Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Квітневої сільської ради Житомирської області (далі відповідач), про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), в якому вказує, що [INFO] померла тітка [PERSON] , яка була сестрою її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті тітки [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) члена ПКП ім. Фрунзе розташованого на території Єрчицької сільської ради Житомирського (Попільнянського) району Житомирської області розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 17.11.2022 року позивачу було поновлено строк для подання заяви про прийняття спадщини та за її заявою відкрито спадкову справу №35/2023. Маючи намір оформити право на земельну частку (пай), позивач звернулася із відповідною заявою до нотаріуса, однак отримала відмову в зв`язку з тим, що нею не надано сертифікату на право на земельну частку (пай), яке підтверджувало б належність спадкодавцю право на земельну частку (пай). Позивачу не відомо про видачу на ім`я [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай), однак те, що він мав право на земельну частку (пай) за життя підтверджується державним актом на право колективної власності на землю та додатком до нього - списком членів ПКП ім. Фрунзе, що мають право на земельну частку пай. Позивач просить визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай), члена ПКП ім. Фрунзе розташованого на території с. Єрчики Житомирського (Попільнянського) району Житомирської області, розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж частки в натурі (на місцевості). Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Судові витрати віднести за рахунок позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача Квітневої сільської ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду лист в якому просив справу розглядати без участі представника селищної ради, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2022 року виконавчим комітетом Єрчицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 7./а.с. 5/ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 червня 2022 року виконавчим комітетом Великочернявської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , запис за № 19./а.с. 7/ Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 11 серпня 2022 року, батьками [PERSON] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . /а.с.6/ Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 23 червня 2022 року, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». /а.с.8/ [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . /а.с.9/ Відповідно до копії архівної довідки державного архіву Житомирської області від 19 липня 2022 року № Ш-1902/02, у книзі реєстрації актових записів про народження по Великочернявській сільській раді Попільнянського району за 1927 рік зазначено, що [PERSON] «так у документі» народився [INFO] . Запис реєстрації № 63 від 26 жовтня 1927 року. Батько [PERSON] «так у документі», 30 років, українець. Мати [PERSON] «так у документі», по батькові написано нерозбірливо, 25 років, українка. /а.с.10/ Як вбачається з Державного акту на право колективної власності на землю серії ЖТ-04-06-000014, виданого 27 листопада 1995 року, ПКСП ім.Фрунзе передано у колективну власність 2115.4 гектарів землі у межах згідно з планом. /а.с. 11/ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до Списку членів ПКП ім.Фрунзе, які мають право на земельний пай станом на 27 листопада 1995 року, під № 453 вказано [PERSON] , с.В. Чернявка, померла. /а.с.12-13/ \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~До матеріалів справи додано Документацію по паюванню земель, переданих у колективну власність ПКП ім.Фрунзе с.Єрчики від 12 березня 1997 року в якій зазначено, що документація виготовлена в двох примірниках, один з яких зберігається в районному відділі земельних ресурсів, другий в ПКП ім.Фрунзе Попільнянського району. /а.с.14/ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Розпорядженням голови Попільнянської районної державної адміністрації від 07 березня 1997 року № 63, затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах ПКП ім.Фрунзе Єрчицької сільської ради Попільнянського району, згідно з додатком. /а.с.15/ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах ПКП ім.Фрунзе с.Єрчики, затвердженого 07 березня 1997 року, загальна площа сільськогосподарських угідь у колективній власності 2030.9 га, кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай) 516 чоловік. Кількість осіб прийнятих для розрахунку на земельну часту (пай) 521 чоловік, з них: померлих 34, згідно уточненого списку - 516, резервний фонд земельної частки 9паю) 5 чоловік. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 3.90. /а.с.16/ Відповідно до постанови Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області від 13 червня 2023 року № 99/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), після смерті [INFO] тітки [PERSON] , в зв`язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу. /а.с.17/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~ \~ \~ Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом з тих підстав, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця увійшло право на земельну частку (пай) № 453, розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до статті 1215 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закріплено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 22 ЗК України 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. У частині другій статті 23 цього Кодексу визначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,\~право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Згідно з частинами першою, другою статті 2 указаного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 2 Указу, право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: 1) перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; 2) отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; 3) включення особи до списку, доданого до цього акта. Таким чином, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду: від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц (провадження № 61-1543св20), від 13 травня 2020 року у справі № 627/66/17 (провадження № 61-42431св18), від 20 травня 2020 року у справі № 384/642/17 (провадження № 61-37931св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19 (провадження № 61-18113св19), від 22 жовтня 2020 року у справі № 149/2978/18 (провадження № 61-4932св19), від 16 грудня 2020 року у справі № 637/672/19-ц (провадження № 61-553св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18 (провадження № 61-5685св19), від 16 червня 2021 року у справі № 137/1642/19 (провадження № 61-13243св20). Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 26 червня 2018 року у справі № 599/1833/15-ц, провадження № 61-4320св18, від 03 лютого 2021 року у справі № 635/2831/17, провадження № 61-19827св19, від 05 березня 2021 року у справі № 717/641/18, провадження № 61-1332св19, та інших. У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Як вбачається із роз`яснень, наданих судам у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві. Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві регулюється статутом підприємства. Список громадян, які мають право на земельну частку (пай), як додаток до державного акта, формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради. У спірних правовідносинах основою набуття статусу члена й виникнення відповідних прав, пов`язаних з членством у колективному підприємстві, є юридичний склад, що включає в себе прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про прийняття заявника до складу членів колективного сільськогосподарського підприємства, та його трудова участь у діяльності цієї організації. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 599/2259/19 (провадження № 61-12498св20), від 13 липня 2021 року у справі № 274/3394/20 (провадження № 61-3806св21). Як встановлено судом, на момент видачі ПКП «ім.Фрунзе» Державного акту на право колективної власності на землю 27 листопада 1995 року /а.с.11/, в Списку членів ПКП «ім.Фрунзе», які мають право на земельний пай станом на 27 листопада 1995 року /а.с.12-13/ під № 453 вказано [PERSON] , с. В. Чернявка та зазначено «померла», окремо слід зазначити, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] зазначено, що вона померла [INFO] . /а.с.5/ Таким чином, на дату формування Списку 27 листопада 1995 року, спадкодавець [PERSON] була живою, проте у Списку біля прізвища [PERSON] зазначено «померла», при цьому матеріали справи не містять відомостей про наявність запису щодо реєстрації та отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) на [PERSON] . Встановлені обставини вказують на те, що Позивачем не доведено того, що тітка за життя, зверталася з приводу того, що її в Списку зазначено, як померлу особу та видачі їй сертифіката про право на земельну частку (пай), відповідно питання про виділення [PERSON] земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося, тобто спадкодавець за життя не реалізував свого права на земельну частку (пай). Оскільки за життя спадкодавець не набув права на земельну частку (пай), таке право не увійшло до складу спадщини після її смерті й не може перейти до Позивача у порядку спадкування за законом. Слід зауважити, що Позивачем додано до матеріалів позовної заяви Документацію по паюванню земель, переданих у колективну власність ПКП ім.Фрунзе /а.с.14/, проте вона складається з титульного аркушу та не містить інформацію про розпаювання земельних ділянок із зазначенням осіб, за якими рахуються земельні ділянки та номера ділянки. Враховуючи вищевикладене, Позивачем не надано доказів належності спадкодавцю [PERSON] на час смерті права на земельну частку (пай) у ПКП ім.Фрунзе, а тому і відсутні підстави для задоволення заявленого позову про визнання за Позивачем в порядку спадкування за законом після смерті тітки, права на земельну частку (пай) № 453, члена ПКП ім.Фрунзе. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд оцінивши докази, подані сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (пункт 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені Позивачем судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed