Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

В липні 2024р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій формі в розмірі 15000,0 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду до повноліття дитини. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2017р. В шлюбі у сторін народилася донька, яка проживає разом з позивачкою, і перебуває на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виховання дитини, проживає окремо, відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, усі витрати, пов`язані з утриманням дитини позивачка несе одна, при цьому, як внутрішньо переміщена особа вимушена орендувати квартиру та сплачувати вартість перебування дитини в приватному дошкільному закладі. Оскільки в досудовому поряду, вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суд з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк, стороною відповідача відзив на позов та докази, якими він обґрунтовується не подавались. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2025р. відмовлено, в прийнятті зустрічного позову відповідача про стягнення аліментів. В судовому засіданні представник позивачки, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просила суд позов задовольнити, наголошуючи, що відповідачем здійснюється сплата аліментів на утримання дитини на власний розсуд, і цих коштів не достатньо для належного утримання спільної дитини сторін. Представник відповідача, в судовому засіданні зазначав, що відповідач має постійний заробіток, та офіційно працює, здійснює сплату аліментів на утримання спільної дитини сторін, яка проживає разом з позивачкою, та не заперечує проти стягнення з нього аліментів, у порядку визначеному ч. 5 ст. 183 СК України (на одну дитину). Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2017р., який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2024р. по цивільній справі № 761/23125/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122873740). В шлюбі у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що спільна дитина сторін знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо його утримання, при цьому сторона позивача несе витрати, з оренди житла та сплати вартості перебування дитини в дошкільному навчальному закладі. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою і перебуває повністю на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан позивачки та відповідача, а також те, що спільна дитина сторін перебуває на утриманні останньої, та враховуючи те, що судом не встановлено, що на утриманні відповідача є інші особи, оскільки стороною відповідача не були подані в установленому законом порядку належні і допустимі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти у розмірі 3500,0 (враховуючи встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначений положеннями Законів України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік»), з індексацією стягуваних сум відповідно до Закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 липня 2024р. та до досягнення дитиною повноліття ( [INFO] ), при цьому судом враховано, як матеріальний стан сторони позивача, так і матеріальний стан сторони відповідача. Твердження сторони позивача, щодо понесення стороною позивача витрат на оренду житла та сплати вартості перебування дитини в приватному дошкільному навчальному закладі судом оцінюються критично, враховуючи наявні в матеріалах справи відомості про доходи сторони позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,2 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial