Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту розірвання шлюбу її сина [PERSON] . Заявник стверджувала, що вказаний факт є юридичними, оскільки : Заявник є матір`ю гр. України [PERSON] . Останній загинув під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. За Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заявник набула право на подання заяви на отримання грошової допомоги внаслідок загибелі сина. За ПКМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 вказані витрати мають бути розподілені також між іншими родичами загиблого, зокрема між одним із подружжя, який не одружився вдруге. Син за життя перебував у шлюбі із [PERSON] , однак, розірвав його за рішенням суду. Наявне в заявника свідоцтво про розірвання шлюбу видано на території тимчасово окупованої АР Крим та не може вважатися законним. Встановлення факту не пов`язано із наступним вирішенням спору про право. Іншого способу захисту порушеного права, окрім звернення із даною заявою до суду не має. Заявник в процесі розгляду справи судом заяву підтримала. Заінтересована особа заперечень проти задоволення заяви не надала. Достовірність наданих заявниками доказів підтверджена в судовому засіданні адвокатом Працевитим Г.О. (адвокатське свідоцтво № 001412 від 2.10.2017 Ради адвокатів Запорізької області). З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа відповідно до ст. 4 ЦПК України має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти, які встановлюються судом прямо передбачені ч.1 ст. 315 ЦПК України. Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За ч. 2 вказаної норми закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. В порядку частини 3 ст. 9 закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують: - факт народження - факт смерті - факт реєстрації - факт розірвання шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Міжнародний суд ООН у своїй практиці щодо окупованих територій сформулював «Намібійські винятки», відповідно до яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання призведе до серйозних порушень або обмежень прав громадян. Цей принцип розвинений у практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, ЄСПЛ у низці рішень вказав, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами документів, виданих окупаційною владою, не означає автоматичного визнання такої влади. Водночас, держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території перебуває під ефективним контролем іншої держави. Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що розташовані на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом і оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку ст. 315 ЦПК України. Вказані висновки суду узгоджуються, зокрема, із Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 759/1443/22. Заявник [PERSON] є громадянкою України та матір`ю [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). [INFO] [PERSON] загинув під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Зазначене підтверджується : витягом з протоколу засідання штатної військово- лікарської комісії 18 регіональної військо-лікарської комісії №1126 від 4.03.2024, довідкою ВЧ [NUMBER] від 8.01.2024, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 1339. За Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заявник як мати має право на подання заяви на отримання грошової допомоги внаслідок загибелі сина. Відповідно до вищевказаних законодавчих актів, право на допомогу мають такі родичі (близькі особи) військовослужбовця, який загинув (помер): батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття (до 18 років); утриманці (особи, яким призначено пенсію в разі втрати годувальника за загиблого військовослужбовця: діти у віці 18-23 років, які навчаються на денному відділенні навчального закладу; особи з інвалідністю). За життя [PERSON] перебував у шлюбі (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу № 00046870887). Шлюб за рішенням суду розірваний на території окупованої АР Крим 1.07.2016 (свідоцтво про розірвання [NUMBER] , актовий запис 166). Частинами 3,4 ст. 49 ЦК України встановлено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть; народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Доводи заявника та надані нею докази заінтересованою особою не спростовані. Від встановлення факту залежить зміна майнових прав заявника. Іншого способу відновлення порушеного права заявник не має. Встановлення юридичного факту не пов`язано із послідуючим вирішенням спору про право. При таких обставинах, суд вважає, що вищевказаний факт є юридичним, доведеним в процесі розгляду справи, спосіб захисту порушеного права обраний заявниками правильно, відповідає суті права.

Outcome: approved