Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

У квітні 2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява, в якій позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що вона є головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] в якій рахуються зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] . З огляду на те, що [PERSON] не проживає в квартирі з 2002 року, а [PERSON] з 2014 року, однак наявність їх реєстрації покладає на позивача додаткові витрати по утриманню майна, остання вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.04.2024, позовну заяву [PERSON] залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю приписам ЦПК України. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.05.2024, у зв`язку з усуненням недоліків зазначених в ухвалі від 26.04.2024, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.09.2024 закрито підготовче провадження у справі і призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання, призначене на 20.02.2025 позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі належним чином викликалися до суду, однак у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, письмових заяв чи клопотань не надали. Правом на подання відзиву на позов не скористалися. У судове засідання, призначене на 20.02.2025 третя особа - [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У минулих судових засіданнях, [PERSON] надав пояснення в яких зазначив, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] . Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідно до копії ордера №172 серії 1 виданого ВК Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська 20.12.1996, [PERSON] надано право заняття житлового приміщення, квартири [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] основний квартиронаймач, [PERSON] чоловік, [PERSON] донька, [PERSON] син. [PERSON] наразі має прізвище [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 23.10.2002 зроблено запис №553. Згідно копії довідки наданої заступником начальника Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради від 05.04.2024 за №10/5-556, за адресою: [ADDRESS] , рахуються зареєстрованими: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначили, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] більше 10 років. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.107 ЖК України, у разі\~вибуття наймача\~та членів\~його сім`ї\~на постійне\~проживання до\~іншого населеного\~пункту або\~в інше\~жиле приміщення\~в тому\~ж населеному\~пункті договір\~найму жилого\~приміщення вважається\~розірваним з\~дня вибуття.\~Якщо з\~жилого приміщення\~вибуває не\~вся сім`я,\~то договір\~найму жилого\~приміщення не\~розривається,\~а член\~сім`ї,\~який вибув,\~втрачає право\~користування цим\~жилим приміщенням\~з дня\~вибуття. Згідно ч.1 ст.106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що у разі якщо нерухоме майно не належить позивачу на праві власності, з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування може звертатись наймач такого нерухомого майна, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до висновку якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 10.02.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №522/5654/17, на стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню. Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього, не мають права на пред`явлення такого позову. Як зазначено у статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, які передбачено законом. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що позивача наділено правом на звернення до суду з даним позовом та підтверджують не проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] понад шість місяців, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Ухвалюючи дане рішення судом враховано, що за час знаходження справи у суді, відповідачами не надано доказів які б спростовували твердження позивача, а також не вчинено жодних дій які б свідчили про наявність інтересу щодо виниклого спору. Виходячи з приписів\~ст.141 ЦПК України, з кожного з відповідачів на користь позивач підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968, 96 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved