Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

У грудні 2024 року заявник звернулась до суду з цією заявою, у якій просить встановити факт того, що з вересня 2018 року по 12 грудня 2023 року вона проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вимоги заяви обґрунтовані тим, що з вересня 2018 року вони проживали разом з [PERSON] однією сім?єю, мали спільний побут, взаємні права та обов?язки, спільний бюджет та спільне господарство. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за життя заповіт не склала, інших спадкоємців не має. 13.06.2024 заявник звернулася до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Сергєєвої А.В. щодо оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] , однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що відсутні підстави для закликання її до спадкоємства за законом. Заявник зазначає, що відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім?єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, проте реалізувати належним чином своє право на спадкування майна не може, оскільки приватний відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстави не доведення факту її проживання зі спадкодавцем протягом такого періоду часу. Вказане стало підставою для звернення заявника до суду з цією заявою. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання в порядку окремого провадження, також витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою заінтересованій особі запропоновано подати письмові пояснення щодо заяви з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. В судовому засіданні заявник надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила задовольнити її вимоги повністю з підстав, що викладені у ній. Крім цього, повідомила суду, що вони з померлою є далекими родичами, а саме: померла є двоюрідною сестрою її чоловіка. Поки чоловік був живий, вони підтримували [PERSON] та допомагали їй по господарству, оскільки вона була особою похилого віку та одинокою. Після смерті чоловіка влітку 2018 року заявниця залишила свій будинок для проживання своєму сину з його сім`єю та у вересні 2018 переїхала на постійне проживання до [PERSON] . З цього часу вони проживали разом з [PERSON] у її помешканні, разом купували продукти харчування, вели господарство, купували та доглядали пташиний двір, мали спільний бюджет та побут, разом підтримували помешкання у належному для проживання стані та несли витрати по його утриманню, мали домовленості щодо користування ним. Заявниця опікувалась [PERSON] до дня її смерті та надавала необхідний догляд, купувала необхідні ліки. Після смерті останньої вона здійснила її поховання за власний кошт. У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала повністю та просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Фастівської міської ради Київської області у судове засідання не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. У поданій до суду заяві [PERSON] просила викликати та допитати свідків в порядку ст. 91 ЦПК України. В судовому засіданні 24 лютого 2025 року заявник та її представник підтримала вимоги цієї заяви. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , в судовому засіданні повідомила, що знає заявницю з народження, вони були однокласниками, є кумами, їхні батьки товаришували. Свідок проживає на одній вулиці з покійною [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою [PERSON] . Після смерті чоловіка заявниця продовжила опікуватись його сестрою [PERSON] та в цьому ж році ближче до осені переїхала до неї на постійне спільне проживання. Вони разом вели господарство, доглядали курей, городи. Все робили спільно як родина. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні повідомила, що вона є невісткою покійної [PERSON] . Також вказала, що покійна інших родичів не мала. З серпня-вересня 2018 року з нею спільно проживала [PERSON] , оскільки покійна хворіла та була одинокою людиною. Заявник разом з [PERSON] спільно вели господарство та мали спільний побут, разом харчувались та брали участь у витратах. Свідок [PERSON] , вказала, що знає заявницю давно, близько 35 років вони разом працювали, також знала її покійного чоловіка, товаришували сім`ями. Також знала [PERSON] , її чоловік помер і вона залишилась одинокою, але [PERSON] зі своїм чоловіком (братом померлої) усіляко їй допомагали та підтримували. Після смерті чоловіка [PERSON] продовжила допомагати [PERSON] та перейшла до неї на постійне проживання з початку осені 2018 року, залишивши свій будинок сину з з сім`єю. Заявниця з [PERSON] мали довірливі стосунки, були дуже близькими між собою, весь побут вели спільно, мали спільні витрати, права та обов`язки. Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, свідків, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке. Відповідно до відомостей довідки № 153 від 26.09.2024 року, виданої в.о. старости Мотовилівського старостинського округу С.Несеною, [PERSON] , [INFO] , доглядала за [PERSON] , [INFO] , до дня її смерті, а саме: до [INFO] та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цей будинок вона успадкувала на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Червономотовилівської сільської ради 30 листопада 1988 року і зареєстрованого в реєстрі за № 205, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 915007 від 05.07.2007, виготовленого на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради № 4.26-9-5 від 18.05.2007, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 1,1740 га, розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер земельної ділянки 3224987201:01:002:0029) (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , про що 15.12.2023 Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 1455 (а.с. 9). Відповідно до відомостей довідки № 758 від 18.12.2023 року, виданої Мотовилівським старостинським округом, [PERSON] , [INFO] , за власні кошти поховала [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на кладовищі в с. Мотовилівка Київської області Фастівського району (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Сергєєвої А.В. від 13.06.2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутні підстави для закликання її до спадкоємства за законом. Також суд дослідив у судовому засіданні надану нотаріусом на вимогу суду спадкову справу після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Факт проживання заявника [PERSON] разом із [PERSON] однією сім`єю у період з вересня 2018 року до дня смерті останньої підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 23 вказаної Постанови Пленуму вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статей 1216 та 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В силу частини третьої статті 294 ЦПК під час розгляду справ окремого провадження не діють положення щодо змагальності, але застосовним є принцип «affirmanti incumbit probatio», який означає, що «хто стверджує, той і доводить». Висновки суду. Заслухавши учасників справи, які з?явились у судове засідання, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Звертаючись до суду із цією заявою, [PERSON] просила встановити факт її спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] , яка померла [INFO] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Метою встановлення такого факту стала необхідність оформлення спадкових прав як спадкоємцем четвертої черги. Суд встановив, що у [PERSON] відсутні інші спадкоємці за заповітом та за законом. Також суд встановив, що заявниця [PERSON] та померла [PERSON] спільно проживали у помешканні останньої однією сім?єю, починаючи з вересня 2018 року до [INFO] (більше 5 років на момент відкриття спадщини), були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільні витрати, спільний бюджет, спільно харчувались, купували спільно майно для ведення господарства та спільного користування, разом брали участь у витратах на утримання житла, підтримання його належного стану, надавали взаємну допомогу одна одній, мали домовленості про порядок користування житловим приміщенням, тобто мали взаємні права та обов?язки. З урахуванням вказаного, а також того, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які підтверджують проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини за місцем проживання спадкодавця [PERSON] , пов`язаність їх спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, що є визначальним у вирішенні питання про спадкування на підставі статті 1264 ЦК, тому суд вважає наявними правові підстави для задоволення цієї заяви повністю. За змістом ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved