Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

23 грудня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУПФУ в Миколаївській області) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум пенсії, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] , перебувала на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України\~№ 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058). 16 січня 2018 року відповідачка звернулася до Головного управління із заявою про призначення пенсії по інвалідності. До заяви відповідачкою було надано, зокрема, виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 551628, виданою 18 грудня 2017 терміном по 31 грудня 2020 року. Після закінчення встановленого терміну подовження виплати проводилося на підставі пункту 146 Розділу XV\~Закону №\~1058 та Постанови Кабінету Міністрів № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», виплату пенсії подовжено з 01 січня 2021 року по 28 березня 2021 року. Згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертної комісії серії 12 ААВ №178047, виданої 02 лютого 2021 року пенсію відповідачки поновлено терміном по 01 січня 2023 року та поновлена пенсія виплачувалась з 01 березня 2021 року по 31 березня 2021 року. Пенсія відповідачки станом на 01 січня 2021 року складала 2100 грн., що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії від 17 грудня 2020 року. Розмір пенсії відповідачки станом на 01 березня 2021 року складала 2200 грн., що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії від 24 лютого 2021 року. 24 березня 2021 року ГУПФУ в Миколаївській області отримало лист обласного МСЕК від 22 березня 2021 року № 43 в якому зазначено, що в порядку контролю особу [PERSON] та не визнано особою з інвалідністю, рішення І міжрайонної МСЕК від 02 лютого 2021 року відмінити. При цьому, відповідачка була повідомлена про обов`язок повідомити позивача про обставини, які можуть вплинути на пенсійне забезпечення, зокрема, про факт не визнання особами з інвалідністю під час повторного огляду, про що зазначено в заяві про призначення пенсії від 16 січня 2018 року. Таким чином, відповідачкою було порушено обов`язок щодо повідомлення про факт не визнання її особою з інвалідністю під час повторного огляду, внаслідок чого Головним управлінням надміру виплачено відповідачу пенсію по інвалідності за період з 01 січня по 31 березня 2021 року в сумі 6400 грн. Листом від 26 січня 2021 року № 1400-0403-8/726 відповідачку було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену суму пенсії в розмірі 6400 грн. В добровільному порядку відповідачка повернула на рахунок управління 3700 грн., а відтак розмір надміру виплаченої пенсії станом на дату подання позовної заяви складає 2700 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Учасники справи, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій, крім того, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що позов визнає в повному обсязі. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі заяви про призначення/перерахунок пенсії від 16 січня 2018 року [PERSON] було призначено пенсію по інвалідності, що підтверджується вищевказаною заявою (а.с. 22-25). У вказаній заяві відповідачка зобов`язалась повідомити органи, що призначають та виплачують пенсію про обставини, що можуть вплинути на її пенсійне забезпечення. Виплату пенсії відповідачці було подовжено з 01 січня 2021 року по 28 березня 2021 року. Згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертної комісії серії 12 ААВ №178047, виданої 02 лютого 2021 року інвалідність при повторному огляді встановлена по 01 січня 2023 року та їй виплачувалась пенсія з 01 березня 2021 року по 31 березня 2021 року, яка станом на 01 січня 2021 року складала 2100 грн., що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії від 17 грудня 2020 року. Розмір пенсії відповідачки станом на 01 березня 2021 року складав 2200 грн., що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії від 24 лютого 2021 року (а.с.26-29). Разом з тим, 24 березня 2021 року ГУПФУ в Миколаївській області отримало листа обласного МСЕК від 22 березня 2021 року № 43 в якому зазначено, що в порядку контролю особу [PERSON] оглянуто та не визнано особою з інвалідністю, рішення І міжрайонної МСЕК від 02 лютого 2021 року відмінити (а.с. 30-31). Згідно довідки про переплату по п/с № 143750000029 розмір надміру виплаченої [PERSON] пенсії по інвалідності за період з 01 січня по 01 березня 2021 року становить 6400 грн., з яких 3700 грн. [PERSON] повернуто в добровільному порядку, залишок надміру виплаченої суми пенсії станом на 01 грудня 2024 року становить 2700 грн. (а.с 15). Листом від 26 січня 2024 року № 1400-0403-8/7269 відповідачці було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену суму пенсії в розмірі 2700 грн., чого зроблено не було. Згідно зі ст.\~1212\~Цивільного кодексу\~України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст.\~1215\~Цивільного кодексу\~України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно ч. 1 ст.\~30\~Закону України\~від 09.07.2003\~№1058-IV\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» (далі - Закон № 1058) пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила пов ездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.ну або часткову втрату прац Відповідно до ч. 1 ст.\~33\~Закону №\~1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особа з інвалідністю І групи 100 відсотків пенсії за віком; особа з інвалідністю ІІ групи 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю ІІІ групи 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою. Відповідно до ч. 1 ст.\~35\~Закону №\~1058 у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності. Якщо особі встановлено інвалідність нижчої групи, пенсія виплачується за попередньою групою до кінця місяця, в якому змінено групу інвалідності. У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Згідно із ст.\~102\~Закону України\~від 05.11.1991\~№ 1788-XII\~«Про пенсійне\~забезпечення» (далі - Закон № 1788) пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Частинами 1 та 4 ст. 103\~Закону №\~1788 встановлено, що суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст.\~50\~Закону №\~1058 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON] , отримуючи пенсію по інвалідності, порушила вимоги ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим нею незаконно було отримано пенсію. Враховуючи викладене, а також, що відповідачкою незаконно отримані кошти та в повному обсязі в добровільному порядку не відшкодовані, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 1211 грн. 20 коп. (50% суми сплаченого судового збору), решту якого слід стягнути з відповідачки на користь останнього (а.с. 1).

Outcome: approved