Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Покликається на ті обставини, що у жовтні 2024 році виявила розбіжності у написанні власного прізвища у правовстановлюючих документах, оформлених за радянських часів. Так, згідно свідоцтва про право особистої власності від 30.11.1987 року, виданого на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 26.11.1987 року, їй належить житловий будинок [ADDRESS] , однак у цьому документі її прізвище записано як « [PERSON] ». Також, на ім`я [PERSON] (російською мовою) здійснено запис про її народження у свідоцтві серії [NUMBER] . Вказує, що такі розбіжності у написанні прізвища перешкоджають їй вільно користуватися і розпоряджатися своєю власністю. На підставі викладеного, просить встановити факт належності їй свідоцтва від 30.11.1987 року про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого на підставі на власності на житловий будинок від 20 березня 1995 року, виданого на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 26.11.1987 року, а також свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.07.1954 року. В ході розгляду справи представник заявника вимоги уточнив та просив встановити факт належності [PERSON] свідоцтва від 30.11.1987 року про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] . До початку розгляду справи по суті представник заявника подав суду клопотання про слухання справи у його відсутності , заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Департамент «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради в судове засідання не з`явилася, також подала суду клопотання про слухання справи у її відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих\~документів особі,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові,\~місце і\~час народження\~якої,\~що зазначені\~в документі,\~не збігаються\~з прізвищем,\~ім`ям,\~по батькові,\~місцем і\~часом народження\~цієї особи,\~зазначеним у\~свідоцтві про\~народження або\~в паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 вказаної постанови, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Як слідує із матеріалів справи, а саме: копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] прізвище заявника зазначено « [PERSON] » (а.с. 6). Разом з тим, у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 30.11.1987 року прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] » (а.с. 11). Крім того, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 14.07.1954 року, російською мовою значиться « [PERSON] , [INFO] »21 (а.с. 7). Отже, як з`ясовано в судовому засіданні, у вказаному свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок була допущена описка у написанні прізвища заявника, яку неможливо виправити в позасудовому порядку зважаючи на давність вчиненої дії, а тому, дослідивши в сукупності представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] з наведених вище підстав слід задовольнити та визнати належність їй вказаного правовстановлюючого документа. На підставі викладеного,

Outcome: approved