Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №559863 від 27.03.2021 року у розмірі 28960,9 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.03.2021 року між позичальником, [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (далі ТОВ «Слон кредит») було укладено договір №559863, згідно з умовами якого сума кредиту складає 16250,00 грн, строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 27.03.2023, а також позичальник зобов`язався у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами договору кредиту. 26.11.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено договір № 26-11/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором №559863. 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр»), в тому числі за договором №559863. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідачки. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 28960,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 15058,18 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 13271,31 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 631,20 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором №559863 від 27.03.2021 у розмірі 28960,69 грн, також стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. Ухвалою судді від 24.10.2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. До суду повернувся конверт з ухвалою про відкриття провадження по справі та копією позовної заяви з додатками, який надсилався відповідачу, з відміткою «Адресат відсутній», у зв`язку з чим ухвалою суду від 31.10.2024 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просить на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позов визнає в частині стягнення боргу, в частині витрат на правову допомогу просила відмовити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 27.03.2021 між [PERSON] та ТОВ «Слон кредит» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 559863, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 16250,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 27.03.2023 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами договору кредиту. Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 90 % річних. Відповідно до п. 3.1. Договору кредиту нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором. Пунктом 3.2. Договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Договір підписаний сторонами (а.с. 6 зворотній бік). Також, 27.03.2021 відповідачкою було підписано заяву-приєднання до публічної пропозиції ТОВ «Слон кредит», заяву анкету, паспорт споживчого кредиту (а.с. 7-8). Сторонами був погоджений графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 559863 (а.с. 9). ТОВ «Слон кредит» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши відповідачці [PERSON] кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту, що підтверджується платіжним дорученням №4912 від 27.03.2021 (а.с. 9 зворотна сторона). Відповідно до розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з [PERSON] , становить 28960,69 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 15058,18 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 13271,31 грн; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору - 631,20 грн. (а.с. 10-12). 26.11.2021 між TOB «Слон кредит» та TOB «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 26-11/2021, відповідно до якого TOB «Слон кредит» відступило на користь TOB «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 559863 від 27.03.2021, що укладений між TOB «Слон кредит» та [PERSON] , що підтверджено копією реєстру боржників. Сума боргу на момент відступлення права вимоги склала 19106,32 грн. (а.с. 13-20). 10.03.2023 TOB «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01, в тому числі за договором надання споживчого кредиту № 559863 від 27.03.2021, що укладений між TOB «Слон кредит» та [PERSON] , на підтвердження мається реєстр боржників та його витяг. Сума боргу на момент відступлення права вимоги склала 28329,49 грн. (а.с. 20-27). Отже, TOB «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] . Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Отже, відповідачка [PERSON] не виконувала обов`язків по поверненню кредиту і відповідно має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права ТОВ «Коллект Центр». Однак, як встановлено судом, після звернення позивача з позовом до суду відповідач визнала позов в частині стягнення боргу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням зазначеного, беручи до уваги визнання позову відповідачем, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 50% судових витрати по сплаті ним судового збору, що становить 1514,00 грн. Інші 50% понесених позивачем судових витрат підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідачки понесених судових витрат на правочинну допомогу, суд приходить до наступного. Між позивачем ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладено Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024. Вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром Адвокатського Об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (а.с. 31 (зв.с.)- 32). З огляду на Прайс-лист АО Лігал Ассістанс» затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023 ціна роботи фіксована та погодинна (а.с. 33). Згідно з заявкою на надання юридичної допомоги №732 від 05.07.2024 між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» та Витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024, погоджено надання таких правових (юридичних) послуг: надання усної консультації - вартість за 2 години 3000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартість за 2 години 6000 грн. Загальна сума понесених витрат за надані послуги становить 9 000 грн 00 коп (а.с. 35-36). Відповідно до платіжної інструкції № 0459840000 від 12.09.2024 ТОВ «Коллект Центр» сплатило суму 63\~000,00 грн АО «Лігал Ассістанс» за надання правової допомоги, згідно договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги (а.с. 34). Як передбачено ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, та становлять одну із складових судових витрат ч. 1ст. 133 ЦПК України. Відповідно до ч. 5ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст.137, ч. 7 ст.139 та ч. 3 ст.141цьогоКодексу, а також їх документального обґрунтування. За положеннями ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 3 ст.141ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Пунктом 3.2рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року за № 23-рп/2009передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи визнання позову відповідачкою, зважаючи на заяву [PERSON] про відмову у задоволенні витрат на правову допомогу, обсяг виконаної АО «Лігал Ассістанс» роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» 3\~000,00 грн витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved