Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

21.11.2024 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , укладений 31.08.2001 року. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.08.2001 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує на те, що життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, а також через те, що відповідач зловживає спиртними напоями та неодноразово проявляв агресію відносно позивача. Внаслідок чого постійно виникали суперечки та непорозуміння і поступово сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Шлюб носить формальний характер. Кожен з подружжя фактично живе своїм життям. Протягом останніх двох років сторони проживають окремо. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, примирятися позивач не бажає. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі (а.с.25). В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 39-41). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву, заяв та клопотань до суду не направив. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 31серпня 2001 року, який зареєстровано відділом реєстрації\~актів громадянського\~стану Луцького\~міського управління\~юстиції,актовий запис\~№ 816,що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12). Спільних неповнолітніх дітей сторони по справі не мають. З матеріалів справи вбачається, що причиною розірвання шлюбу стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні стосунки припинено, причиною розпаду сім`ї є нерозуміння один одного, різні погляди на життя. Протягом останнього часу сторони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин, з огляду на те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо, спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved