Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

05.08.2024 [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] і залишити дитину під повною опікою матері. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки, не бере участі у її вихованні, не спілкується та не приходить до неї. Дитина проживає разом з матір`ю, перебуває повністю на її утриманні. Крім того, відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає наркотичними засобами та був засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі (звільнений від відбування покарання з випробуванням). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024 справу розподілено та передано для розгляду судді Сиротенко В.К. Ухвалою судді від 09.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.09.2024. Підготовче судове засідання неодноразово відкладалося до 18.09.2024, 30.09.2024, 28.10.2024, 13.11.2024, 16.12.2024, 15.01.2025 та 30.01.2025 у зв`язку з неявкою відповідача, а також у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів, залучення третіх осіб за клопотаннями представника позивача. Ухвалою суду від 02.09.2024 задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Запорізької міської ради. Ухвалою суду від 30.09.2024 задоволено клопотання представника позивача та замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Запорізької міської ради на Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Витребувано у органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] . Крім того, ухвалою суду від 30.09.2024 задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Обласного клінічного наркологічного диспансера відомості, чи перебуває [PERSON] на наркологічному обліку. Ухвалою суду від 13.11.2024 задоволено клопотання представника третьої особи про відтермінування надання висновку. Підготовче засідання відкладено до 16.12.2024. У зв`язку з невиконанням Запорізьким клінічним наркологічним диспансером ухвали суду від 30.09.2024, 15.11.2024 судом було повторно надіслано ухвалу суду від 30.09.2024. Ухвалою суду від 16.12.2024 задоволено клопотання представника третьої особи про відтермінування надання висновку. Підготовче засідання відкладено до 15.01.2025. 15.01.2025 на адресу суду з Запорізького клінічного наркологічного диспансера надійшла витребувана ухвалою суду від 30.09.2024 інформація. Ухвалою суду від 15.01.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя копію вироку від 22.12.2023 у кримінальній справі №335/6439/23 за обвинуваченням [PERSON] . Підготовче засідання відкладено до 30.01.2025. 20.01.2025 на адресу суду від третьої особи надійшов висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Крім того, представник третьої особи просив справу розглядати за відсутності представника третьої особи та прийняти рішення у справі з урахуванням інтересів малолітньої [PERSON] 22.01.2025 на адресу суду надійшла копія вироку на виконання ухвали суду від 15.01.2025. Ухвалою суду від 30.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19.02.2025. У судові засідання 02.09.2024, 18.09.2024, 30.09.2024, 28.10.2024, 13.11.2024, 16.12.2024, 15.01.2025 та 30.01.2025 відповідач не з`являвся. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлявся належним чином відповідно до законодавства. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. В судовому засіданні 19.02.2025 представник позивача вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.05.2017 Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [INFO] народилася [PERSON] . Батьки: батько - [PERSON] , матір - [PERSON] . Відповідно до медичного висновку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» №2852 від 20.10.2021 про дитину-інваліда віком до 18 років, [PERSON] , [INFO] , має захворювання «Наслідки гострого порушення мозкового кровотоку І 69 Підгрупа А». З листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» за вих. №1404/01-08 від 21.06.2024 вбачається, що дитина - [PERSON] , [INFO] , спостерігається в Центрі з народження, знаходиться на обліку як дитина з інвалідністю, підгрупа А. За час спостереження профілактикою та лікуванням захворювань дитини займалася мати [PERSON] . До медичного закладу на огляди лікаря дитину супроводжувала матір. Батько з приводу здоров`я доньки не звертався. Згідно довідки Центру реабілітації, освіти та виховання Польської асоціації людей з інтелектуальними порушеннями КОЛО у Жешуві за вих. №OREW/Z/2024 від 08.05.2024, [PERSON] , [INFO] , що проживає у м. Жешув, у 2023/2024 навчальному році відвідує зазначений Центр. У зв`язку з характером захворювання, тобто порушення інтелектуального розвитку, фізичною неповносправністю необхідний постійний фаховий догляд та адаптація форм і методів навчальної взаємодії. Підлягає спеціалізованому терапевтичному втручанню, тому бере участь у навчальних заняттях, психологічній терапії, логопедичній та фізичній реабілітації. Дитину щодня приводить на заняття і забирає лише мати, яка підтримує постійний зв`язок із закладом щодо всіх питань догляду та навчання. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, від 25.11.2024, наданого головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса), при примусовому виконанні виконавчого листа №335/4235/24 від 22.07.2024, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] за період з 15.04.2024 по жовтень 2024 року існує заборгованість зі сплати аліментів у загальній сумі 23 699,72 грн. З листа НКП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради за вих. №5322-дпв від 10.10.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 2010 року неодноразово оглядався лікарем-наркологом. Востаннє 07.10.2024. Діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, канабіноїдів, психостимуляторів. Синдром залежності. На даний час під клінічним наглядом на замісній терапії. Крім того, вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2023 у кримінальній справі №335/6439/23, [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік з покладенням на засудженого визначених ст. 76 КК України обов`язків. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району за вих. №01-13/2457 від 17.01.2025 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] , районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . З метою захисту прав дитини [PERSON] , [INFO] , позивачка - матір дитини [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до вказаної дитини. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження аргументи позову щодо ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Суд вважає неналежним виконання батьківських обов`язків відповідачем. Суд прийшов до висновку про необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, якою передбачено, що батько, матір можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд прийшов до такого висновку, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що батько дитини - [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не здійснює матеріальне забезпечення дитини, проживає не відомо де, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки останній тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків. Питання про розподіл судових витрат позивачем не ставилося, відповідно, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved