Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» (далі по тексту - позивач, банк) через свого представника Кумко О.Д. звернулось до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 04.05.2018 між Акціонерним товариством «Юнекс Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 0.013.42.0518.ФО_К (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 18 000,00 грн, терміном до 04.05.2021, узгоджено розмір процентів за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 0,01% річних; комісію за надання кредиту - одноразово, не пізніше дня отримання надання кредиту, в розмірі 0,0 % від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. цього Договору; комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 2,99 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Додатком № 1 до кредитного договору № 0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018 р. визначено Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором (далі - Графік погашення), відповідно до якого кредит надавався строком з 05.05.2018 р. по 03.05.2021 року. За цей період Позичальник, крім тіла кредиту - 18 000 грн. 00 коп. мав сплатити, проценти за користування кредитом у сумі - 2 грн. 75 коп. та комісії за обслуговування кредиту у сумі - 19 375 грн. 20 коп. усього сума платежів за кредитом протягом дії Договору мала скласти - 37 377 грн. 95 коп. Отже АТ «ЮНЕКС БАНК» в повному обсязі було виконано свої зобов`язання за кредитним договором № 0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018 р., надавши Відповідачу кошти (цільове призначення - споживчі потреби) у розмірі визначеному цим Договором, однак, Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по Договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору, станом на 31.03.2021 р. кількість днів прострочення станом на 31.03.2021 р. складає 1 025 днів. 31.03.2021 між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 31/03-2021, відповідно до умов даного договору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК» в тому числі і до [PERSON] , за кредитним договором № 0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018. Ураховуючи те, що станом на 31.03.2021 відповідач не виконав свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 44 416,89 грн., з яких: 968,81 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви); 17 030,32 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 0,01 грн. - проценти за кредитом (прострочені на дату подання позовної заяви); 5,01 грн. - прострочені проценти за кредитом; 538,20 грн. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви); 18 298,80 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 7 575,74 грн. - штрафи, пені, які у добровільному порядку відповідач не погашає, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 26.07.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. У визначений судом строк відповідач не надав заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив про розгляд справи у його відсутність. Відповідач не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності сторін спору на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено протокольну ухвалу 27.02.2015. Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04.05.2018 між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Юнекс Банк" було укладено кредитний договір №0.013.42.0518.ФО_К (а.с.16-20), відповідно до якого банк зобов`язався на умовах цього договору надати позичальнику кредит в сумі 18000,00 грн., терміном користування до 04.05.2021. При цьому позичальник зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також виконати інші умови цього Договору (п 1.1 Договору) (а.с. 16-21). У п. 1.4. кредитного договору №0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018 року, узгоджено, що позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені цим договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової домовленості сторін або достроково, відповідно до умов договору або чинного законодавства України. Кредит вважається повернутим в момент зарахування суми кредиту в повному обсязі на відповідні рахунки банку з обліку заборгованості позичальника за цим договором. Відповідно до п. 1.5. кредитного договору №0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018 року, за користування кредитом позичальник сплачує: проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 0,01 % річних; комісію за надання кредиту - одноразово, не пізніше дня отримання надання кредиту, в розмірі 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. цього договору (п.п. 1.5.2. договору); комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 2,99 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів (п.п. 1.5.3. договору). Пунктом 2.3 кредитного договору №0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018 року визначено, що погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно в період з 01 до 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору, в сумі 1039.20 грн. Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору №0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018 року, позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно платіж по кредиту, комісію за обслуговування та нараховані проценти згідно п. 2.3, 2.4 цього договору, забезпечити повернення отриманого кредиту, комісію за обслуговування і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені цим Договором строки. Додатком № 1 до кредитного договору №0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018 року визначено Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором, відповідно до якого кредит надавався строком з 05.05.2018 до 03.05.2021. За цей період позичальник, крім тіла кредиту - 18 000,00 грн. мав сплатити проценти за користування кредитом у сумі - 2,75 грн., комісію за обслуговування кредиту у сумі - 19375,20 грн, усього сума платежів за кредитом протягом дії договору мала скласти - 37377,95 (а.с. 21-22). Факт видачі АТ «ЮНЕКС БАНК» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором №0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018 року підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника (а.с. 23-92), з якої слідує, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, а відповідач користувалася кредитними коштами. Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, отже є належним та допустимим доказом по справі щодо отримання відповідачем грошових коштів. 28.03.2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1, до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було - АТ «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується Протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021 року (а.с. 110-112). 31.03.2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 року - Реєстр прав вимоги станом на кінець дня 31.03.2021 року. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, в день підписання цього договору. Відповідно до умов даного договору, ТОВ «ФК «ОМЕГАФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками AT«ЮНЕКС БАНК», у тому числі й до [PERSON] за кредитним договором №0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018 року, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 року. Таким чином, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника за кредитним договором №0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018 року. Станом на 31.03.2021 року, згідно з Реєстром прав вимоги, заборгованість [PERSON] перед новим кредитором ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складала 44 416,89 грн., з яких: 968,81 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви); 17 030,32 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 0,01 грн. - проценти за кредитом (прострочені на дату подання позовної заяви); 5,01 грн. - прострочені проценти за кредитом; 538,20 грн. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви); 18 298,80 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 7 575,74 грн. - штрафи, пеня. Кількість днів прострочення станом на 31.03.2021 року складає 1025 днів. 12.10.2021 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» направило боржнику [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги та надавало строк для погашення суми заборгованості у розмірі 44 416,89 грн. Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником за вказаним зобов`язанням. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Тлумачення статті 549 ЦК свідчить, що пеня є змінною величиною, оскільки її нарахування відбувається за кожен день прострочення. Згідно з п. 3.2.6 кредитного договору сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником однієї або декількох умов цього договору, а також пп. 3.2.2, 2.3 цього договору, у т.ч. несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, які сплачуються позичальником згідно з пп.1.5.1 та несвоєчасної сплати комісії за обслуговування кредиту згідно пп. 1.5.3 цього договору, позичальник сплачує банку штраф за кожен випадок такого порушення у розмірі 200,00 грн. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту та/або комісії за обслуговування, та/або процентів, та/або комісій позичальник сплачує банку додатково до встановленої за кредитом процентної ставки пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або комісії за обслуговування, та/або процентів, та/або комісій), розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Сума пені не може бути більшою за 15 процентів суми простроченого платежу. Суд встановив, що кредитний договір №0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018 є договором споживчого кредиту. Законом, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, є Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Отже АТ «ЮНЕКС БАНК» на виконання вимог Закону, мали право визначати плату за обслуговування кредиту у вигляді комісії. Зі змісту Кредитного договору від 04.05.2028 за №0.013.42.0518.ФО_К слідує, що відповідач погодився із його умовами, у тому числі щодо сплати комісії, який зазначений у Графіку платежів за Кредитними договором, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлював, від договору не відмовився, що передбачено п. 3.2.10. - 3.2.12 Кредитного договору, який він особисто підписав. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про розгляд, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечував наявної заборгованості, укладення договору, отримання кредитних коштів, розміру нарахованої заборгованості, у тому числі процентів, комісії, пені, тощо. Суд враховує, що відповідач мав достатній строк для подачі відзиву у даній справі в межах визначеного судом строку, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), утім його не подав, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів, тощо. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, надавати контр розрахунок, що ним не було зроблено. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, відтак останній зобов`язаний нести відповідальність. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки іншого не доведено, а судом не встановлено, тому вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №0.013.42.0518.ФО_К від 04.05.2018, станом на 31.03.2021 становить 44 416,89 грн., з яких: 968,81 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви); 17 030,32 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 0,01 грн. - проценти за кредитом (прострочені на дату подання позовної заяви); 5,01 грн. - прострочені проценти за кредитом; 538,20 грн. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на дату подання позовної заяви); 18 298,80 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 7 575,74 грн. штрафи, пеня. За таких обставин, суд задовольняє позов у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат суд керується Главою 8 ЦПК України, а тому у разі задоволення позову, понесені позивачем витрати присуджує із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved