, з доданих до позову документів судом не встановлений факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити причину виникнення помилки при нарахуванні допомоги та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою. Таким чином, доводи позивача щодо наявності підстав для повернення відповідачем надміру виплачених йому коштів у виді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, не ґрунтуються на законі і фактичних обставинах справи, оскільки позивач не довів недобросовісність відповідача при набутті спірної грошової суми чи наявності рахункової помилки, що у даному випадку за приписами п. 1 ч. 1 ст.1215 ЦК України є необхідною умовою для повернення безпідставно набутого майна в силу його особливостей - коштів державної допомоги. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити. Враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, судовий збір відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягненню не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed