Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 22.06.2024 укладено кредитний договір (оферти) № 22.06.2024-100001392. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 4000грн на строк 124 дні з дати його надання, дата повернення кредиту 23.10.2024. Позивач вказує на те, що виконав свій обов`язок за Договором перед відповідачем, надавши кредит у розмірі 4000грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22.06.2024. В свою чергу відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість в розмірі 13280грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000грн, процентам в розмірі 6200грн, комісії в розмірі 360,00грн, додаткової комісії в розмірі 720грн та неустойки в розмірі 2000,00грн, чим порушують права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». З огляду на зазначене позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 13280грн, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «Споживчий центр». Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. У задоволенні позовних вимог просила відмовити у зв`язку з повним погашенням заборгованості по кредитному договору в розмірі 13280грн, про що надала копію платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0.4093614650.1 від 25.12.2024. \~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, то судовий розгляд даної справи здійснюється у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позовних вимогах належить відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що 22 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений Кредитний договір (оферта). Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) підписана [PERSON] келектронним підписом одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е127 (а.с. 13-19). У відповідності до умов кредитного договору № 22.06.2024-100001392 від 22.06.2024 позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 22.06.2024; сума кредиту 4000грн; строк на який надається кредит 124 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 23.10.2024. Розмір процентів за ставкою «Економ» 1% за 1 день користування кредитом, за ставкою «Стандарт1,5 % за 1 день користування кредитом, денна процентна ставка 1,47%; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - \~360грн; комісія, пов`язана з наданням кредиту 360грн (а.с.13-19). У статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон)визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання щодо видачі коштів за кредитним договором виконав, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» за вих. № 4-1712 від 17.12.2024, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 22.06.2024 17:14:52 на суму 4000,00грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакці в системі iPay.ua 432613046, призначення платежу: видача за кредитом: видача за Договором кредиту №22.06.2024-100001392 (а.с. 21). Проте,\~відповідачка [PERSON] \~свої зобов`язання\~за кредитним\~договором належним\~чином не\~виконувала,у зв`язку з чим згідно довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №22.06.2024-100001392 від 22.06.2024 заборгованість [PERSON] по кредитному договору складає: 4000,00грн основний борг; 6200грн проценти; 360,00грн комісія; 2000,00грн неустойка; 720,00грн додаткова комісія, що разом становить 13280,00грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 22 червня 2024 по 23 жовтня 2024 року (а.с.10). Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. Як убачається з матеріалів справи станом на момент звернення позивача до суду 20.12.2024 відповідачка мала перед банком заборгованість в сумі 1328грн. З наданої відповідачкою [PERSON] платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0.4093614650.1 від 25.12.2024 встановлено, що заборгованість за №22.06.2024-100001392 від 22.06.2024 в сумі 13280,00грн, що є предметом спору даної справи, погашена. У судове засідання 19.02.2025 представник позивача не з`явився та про відмову від позовних вимог не заявив, як і не надав суду доказів про те, чи наявна заборгованість відповідачки після погашення боргу 25.12.2024. З огляду на викладене, суд визнає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з добровільним погашенням відповідачкою заборгованості за кредитним договором в сумі 13280грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні даного позову відмовлено, то відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору. У частині третій статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Отже, враховуючи, що позивач не подавав до суду заяви про те, що він не підтримує своїх вимог унаслідок їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, тому підстав для відшкодування відповідачкою на користь позивача судового збору в порядку ч.3 ст.142 ЦПК України суд також не вбачає.

Outcome: dismissed