Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 18.03.2023 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними зникло взаєморозуміння, а тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, за яким 10.09.2024 відкрито провадження. Позивач зазначає, що вона є особою з інвалідністю другої групи з 01.11.2026 року довічно, їй протипоказана праця з напругою для зору. Позивач також вказує, що вона не працює, отримує допомогу в розмірі 2980 грн., якої недостатньо для належного існування та лікування. Разом з тим, відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, інших осіб на утриманні не має, тому має реальну змогу сплачувати аліменти на її утримання. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно із дня подання позову. Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 17.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 03.12.2024, з метою повного та всебічного розгляду справи, заслуховуванням пояснень сторін, здійснено перехід у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовільнити та пояснила, що з відповідачем спочатку спільно проживали з вересня 2021 року у с. Гурівщина Київської області, після початку повномасштабного вторгнення РФ у березні 2022 року позивач переїхала до с. Поромівка Хорошівського району. У подальшому у 2023 році сторони уклали шлюб, зареєстрований у Хорошівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідач постійно працював на заробітках з будівництва у різних містах України, зокрема у м. Львів та Одесі, декілька разів приїзджав до неї в с. Поромівка, спочатку допомагав матеріально, а коли дізнався, що вона хвора на рак перестав з нею підтримувати відносини та допомагати, а тому вона звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів. Позивач не заперечувала щодо винесення у справі заочного рішення. Згідно із ч.10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно із ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками вручено 09.11.2024, що підтверджується відомостями про статус вручення поштової кореспонденції із сайту АТ «Укрпошта». Крім того, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, шляхом направлення повідомлень за зареєстрованим місцем проживання, що згідно ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи, в судові засідання, призначені на 24.12.2024, 21.01.2025 та 17.02.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав. Велика Палата Верховного Суду у справі № 11-250сап21 (постанова від 21.10.2021) зазначила, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на викладене,

Outcome: partial