Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 9 117,36 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії споживачу від 01.07.2020 року. На підставі даного договору позивач здійснював постачання електричної енергії на об`єкт відповідача, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не виконує належним чином зобов`язання з оплати електричної енергії, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 9 117,36 грн Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.12.2023 у справі № 398/6270/23 провадження № 2-н/398/1527/23 позивачу було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] боргу за використану електричнк енергію, оскільки відсутні відості про реєстрацію місця проживання останньої, тому не представилося можливим встановити кому належить право власності на зазначений будинок. Ухвалою судді від 09.01.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання вдруге не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, додатково було здійсненого повідомлення через оголошення на сайті "Судова влада". Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги постачання та розподілу електричної енергії (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. На підставі Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01 січня 2019 року обов`язок щодо постачання електричної енергії на території Кіровоградської області перейшов до ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія». 01.07.2020 ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» та [PERSON] уклали договір про постачання електричної енергії споживачу, за адресою постачання: [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про право на спадщину по заповіту від 04.11.1997, [PERSON] отримала право власності на 3/5 будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування. З копії свідоцтва про шлюб від 04.04.1998, виданого Палацом урочистих подій Олександрійського міськвиконкому, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після одруження дружина взяла прізвище " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про шлюб від 31.01.2003, виданого відділом ДРАЦС Олександрійського міського управління юстиції, гр. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення шлюбу прізвище дружини " [PERSON] ". Згідно з п 2.1. договру постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Відповідно п. 5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до методики, затвердженої регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 3 до цього договору. Пунктом 4.12 ПРРЕЕ зазначає, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 5.9 укладеного відповідачем договору передбачено, що плата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника/позивача надійшла вся сума коштів, у тому числі у разі його зміни. На зазначених умовах договору та комерційної пропозиції позивач зобов`язався продавати електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а відповідач зобов`язувався проводити оплату за електричну енергію та інші платежі передбачені умовами цього Договору. Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Так, враховуючи ціну на електричну енергію, визначену договором, виходячи із обсягів спожитої відповідачем електричної енергії, визначених відповідно до умов договору та ПРРЕЕ, відповідачу були здійснені нарахування за спожиту електричну енергію, та згідно розрахунку боргу з урахуванням часткової сплати заборгованості в сумі 3 348,22 грн в період з січня 2022 року до лютого 2024 року сума боргу складає 9 117,36 грн. Отже, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу електричну енергію за період з січня 2022 року до лютого 2024 року на суму 12 465,58 грн, належним чином і у повному обсязі виконав власні зобов`язання з постачання електроенергії відповідачу. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач порушила зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за період з січня 2022 року до лютого 2024року в розмірі 9 117,36 грн, що підтверджується наданим позивачем рахунками. Правильність вказаних нарахувань за спожиту електричну енергію не викликає у суду сумнівів та відповідачем не оспорюється. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованого розміру заборгованості за спожиту електроенергію, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved