Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій в уточнивши свої вимоги, просить: 1) визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві Корчинської Лілії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.03.2016 року № 28973779 на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 887165780000 за [PERSON] ; 2) та зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтованою площею 26,1 кв.м по [ADDRESS] , та првернути її Київській міській раді, привівши її у придатний для використання стан. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.08.2020 року провадження у вказаній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року було витребувано у Державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корчинської Лілії Володимирівни засвідчену у встановленому законодавством порядку копію реєстраційної справи, яка включає документи, на підставі яких прийнято рішення та проведено державну реєстрацію права власності від 28.03.2016 року № 28973779 на земельну ділянку, (код ділянки 91:066:0005), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 887165780000 за [PERSON] , а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення реєстраційних дій. В квітні 2023 р. представником відповідача 1 були поданий відзив, в якому сторона відповідача 1 просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не доведено в чому порушуються суспільні інтереси територіальної громади саме відповідачем при розміщенні його власності на земельній ділянці надані безпосередньо позивачем для цілей та у користування, саме ГА «Вікторія», як землекористувачу для задоволення потреб членів кооперативу, яким є відповідач 1. Крім того посилається, що позивачем не доведено в який незаконний спосіб майно вибуло із розпорядження територіальної громади. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.04.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою від 24.07.2023 року залучено до участі в справі як третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог, щодо предмету спору - Гаражний автокооператив «Вікторія». Представником відповідача 1 - адвокатом Корнієнко О.О. подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, зазначивши, що перебіг строку позовної давності почався у 2013 року враховуючи 3-х річний строк для подачі позову до суду сплинув у 2016 року, але якщо враховувати навіть строк із 28.03.2016 року - дати реєстрації права власності на гараж то строк позовної давності сплинув. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги повністю та просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав, які викладені у позовній заяві. Відповідач -1 та його представник будучі повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися, остання подала заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позицію викладену у відзиві підтримують, у задоволенні позовних вимог просять відмовити. Представник відповідача-1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені позовних вимог позивача та застосувати строки позовної давності,в подальшому подала заяву про розгляд справи у відсутність відповідача 1 та його представника. Представник третьої особи - гаражний автокооператив «Вікторія» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.11.2019, на підставі рішення державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві Корчинської Лілії Володимирівни від 28.03.2016, індексний номер: 28973779, про державну реєстрацію прав за [PERSON] , зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна - гараж № [NUMBER] , загальною площею 26,1 кв. м за адресою місцезнаходження гаражного автокооперативу «Вікторія»: м. Київ, Подільський район, проспект Правди, 39. Право власності було зареєстроване на підставі довідок, серія та номер: 34, виданий 21.03.2016, видавник: гаражний автокооператив «ВІКТОРІЯ». Відповідно до Довідки гаражного автокооперативу «Вікторія» від 02.06.2009 № 174 [PERSON] є дійсно членом гаражного автокооперативу «Вікторія» та власником гаражу № [NUMBER] , ряд № [NUMBER] , за адресою: [NUMBER] , м. Київ, проспект Правди, 39, який побудований господарчим способом та введений в експлуатацію 1990, сума паю в розмірі 15 000,00 грн станом на 2009 рік сплачена у повному обсязі. Довідкою також засвідчено, що за рішенням Київської міської ради від 23.10.2013 № 342/9830 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу «Вікторія» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на [ADDRESS] , орієнтовною площею 1,45 га для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки. Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (обліковий код: 91:066:0005) у Подільському районі міста Києва та за результатами складено Акт обстеження земельної ділянки № 20-0050-07. Обстеження проведено на підставі Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 № 16/890. У ході вказаного обстеження земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка площею 1, 4548 га (обліковий код: 91:066:0005) на [ADDRESS] згідно з даними міського земельного кадастру обліковується за гаражним автокооперативом « [INFO] »; за поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки в користування (власність); інформація щодо державної реєстрації вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї у міському земельному кадастрі відсутня; зазначена земельна ділянка огороджена парканом та охороняється, в її межах розташовано індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Земельним кодексом України. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. При цьому, ч. 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Земельна ділянка, на якій розташований гараж пл. 1,45 кв. м, який ідентифікується згідно технічної документації як гараж № [NUMBER] , ряд № [NUMBER] , на [ADDRESS] , перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва. 03.08.2001 було прийнято розпорядженням Київського міського голови № 969-мг «Про погодження місць розташування об`єктів». В подальшому на підставі рішення Київської міської ради № 342/9830 від 23.10.2013 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу « [INFO] » на [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки» гаражному автокооперативу « [INFO] » було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] орієнтовною площею 1,45 га в короткострокову оренду на 5 років для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки. Разом з тим, відповідно до наведених норм ЗК України вказане розпорядження Київського міського голови № 969-мг від 03.08.2001 «Про погодження місць розташування об`єктів» та рішення Київської міської ради № 342/9830 від 23.10.2013 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу « [INFO] » на [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки», не є рішеннями про передачу якоїсь конкретної земельної ділянки у користування чи у власність гаражному автокооперативу «Вікторія». Договори оренди земельної ділянки з гаражним автокооперативом «Вікторія» не укладалися. Як вбачається з матеріалів справи, Київська міська рада також не приймала рішень про передачу у користування чи у власність земельної ділянки площею 1,45 кв. м на [ADDRESS] (код ділянки 91:066:0005). Відповідно до акту обстеження земельної ділянки № 20-0050-07 від 31 січня 2020 року Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (обліковий код: 91:066:0005) у Подільському районі міста Києва, за результатами якого встановлено, що земельна ділянка площею 1, 4548 га (обліковий код: 91:066:0005) на [ADDRESS] , згідно з даними міського земельного кадастру обліковується за гаражним автокооперативом « [INFO] »; за поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки в користування (власність); інформація щодо державної реєстрації вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї у міському земельному кадастрі відсутня; зазначена земельна ділянка огороджена парканом та охороняється, в її межах розташовано індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони. Отже, суд не вбачає підстав вважати, що у відповідачки у встановленому законом порядку виникло право користування або право власності на земельні ділянку. Враховуючи закріплений ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України принцип цілісності земельної ділянки та споруди або будівлі, на якій вона знаходиться, реєстрація права власності за [PERSON] на гараж № [NUMBER] , ряд № [NUMBER] по [ADDRESS] , є порушенням права власності на земельну ділянку територіальної громади м. Києва. Здійснюючи реєстрацію права власності на гараж за [PERSON] на підставі довідок Гаражного автокооперативу «Вікторія» від 21.03.2016 № 34 та від 02.06.2009 № 174 про виплату останньою паю, державний реєстратор управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корчинська Л.В., не перевірила наявність у Гаражного автокооперативу «Вікторія» прав на земельну ділянку, на якій знаходиться такий гараж. Так, в довідці зазначено, що гараж знаходиться на земельній ділянці наданій на підставі Рішення Київської міської ради № 342/9830 від 23.10.2013 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу «Вікторія» на [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки». Разом з тим, вказане рішення не є рішенням про передачу земельної ділянки у користування чи у власність. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Гаражний автокооператив «Вікторія» був зареєстрований 04 червня 1997 року. Довідка гаражного кооперативу не може бути належним доказом щодо здачі об`єкта будівництва в експлуатацію. У вказаній довідці Гаражного автокооперативу «Вікторія» інформації, що гараж побудований у 1988 році, коли за твердженням відповідачів законодавство взагалі не регулювало питання виділення земельної ділянки під гаражно-будівельні кооперативи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, окрім довідки самого Гаражного автокооперативу «Вікторія», на підтвердження будівництва гаражу до 1988 року. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві Корчинської Лілії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підлягають задоволенню. Оскільки судом встановлено, що за [PERSON] з порушенням вимог закону зареєстровано право власності на спірний гараж та він займає земельну ділянку, на якій цей гараж розташований, безпідставно, є обґрунтованими вимоги про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки привівши її у придатний для використання стан. Разом з тим, вимоги, заявлені до державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві Корчинської Лілії Володимирівни, задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно з ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Позивачем було заявлено позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві Корчинської Лілії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.03.2016 № 28973779 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1093283980000, за [PERSON] , зазначивши при цьому відповідачами двох осіб: власника вказаного об`єкта нерухомого майна та державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві Корчинської Л.В. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року в справі № 335/5136/19 (провадження № 61-18942св20) зазначено, що: «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 лютого 2023 року по справі № 431/7386/19 (провадження № 61-8694св21) зазначено, що: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі. Зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлений судом, підтверджує, що цей спір виник між міською радою та Лисюком В.А., тому державний реєстратор є неналежним відповідачем, і у зв`язку з цим у задоволенні позовної вимоги міської ради до приватного нотаріуса необхідно відмовити із зазначеної підстави. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)). Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)). Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 4204,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial