Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Позивач [PERSON] звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 24.09.2022 між сторонами у справі укладено шлюб, зареєстрований Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що зроблений актовий запис № 391, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.09.2022. Позивач зазначає, що дітей у шлюбі немає, спір про поділ майна відсутній, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, спільних інтересів та різні погляди на сім`ю і шлюб в цілому. Відповідачем у справі подано заяву про визнання позовних вимог та клопотання про задоволення позовних вимог позивача. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі 24.01.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 27.02.2025 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 27.01.2025 відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог, та про розгляд справи без його участі. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Інші заяви та клопотання від учасників справи не надходили. Судовий розгляд справи У судове засідання 27.02.2025 з`явився позивач. Відповідач, повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився. Позивач [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, відповідно до яких фактичні шлюбні відносини із відповідачем припинено наприкінці листопада 2024 року, на даний час сторони рідко зустрічають, оскільки є військовослужбовцями, надання строку на примирення не потрібне, оскільки переконана, що відновити відносини подружжя неможливо. Просила задовольнити позовні вимоги повністю. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини 24.09.2022 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб, про що зроблений актовий запис № 391, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.09.2022. Після державної реєстрації шлюбу чоловіку та дружині залишено дошлюбні прізвища. У зазначеному шлюбі, відповідно до змісту позовної заяви, дітей немає. Спору щодо поділу майна подружжя немає. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду Згідно із ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін існує формально та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо фактичного припинення шлюбних відносин, окремого проживання, відсутності спільних поглядів на подальше життя, а також небажання примирення та збереження шлюбу, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних у справі доказів. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі, у зв`язку з наданням сторонам строку на примирення, а даний позов є таким, що підлягає до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, зокрема позивача. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на вказане, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, а при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн та суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а також стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved