Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

У грудні 2024 року представник позивача адвокат Гордієць В. С. звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О. М. від 25 серпня 2021 року № 5100 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за період з 14.05.2019 по 12.08.2019 на загальну суму 23\~508,55 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору № 95733239 від 06.03.2012, укладеного між позивачем та ПАТ «Банк русский стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк форвард». Позивач заперечує про існування будь яких кредитних правовідносин між ним та позивачем, оскільки жодних документів щодо отримання кредитних коштів саме з відповідачем він не підписував. Від стягувача йому не надходило жодної письмової вимоги про існування або про необхідність погашення заборгованості. При цьому між позивачем та ПАТ «Банк русский стандарт» було укладено кредитний договір №\~95733239 від 06.03.2012, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 3990,00 грн, розмір процентної ставки 0,01 % річних, строк кредитування 366 днів, дата повернення кредиту 06.03.2013. У березні 2013 року позивач повністю погасив заборгованість. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. У свою чергу нотаріус належним чином не перевірив надані відповідачем документи щодо існування дійсної заборгованості. Трирічний строк, у межах якого кредитор міг звернутися до суду з вимогою про стягнення з позивача заборгованості за вказаним кредитним договором, закінчився, що виключає безспірність вимог до нього. У той час, як убачається з розрахунку заборгованості, наведеного у виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 14.05.2019 по 12.08.2019. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У позовній заяві представник позивача адвокат Гордієць В. С. просила справу розглянути без її та позивача участі. Згідно із\~ч.\~6\~ст.\~14\~ЦПК України\~адвокати,\~нотаріуси,\~державні та\~приватні виконавці,\~арбітражні керуючі,\~судові експерти,\~органи державної\~влади та\~інші державні\~органи,\~органи місцевого\~самоврядування,\~інші юридичні\~особи реєструють\~свої електронні\~кабінети в\~Єдиній судовій\~інформаційно-телекомунікаційній\~системі або\~її окремій\~підсистемі (модулі),\~що забезпечує\~обмін документами,\~в обов`язковому\~порядку.\~Інші особи\~реєструють свої\~електронні кабінети\~в Єдиній\~судовій інформаційно-телекомунікаційній\~системі або\~її окремій\~підсистемі (модулі),\~що забезпечує\~обмін документами,\~в добровільному\~порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат. За змістом ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 11 ст. 272 ЦПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Копію ухвали про відкриття провадження від 12 грудня 2024 року та копію позовної заяви з додатками в електронному вигляді доставлено відповідачу АТ "Банк форвард" до електронного кабінету в системі "Електронний суд" 13 грудня 2024\~року, про що свідчить довідка про доставку електронного документу. Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позов, жодних заяв/клопотань до суду - не подавав. Треті особи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень; пояснень на позов не подавали. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 25 серпня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М. вчинила виконавчий напис № 5100, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 95733239 від 06.03.2012, укладеним між ним та ПАТ «Банк русский стандарт», на користь його правонаступника АТ «Банк форвард» заборгованість за період з 14.05.2019 по 12.08.2019 у розмірі 24\~608,55 грн, з яких: 15\~985,81 грн заборгованість за сумою кредиту; 7522,74 грн заборгованість за процентами; 1100,00 плата за вчинення виконавчого напису. 21 вересня 2021 року приватний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 66895719 з виконання вказаного напису нотаріуса. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу в боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. Відповідно до п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012\~року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. Стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису\~це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, суд звертає увагу, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками\~наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Виходячи з наведеного вище, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи насправді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017\~року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~у частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б)\~засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Київський апеляційний адміністративний суд при розгляді вказаної справи дійшов висновку про необхідність визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 16.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині з моменту її прийняття. Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально. У постанові Верховного Суду від 29.01.2019 № 910/13233/17 зазначено, що в зв`язку з визнанням судом нечинною постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014 до спірних правовідносин підлягала застосуванню постанова Кабінету Міністрів України про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172 у редакції від 29.11.2001. Відповідач не спростував у встановленому законом порядку належними і допустимими доказами того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису надавався нотаріально посвідчений кредитний договір. Крім цього, відповідач не подав до суду докази про підтвердження отримання позивачем вимоги щодо сплати заборгованості, а неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги відповідача. Так, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру заборгованості за кредитним договором, а саме заборгованості за сумою кредиту, процентами у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово, без повідомлення позивача про наявність указаної заборгованості. При вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15-ц, та постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені й обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Докази на спростування такого висновку суду станом на час розгляду справи відсутні. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позову.

Outcome: approved