Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 16 жовтня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана позовна заява. В обґрунтування своїх вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 21.03.2023 о 10 год. 50 хв. за адресою : м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, в районі е/о № 10, [PERSON] , керуючи т/з «Subaru Outback», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпечності та скоїла наїзд на т/з «BMW 520 І» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2023 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. 04.07.2022 між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та [PERSON] (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0401-22-00206, предметом якого є страхування транспортного засобу «BMW 520 І» д.н.з. [NUMBER] . 22.03.2023 Страхувальник звернувся до Позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 06.04.2023 Позивачем на підставі Ремонтної калькуляції № ССКА-8784 від 05.04.2023 складено страховий акт № ССКА-8784 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 63 698 (шістдесят три тисячі шістсот дев`яносто вісім) гривень 77 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 46897 від 06.04.2023. 07.06.2023 Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію № 48267 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування. Однак останній залишив її без задоволення Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 63\~698,77 гривень, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 гривень (а.с.1-8). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. (а.с.58). 18 жовтня 2024 року згідно із вимогами ч.8\~ст.187 ЦПК України\~суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру для встановлення місця проживання відповідачки. Виявилося, що за даними цього реєстру зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачки відсутнє, у зв`язку з чим, 18 жовтня 2024 року згідно із вимогами ч.8 ст.187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послу та дозвільних процедур ДМР для встановлення місця проживання відповідачки, за відповіддю якого, що надійшла до суду 15 листопада 2024 року, відомості про реєстрацію відповідачки відсутні (а.с.59, 63, 65). Ухвалою судді від 18 жовтня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі (а.с.60-61). 20 січня 2025 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що в постанові судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2023 зазначено не той транспортний засіб яким керувала [PERSON] . Таким чином вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, про яке йдеться мова в позовній заяві Позивача не доведена. З долученої Позивачем ремонтної калькуляції № 0000008784 від 05.04.2023 видно, що ніякі показники експлуатаційного зносу ТЗ не застосовувались, хоча транспортний засіб «BMW 520 І» д.н.з. [NUMBER] є 2021 року випуску, що свідчить про те, що надана Позивачем ремонтна калькуляція відновлення транспортного засобу «BMW 520 І», д.н.з. [NUMBER] , суперечить Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 та умовам Договору страхування. Умовами Договору страхування, а саме пунктом 11.6 «Тип станції технічного обслуговування» Заявиприєднання сторонами погоджено що це має бути «Авторизоване СТО». З долученої Позивачем ремонтної калькуляції № 0000008784 від 05.04.2023 неможливо встановити на яку саме СТО було надано транспортний засіб «BMW 520 І», д.н.з. [NUMBER] , та чи є вказане СТО «Аторизованим СТО» відповідно до положень Оферти. З урахуванням пункту 12.2 Оферти фактичним одержувачем коштів має бути відповідна СТО, а у випадку ж виплати коштів Страхувальнику має бути документальне підтвердження самостійної оплати Страхувальником вартості відновлювального ремонту на СТО за попереднім погодженим Страховиком рахунком. Матеріали позовної заяви не містять документального підтвердження самостійної оплати Страхувальником вартості відновлювального ремонту на СТО на суму 63 698,77 грн. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог (а.с.86-93). 24 січня 2025 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив, у якій окрім заперечень щодо доводів представника відповідача проти позову зазначив, що в постанові було допущено описку і невірно зазначено номерні знаки транспортного засобу Відповідача. Дана постанова стосується ДТП, яке відбулось за участю транспортного засобу «Subaru Outback», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням Відповідача та транспортного засобу «BMW 520 I» д.н.з. [NUMBER] , який був застрахований за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0401-22-00206 від 04 липня 2022 року. Позивачем було визначено розмір страхового відшкодування з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0401-22-00206 від 04 липня 2022 року та на підставі Ремонтної калькуляції № ССКА-8784 від 05.04.2023 р. (а.с.97-101). Відповідно до\~копії паспорту\~відповідачки [NUMBER] ,\~виданого 17.08.2000\~Жовтневим РВ\~ДМУ УМВС\~України в\~Дніпропетровські області,\~що надала\~представник відповідача\~до суду,\~вірним прізвищем\~відповідачки є\~ [PERSON] , ідентифікаційний номер платника податків - [NUMBER] (а.с.106-110). В судове засідання представники сторін продали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність за наявними у справі письмовими доказами та документами (а.с.112,115). Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 21.03.2023 о 10 год. 50 хв. за адресою: м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, в районі е/о № 10, [PERSON] , керуючи т/з «Subaru Outback», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпечності та скоїла наїзд на т/з «BMW 520 І» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2023 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України (а.с.33). Відповідно до\~копії паспорту\~відповідачки [NUMBER] ,\~виданого 17.08.2000\~Жовтневим РВ\~ДМУ УМВС\~України в\~Дніпропетровські області,\~що надала\~представник відповідача\~до суду,\~вірним прізвищем\~відповідачки є\~ [PERSON] , ідентифікаційний номер платника податків - [NUMBER] (а.с.106-110). 04.07.2022 між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та [PERSON] (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0401-22-00206, предметом якого є страхування транспортного засобу «BMW 520 І» д.н.з. [NUMBER] . (а.с.9-23) 22.03.2023 Страхувальник звернувся до Позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи (46-55). 06.04.2023 Позивачем на підставі Ремонтної калькуляції № ССКА-8784 від 05.04.2023 (а.с.41-43), складено страховий Акт № ССКА-8784 та розрахунок страхового відшкодування до нього (а.с.49-50). На підставі вищевказаних документів Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 63 698 (шістдесят три тисячі шістсот дев`яносто вісім) гривень 77 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 46897 від 06.04.2023 (а.с.51). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем та відповідачем щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтями 7, 8 Закону України «Про страхування» визначено, що до видів обов`язкового страхування відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до положення ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є така сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових плат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 108 Закону України «Про страхування», до страховика, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, мас до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Отже, Позивачем, як страховиком потерпілої особи, для виплати страхового відшкодування було оцінено шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, шляхом складання перелічених вище документів. Однак оцінюючі надані до суду стороною Позивача документи, в них вбачається невідповідність до вимог їх складання та заповнення. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика). Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (п. 1.2., 1.3. Методики). Пунктом 2.4 Методики передбачено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Виходячи з аналізу зазначених вище норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (висновком) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Дослідивши матеріали справи, судом установлено, що в матеріалах справи взагалі відсутній звіт (висновок) про оцінку майна, який би відповідав вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики. Суд критично\~ставиться до\~приєднаних до\~позовної зави\~документів,\~таких як:\~акту огляду\~пошкодженого транспортного\~засобу до\~справи №\~ССКА-8784,\~ремонтної калькуляції\~№0000008784\~від 05.04.2023\~з фотознімками\~(а.с.34-40),\~аркушу перевірки\~даних №0000008784\~від 05.04.2023\~(а.с.44-45),\~страхового акту\~№ ССКА-8784,\~розрахунку суми\~страхового відшкодування\~від 06.04.2023(а.с.49-50), оскільки зазначені обсяги робіт в ремонтній калькуляції (а.с.41-43) належним чином не обґрунтовані, а характер пошкодження запчастин не відповідають вихідним даним Довідки №3023081401789873 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.27-32). Таким чином суд зазначені документи визнає як не належні докази та не приймає їх до уваги. Суд також бере до уваги те, що умовами Договору страхування, а саме пунктом 11.6 «Тип станції технічного обслуговування» Заявиприєднання сторонами погоджено що це має бути «Авторизоване СТО». З Оферти вбачається, що якщо було обрано опцію «Авторизоване СТО» то станцією технічного обслуговування вважається така станція, що належить до сервісної мережі пунктів технічного обслуговування та гарантійного ремонту ТЗ, створеної виробником ТЗ або уповноваженими ним суб`єктами господарювання відповідно до законодавства та є партнером страховика. Пунктом 12.2 Оферти визначено, що вартість відновлювального ремонту розраховується виходячи з цін, що діяли на дату настання страхового випадку (або пізнішу дату, але не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати такого розрахунку) на території України, відповідно до калькуляції СТО визначеної в п. 11.6. Частини 1 (Заявиприєднання) цього Договору. З долученої Позивачем ремонтної калькуляції № 0000008784 від 05.04.2023 (а.с.41-43) у суду відсутня можливість встановити на яку саме СТО було надано транспортний засіб «BMW 520 І», д.н.з. [NUMBER] , та чи є вказане СТО «Авторизованим СТО» відповідно до положень Оферти. Відповідно до п. 12.2. Частини 2 Договору у разі настання страхових випадків по КАСКО (крім випадків конструктивної загибелі ТЗ та «Викрадення», не включаючи пошкодження ТЗ, які він отримав під час, внаслідок або після викрадення) страхове відшкодування розраховується за такою формулою : СВ = (ВВР - ВД х ЗЕп)х ПЗС + ДДВ - Фрп - ВЗПО НЧСП, де: СВ сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті; ВВР вартість відновлювального ремонту, яка включає вартість деталей, вузлів, агрегатів, що замінюються, вартість робіт та витратних матеріалів. Вартість відновлювального ремонту розраховується виходячи з цін, що діяли на дату настання страхового випадку (або пізнішу дату, але не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати такого розрахунку) на території України, відповідно до калькуляції СТО визначеної в п. 11.6. Частини 1 (Заяви-приєднання) цього Договору. В такому випадку фактичним одержувачем коштів мас бути відповідна СТО або Страхувальник (Вигодонабувач) (якщо є документальне підтвердження самостійної оплати Страхувальником вартості відновлювального ремонту на СТО за попереднім погодженим Страховиком рахунком). В інших випадках вартість відновлювального ремонту розраховується виходячи з цін, що діяли на дату настання страхового випадку на території України виключно на підставі довідкових матеріалів, у тому числі з використанням програмного забезпечення (наприклад Audatex). З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2023 Страхувальник звернувся до Позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, відповідно до якої в графі «Страхове відшкодування прошу виплатити згідно рішення вигодонабувача шляхом» на рахунок СТО для здійснення ремонту. В подальшому згідно заяви від 05.04.2023 Страхувальник звернувся до Позивача та просив перерахувати страхове відшкодування на розрахунковий рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» який належить безпосередньо самому [PERSON] . Відповідно до платіжної інструкції № 46897 від 06.04.2023 страхове відшкодування у розмірі 63\~698,77 було сплачено на розрахунковий рахунок Страхувальника. Таким чином з урахуванням пункту 12.2 Оферти фактичним одержувачем коштів має бути відповідна СТО, а у випадку ж виплати коштів Страхувальнику має бути документальне підтвердження самостійної оплати Страхувальником вартості відновлювального ремонту на СТО за попереднім погодженим Страховиком рахунком. Доказів оплати Страхувальником вартості відновлювального ремонту на СТО за попереднім погодженим Страховиком рахунком суду не було надано. Посилання Позивача на положення п. 12.2. Частини 2 Договору щодо «Інших випадків» також не заслуговують на увагу суду, оскільки про такі «Інші випадки» Позивачем не зазначено та не конкретизовано в матеріалах справи, що в свою чергу позбавляє суд встановити які саме «Інші випадки» призводять іншого порядку визначення вартість відновлювального ремонту. Крім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду (постанова від 05.10.2023, справа № 606/2231/20) підтвердженням факту проведення ремонту та його вартості для застрахованого транспортного засобу є акти виконаних робіт, складених відповідним СТО, в яких зазначені дані клієнта, транспортного засобу, підстави звернення, перелік робіт та запасних частин, деталей, матеріалів, які були використані у процесі виконання ремонтних робіт та вартість ремонтних робіт. Таким чином, акт виконаних робіт/наданих послуг - це первинний документ, який відображає факт виконання робіт/надання послуг та конкретні види робіт/послуг. В той же час, позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження фактичного здійснення ремонтних робіт та що такі ремонтні роботи узгоджуються із сумою, яку позивач просить стягнути з відповідача. Верховний Суд неодноразово зауважував, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, враховуючи вимоги чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, оскільки позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки судом в позові відмовлено, тому витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на Позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed