Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про позбавлення батьківських прав колишнього чоловіка [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , покликаючись на те, що шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 25.10.2016 року. Після розірвання шлюбу діти сторін залишилися проживати з позивачкою. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує матеріально, не цікавиться станом здоров`я дітей, не піклується про їх фізичний, духовний розвиток, сплачує в користь позивачки аліменти на утримання дітей, станом на 08.07.2024 року має заборгованість в сумі 380 466,16 гривень. Відповідач притягався до кримінальної відповідальності, з часу розірвання шлюбу сторін, до доньок не навідується, місцезнаходження його невідоме. Позивач 06.02.2017 року вдруге зареєструвала шлюб зі [PERSON] , народила від нього дитину. Той факт, що відповідач не утримує дітей та не бере участі у їх вихованні, можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] .. Оскільки відповідач ухиляється від свого обов`язку по утриманню та забезпеченню дітей, тому просить позбавити останнього батьківських прав відносно таких. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Представник позивачки, адвокат Сай Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Показала, що відповідач аліменти на утримання дітей не сплачу, має велику заборгованість, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, ухиляється від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків. Багато років дітей не провідував, не телефонував, не цікавився їхнім станом здоров`я та їхніми потребами, місце його проживання та перебування не відоме. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою з другим чоловіком, без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходиться на повному її утриманні. Враховуючи викладене просить позов задоволити, дане судове засідання проводити без застосування засобів звукозапису, про що подала письмову заяву. Відповідач за викликом суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про слухання справи у його відсутності, інших клопотань, пояснень, заперечень, відзив на позов, не подав. Представник третьої особи за викликом суду не з`явилася, подала висновок по суті позову про доцільність задоволення позову. Враховуючи, що судом неодноразово відкладався розгляд даної справи через неявки відповідача, зважаючи на те, що розгляд справи був призначений завчасно, такий проінформований судом про день та час розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи, за відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення, проти чого позивачка не заперечила. Враховуючи клопотання сторони позивача, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного життя у них народилося дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.9-10). Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2026 року. (а.с. 7) 06.02.2017 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 С К України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Згідно статей 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторін діти залишилися проживати з матір`ю, перебувають на повному її утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов сім`ї від 05 червня 2024 року та від 29 травня 2024 року. Актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 05.06.2024 року підтверджується, що відповідач не цікавиться дітьми, не відвідує, не спілкується з ними, аліменти не сплачує, не бере участі у їх вихованні. Зі слів дівчаток, [PERSON] та [PERSON] , вони вважають своїм батьком [PERSON] , люблять та поважають його. Факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно дітей ствердили у письмових поясненнях свідки [PERSON] та [PERSON] . Так, згідно Європейської Конвенції "Про здійснення прав дітей", ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію "Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей", ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо матеріального утримання дітей. Жодної матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не сплачує аліменти згідно виконавчого листа № 440/1656/17 від 04.01.2018 року, виданого Буським районним судом про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок чого, станом на 08.07.2024 року має заборгованість по аліментах в розмірі 380 466,16 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 08.07.2024 року. Як вбачається з Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Красненської селищної ради, за рішенням Виконавчого комітету № 1085 від 24 лютого 2025 року, вбачається доцільність позбавлення [PERSON] позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] . Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved