Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

ТОВ «СГ «Оберіг» звернулось 20.08.2024 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначило, що 15.09.2022 р. в м. Запоріжжя на вулиці Аджарська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ 110207, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ 211440, н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ 110207 н.з. [NUMBER] , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів EP-207652993. Відповідно до ремонтної калькуляції від 23.09.2022 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ 211440, н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 50763,46 грн. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 20.10.2022 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 2500, 00 грн.) в сумі 45770,00 грн. Посилаючись на ст.625 ЦК України, позивач розрахував штрафні санкції за період з 28.03.2024 р. по 08.07.2024 р.: ннфляційні втрати 366,71 грн.; неня 3519,04 грн.; три відсотки річних 386,42 грн. Посилаючись на ст.ст.625, 993, 1166, 1188, 1192 ЦК України, ТОВ «СГ «Оберіг» за позовом просить стягнути зі [PERSON] 50\~042,17 грн., а також судові витрати. Ухвалою від 23.10.2024 р. відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 26.12.2024 р. 26.12.2024 р. розгляд справи було відкладено на 23.01.2025 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. 23.01.2025 р. розгляд справи було відкладено на 17.02.2025 р. через відсутність електропостачання у приміщення суду. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що 15.09.2022 р. в м. Запоріжжя на вул.Аджарська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ 110207, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ 211440, н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2022 р. (а.с.15), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ 110207, н.з. [NUMBER] , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів EP-207652993. Відповідно до ч.2 ст.999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV). Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ремонтної калькуляції від 23.09.2022 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ 211440, н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 50763,46 грн. Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до абз.2 п.12.1 ст.12 Закону №1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону №1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 20.10.2022 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 2500, 00 грн.) в сумі 45770,00 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, а також інших матеріалів страхової справи, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 45770,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 23.11.2022 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 108 «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 108 Закону України «Про страхування», якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до пп. «а» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Аналізуючи наведені вище положення діючого законодавства у сукупності з наданими доказами, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення на його користь виплаченого розміру страхового відшкодування в сумі 45770,00 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд стягує з відповідача на користь позивача штрафні санкції за період з 28.03.2024 р. по 08.07.2024 р.: інфляційні втрати - 366,71 грн.; пеня - 3519,04 грн.; три відсотки річних - 386,42 грн. Разом стягненню зі [PERSON] на користь ТОВ «СГ «Оберіг» підлягає 50042,17 грн. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходив з наступного. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги ТОВ «СГ «Обергі» надало суду: договір про надання професійної правничої допомоги № 39206/1 від 10 травня 2024 року, укладений між позивачем та адвокатом Стецюрою О.В. (а.с.41-44), акт прийому-передачі наданих послуг від 11 липня 2024 р. на загальну суму 7300,00 грн. (ознайомлення та аналіз документів страхової справи 1460,00 грн.; надання клієнту консультації і роз`яснень з правових питань 730,00 грн.; складання позовної заяви 4380,00 грн.; підготовка додатків 730,00 грн.) (а.с.45), попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу 7300,00 грн. З урахуванням досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що вказаними доказами підтверджується надання адвокатом професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі, проте суд вважає, що зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їхнього розміру, обсягу правничої допомоги, витраченого часу та складності справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу. Сторони погодили вартість правничої допомоги, загальний розмір становить 7300,00 грн. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Враховуючи вище наведене, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, те що розгляд даної справи здійснюється з порядку спрощеного позовного провадження, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає, що вимога представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді підлягає задоволенню частково на суму 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.) і такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved