Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

В провадженні суду з 07 лютого 2019 року знаходилась справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ршенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Представник позивача [PERSON] , діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 17.01.2025 року (а.с.42), звернувся до суду із заявою від 13.02.2025 року про ухвалення додаткового рішення в частині невирішеної позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дочки сторін [PERSON] , [INFO] . Розмір аліментів позивачем у позовній заяві не визначений. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 14.01.2019 року позивачу надавався строк для усунення недоліків, проте позивачем недоліки по позовній заяві не усунені. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача [PERSON] , діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 17.01.2025 року (а.с.42), заяву підтримав та прросив її задовольнити - вирішити позов в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду), смс-провідомленням, проте його неявка відповідно до ст.270 ЦПК України не перешкоджає розгляду даного процесуального питання. Так, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст. 270 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). Наведені обставини свідчать, що сторони завчасно повідомлені про розгляд заяви судом. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. За таких обставин, з урахуванням положення 270 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути заяву за відсутності відповідача, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням представника позивача. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зміст позовних вимог, рішення суду, його вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини, приходить до висновку про задоволення такої вимоги у відповідності до СК України, оскільки позивачем у позові не визначений розмір/сума аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (ч.1 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.2-5 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Судом встановлено, що у провадженні суду з 07 лютого 2019 року знаходилась справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ршенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Представник позивача [PERSON] , діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 17.01.2025 року (а.с.42), звернувся до суду із заявою від 13.02.2025 року про ухвалення додаткового рішення в частині невирішеної позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини сторін - дочки [PERSON] , [INFO] . Розмір аліментів позивачем у позовній заяві (а.с.2-3) не визначений. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 14.01.2019 року позивачу надавався строк для усунення недоліків, проте позивачем недоліки по позовній заяві не усунені. Розгляд справи відбувався без участі сторін. Позивачем подана заява від 01.03.2019 року про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.32). Вирішуючи спір в частині позовної вимоги про стягення аліментів, судом встановлено, що сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.14), а такожвирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, який веде окреме господарство, має окремий бюджет, та на утриманні якого знаходяться неповнолітня дитина, її стан здоров`я, потреби, та відповідача, який інших утриманців, крім вказаної дочки, не має, й зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. за ставками судового збору станом на 01.01.2019 року, від сплати яких позивач був звільнений при зверненні до суду із позовною вимогою про стягнення аліментів відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставівищевикладеного, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України,

Outcome: approved