Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

22\~січня 2025\~року ТОВАРИСТВО\~З\~ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ\~ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») через систему «Електронний суд» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1338-7470 від 27 січня 2024 року в розмірі 25\~000,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 20\~000,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 січня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1338-7470. Згідно умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 5 000,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період 21 день; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Відповідачем були здійснені дії, які чітко свідчать про його намір укласти кредитний договір, оскільки без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. В свою чергу, відповідач порушив умови кредитного договору та не виконав зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, загальний розмір якої станом на 17 грудня 2024 року становить 25\~000,00 грн., з яких: 5\~000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 37 500,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 17\~500,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 25\~000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 24 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання 19 лютого 2025 року сторони не з`явилися. \~ \~ \~ \~ До позовної заяви представник позивача долучив клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 13 лютого 2025 року від відповідача на електронну адресу суду надійшла заява, у якій він просить розглянути справу у його відсутності, оскільки не має можливості прибути в судове засідання, так як виконує бойове завдання, пов`язане із захистом України. Позовні вимоги визнає частково. Крім того, відповідач 05 лютого 2025 року надіслав на електронну адресу суду докази його перебування на військовій службі, а саме: копію військового квитка та довідку з військової частини. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27 січня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1338-7470. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С1232. Відповідно до п. п. 2.2., 2.3 п. 2 Договору, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором. Дата видачі кредиту 27.01.2024 року; останній календарний день першого базового періоду 16.02.2024 року; сума кредиту 5000,00 грн.; нараховані проценти за користування кредитом 2625,00 грн.; разом до сплати 7625,00 грн. Згідно п. п. 4.12 п. 4 Договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 21.11.2024 року. Як вбачається з довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту, видача відповідачу коштів за кредитним договором № 1338-7470 від 27.01.2024 року в сумі 5 000,00 грн. здійснювалася за допомогою системи LIQPAY на його платіжну карту. Факт перерахування коштів відповідачу за кредитним договором № 1338-7470 від 27.01.2024 року також підтверджується повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 16.12.2024 року. Відповідач умови кредитного договору не виконав, кредит та проценти за користування кредитом не сплатив, чим допустив заборгованість. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17 грудня 2024 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором від № 1338-7470 від 27.01.2024 року становить 42\~500,00 грн., з яких 5\~000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 37\~500,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. При цьому, проценти вірно нараховані позивачем лише в межах строку кредитування\~(з 27.01.2024 по 21.11.2024). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Так, на підтвердження виникнення між сторонами договірних відносин позивачем по справі було надано договір про відкриття кредитної лінії № 1338-7470 від 27.01.2024 року, Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», затверджені Наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 01-П від 04.01.2024 року, паспорт споживчого кредиту, довідку банку про перерахування суми кредиту. Кредитний договір № 1338-7470 від 27.01.2024 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, позивачем доведено укладення кредитного договору між сторонами. Дана обставина також не заперечується відповідачем. Як зазначає позивач, з боку відповідача має місце порушення зобов`язань по кредитному договору, що тягне за собою відповідні правові наслідки. В ході розгляду справи відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування суми боргу та здійснення оплати передбачених кредитним договором платежів. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу\~ч.\~1\~ст.\~611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Оскільки відповідач [PERSON] отримані кошти у визначений кредитним договором строк не повернув, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі № 1338-7470 від 27 січня 2024 року, підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 5\~000,00 грн. Що стосується розміру відсотків за користування кредитними коштами за вищезазначеним кредитним договором, то суд враховує наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 04 жовтня 2024 року згідно Указу Президента України № 470/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 23 липня 2024 року мобілізований до лав Збройних Сил України та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується копією його військового квитка від 11 квітня 2012 року (серія та номер не вказується з міркувань безпеки) та копією довідки командира в/ч [NUMBER] № 57 від 25.10.2024 року (за формою 5). Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі № 813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який неодноразово продовжувався і діє на даний час. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. При цьому, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у постановах: від 26.12.2018 у справі № 522/12270/15, від 14.05.2021 у справі № 502/1438/18, від 24.02.2022 у справі № 591/4698/20, від 12.05.2022 у справі № 336/512/18, від 18.01.2023 у справі № 642/548/21. Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. Положення п. 15 ст. 14 вказаного Закону не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками. Спірний період нарахування відсотків за користування кредитом у даній справі становить з 27.01.2024 по 21.11.2024. Оскільки відповідач [PERSON] з 04 жовтня 2024 року мобілізований до лав Збройних Сил України, тому з нього підлягає стягненню заборгованість за відсотками за період з 27 січня 2024 року по 04 жовтня 2024 року, тобто до дня його мобілізації, оскільки з цього часу він має статус військовослужбовця Збройних Сил України і\~на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відтак у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування вказаним кредитом. За таких обставин, враховуючи розрахунок заборгованості наданий позивачем, заборгованість відповідача за процентами за період з 27 січня 2024 року по 04 жовтня 2024 року становить 31\~375,00 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просив стягнути з відповідача [PERSON] прострочену заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 20\~000,00 грн., що є правом позивача згідно з принципом диспозитивності, зазначеним у ч. 1\~ст. 13 ЦПК України. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки даний позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2\~422,40 грн. судового збору, сплаченого при подачі даного позову.

Outcome: approved