Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивувала тим, що 11.11.2011 року між [PERSON] та нею, [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу народились доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З січня 2020 року фактичні шлюбні відносини між нами були припинені та рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2021 року у цивільній справі № 946/1771/21 шлюб між нами було розірвано. 19.11.2021 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Діти: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за її місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] та постійно проживають з нею за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що нею ніколи не\~створювалися будь-які\~перешкоди у\~спілкуванні відповідача\~із дітьми\~та участі\~у їх\~вихованні,\~а навпаки\~вона постійно\~просила відповідача\~спілкуватися з\~дітьми,\~щоб діти\~відчували батьківську\~турботу і\~любов,\~але відповідач\~такого бажання\~не виявляє\~та не\~бажає виконувати\~покладені на\~нього законом\~батьківські обов`язки,\~та взагалі\~з 2022\~року виїхав\~у невідомому\~напрямку та\~припинив будь-які\~контакти з\~дітьми.\~Це свідчить\~про відсутність\~об`єктивного волевиявлення\~відповідача на\~активну участь\~у формуванні\~життя своїх\~дітей. З часу\~розірвання шлюбу\~відповідач із\~доньками не\~бачився,\~зустрічі не\~шукав,\~участі у\~вихованні та\~догляді за\~дітьми не\~бере,\~їх фізичним,\~духовним та\~моральним розвитком\~не займається,\~ матеріальної\~допомоги не\~надає,\~діти знаходяться\~на повному\~її утриманні\~та утриманні\~її чоловіка\~-\~їх вітчима\~ [PERSON] .Вважає, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми, крім цього, поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. У зв`язку з вищевикладеним, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до\~ст.128 ЦПК України\~належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~за відсутності заперечень до того позивача. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, начальник служби у справах дітей подала заяву про розгляд справу у відсутність представника, вирішити справу в інтересах дитини та врахувати висновок органу опіки та піклування від 18.12.2024 р. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже,\~стаття 15 ЦК України\~визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої\~статті 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою\~статті 155 СК України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У\~статті 7 СК України\~визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами першою-третьою\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданим Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Ізмаїльського\~міськрайонного управління\~юстиції в\~Одеській області 15.06.2012\~року,\~актовий запис\~№ 629,\~ та\~батьком малолітньої\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданим Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Ізмаїльського\~міськрайонного управління\~юстиції в\~Одеській області 04.12.2014 року, актовий запис № 1597. Шлюб, укладений між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2021 року. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (актовий запис № 587), виданим Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] та [PERSON] 19.11.2021 р. зареєстрували шлюб. Відповідно до відповіді Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області № 65/2-Г-1159 від 27.11.2024 року за підписом начальника районного відділу Герасименка В. на звернення [PERSON] , в ході розгляду звернення проводились розшукові заходи щодо місця знаходження відповідача, отримати інформацію або встановити його місцезнаходження на території України не сталось за можливе, проте було встановлено, що [PERSON] є громадянином Російської Федерації, який, згідно наявної оперативної інформації, на теперішній час перебуває за кордоном. Згідно з висновком органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району від 18.12.2024 року з питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Виходячи з частин п`ятої-шостої\~статті 19 СК України, \~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом не встановлено, що відповідач піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей, виявляє інтерес до їх внутрішнього світу, створює умови для отримання ними освіти, взагалі підтримує необхідний зв`язок батька із дитиною. Положеннями\~статей 77-80 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд прийняв до уваги, що з часу припинення фактичних шлюбних відносин відповідач не проживав із малолітньою доньками однією сім`єю, станом на 27.11.2024 року проживає за межами України та не бере участі у вихованні дітей, не піклується про них, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечував матеріально, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складову частину виховання. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved