Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

25.11.2024 року позивач [PERSON] , в особі представника - адвоката Гренджа В.Ю., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що [INFO] у віці 71 рік померла її мати [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Позивачка вказує, що після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно померлої, до якої входить житловий будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,17 га, та побудований орієнтовно в 1970 році, власником вказаного житлового будинку за життя була [PERSON] , [INFO], що підтверджується Випискою з погосподарської книги № 447 від 13.09.2024 року, виданою старостою Репинського старостинського округу (номер об`єкту погосподарського обліку № 0602). Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок за адресою [ADDRESS] на ім`я її матері [PERSON] , [INFO] або на ім`я батька [PERSON] , [INFO] не видавалося. Земельна ділянка, орієнтовною площею 0,17 га, виділена під будівництво та обслуговування спадкового житлового будинку у приватну власність її батькам не передавалася, Державний акт на вказану земельну ділянку відсутній. Позивачка також зазначає, що на час смерті її матері [PERSON] , [INFO] разом з нею проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , дочка [PERSON] , [INFO] та зять [PERSON] , [INFO], що підтверджується Довідкою за № 446 від 13.09.2024 року, виданою старостою села Репинне Міжгірської селищної ради, Хустського району, Закарпатської області. За життя [PERSON] , [INFO] заповітного розпорядження не залишила. Позивачка спадщину за майном померлої матері [PERSON] прийняла, як спадкоємець першої черги за законом, шляхом постійного спільного проживання разом з померлою на день її смерті. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, у встановлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої [PERSON] до Міжгірської державної нотаріальної контори не надходили. Спадкоємців обов`язкової частки до майна померлої [PERSON] не має. Та позивачка вказує, що спадкове майно померлої [PERSON] не є спірним та вона є єдиною належною спадкоємицею першої черги за законом майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Незважаючи не безспірність спадкових правовідносин, 09.11.2024 державний нотаріус Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєва О.І. винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, за майном померлої [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки на зазначений будинок відсутні правоустановчі документи, та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна. Вищевказані обставини стали підставою для звернення [PERSON] з даним позовом до суду, та в якому позивачка просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом як за спадкоємицею першої черги до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.11.2024 відкрито провадження у справі №302/1715/24, за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, з викликом (повідомленням) сторін. Витребувано від Міжгірської державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та яка мешкала за адресою: [ADDRESS] . 13.12.2024 року до суду з Міжгірської державної нотаріальної контори надійшли матеріали спадкової справи № 78/2022 за майном померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 20.12.2024 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (а.с.68-70). В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Гренджа В.Ю. не з`явилися, про день та час його проведення були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву представника позивача адвоката Гренджа В.Ю. з проханням розглянути справу без її участі та участі її довірительки [PERSON] , за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити у підготовчому судовому засіданні за підставами, викладеними у позовній заяві. Заяв, доповнень, уточнень до раніше заявлених позовних вимог на адресу суду стороною позивача не подано, клопотань не заявлено. Представник відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в підготовче засідання не з`явився, про день і час його проведення був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте до суду подано представником відповідача заяву з проханням розглянути справу за № 302/1715/24 за відсутності їх представника. Заяв, доповнень, клопотань, будь-яких заперечень проти заявлених позовних вимог не мають (а.с.36-37,81). Відзив відповідачем до суду не подано. Представник третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» в підготовче засідання повторно не з`явився, про день і час його проведення був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте будь-яких письмових пояснень, заперечень проти позовних вимог [PERSON] на адресу суду третьою особою не подано. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). З врахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи ті обставини, що відповідач визнає заявлені [PERSON] позовні вимоги, проти їх задоволення заперечень не має, і таке визнання позовних вимог відповідає Закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Дослідивши у повному обсязі матеріали цивільної справи №302/1715/24, ознайомившись з матеріалами архівної цивільної справи № 2-122/2008, повно і всебічно з`ясувавши обставини у цій справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та відповідно до якого, в графі «батько» вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.9). 11.05.2005 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , за актовим записом № 3, складеним виконкомом Репинської сільської ради та після реєстрації шлюбу дружина змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] », що вбачається з повного Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00047900892 від 09.11.2024 року, який є в матеріалах справи (а.с 54 зворот, а.с.59-60). [INFO] у віці 71 рік померла [PERSON] , [INFO] , мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серії № [NUMBER] , виданим Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області від 08.06.2021 року, за актовим записом №217, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.7), витягом № 00049634510 від 21.02.2025 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану (а.с.112-113). [INFO] у віці 56 років помер [PERSON] , громадянин України, [INFO] , місце смерті - селище сіверський гатинського району ленінградської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії № [NUMBER] , видане 15.01.2002 року, за актовим записом №16, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.8). Як вбачається з довідки Репинського старостинського округу Міжгірської селищної ради вих.№445 від 13.09.2024 року [PERSON] , який помер [INFO] , був постійним мешканцем [ADDRESS] та разом з ним на день його смерті були зареєстровані в зазначеному будинку: дружина [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.55 зворот). Згідно Виписки з погосподарської книги, виданої Репинським старостинським округом Міжгірської селищної ради, за вих.№ 447 від 13.11.2024 вбачається, що відповідно до погосподарської книги № 2 власником житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] була до дня смерті [INFO] [PERSON] [INFO], який розташований на земельній ділянці площею 0.17 га. Державний акт на право власності на землю не видавався. Зазначений будинок побудований орієнтовно в 1970 році, Свідоцтво на право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалось (а.с.10). Як вбачається з довідки Репинського старостинського округу Міжгірської селищної ради вих.№446 від 13.09.2024 року [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] , була постійною мешканкою [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в зазначеному будинку проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] [INFO] та зять [PERSON] [INFO] (а.с.11). Згідно витребуваної судом спадкової справи №78/2022, заведеної 12.10.2022 державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Закарпатської області Дунаєвою О.І. за майном померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 12.10.2022 року в порядку статті 1281 ЦПК України до вказаної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора АТ КБ «ПриватБанк» щодо заборгованості за кредитним договором б\\н від 08.08.2007 року в сумі 10520,00 грн. (а.с.46). Та, відповідно до наданих стороною позивача копій квитанцій від 07.07.2023 року та 27.01.2025 року, заборгованість за кредитним договором б\\н від 08.08.2007 року за позичальника [PERSON] сплачена в сумі 10520,00 грн., платіжними переказами на суму 5000,00 грн., 5000,00 грн, 500,00 грн. та 20,00 грн., відповідно, та копії яких є в матеріалах справи (а.с.91,92). 09.11.2024 року до вказаного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори Закарпатської області Дунаєвою О.І. звернулася [PERSON] , позивачка у даній справі, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , та у заяві вказує, що вона спадщину прийняла шляхом спільного проживання разом з померлою на день її смерті. Крім неї, інших спадкоємців першої черги по закону, які б прийняли спадщину, немає (а.с.41-62). Постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвої О.І. за вих. № 182/02-31 від 09.11.2024 року відмовлено [PERSON] , позивачці по справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлої [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що відповідно до п.4.16 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна за адресою [ADDRESS] та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за іншою особою, а також певні розбіжності у встановленні родинних стосунків. При цьому, у вказаній постанові нотаріус зазначає про те, що спадщину за майном померлої [PERSON] прийняла [PERSON] шляхом постійного спільного проживання разом з померлою на день її смерті. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, у встановлений законом строк, не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої [PERSON] до Міжгірської нотаріальної контори не надходили. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №79364942, виданої 30.11.2024 державним нотаріусом Дунаєвою О.І., у Спадковому реєстрі наявна інформація щодо спадкової справи №78/2022, заведеної нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Закарпатської області Дунаєвою О.І. до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.42). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Закарпатської області Дунаєвою О.І. за №79364944 від 30.11.2024, відомості щодо заповітного розпорядження [PERSON] , [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутні (а.с.43-45). З матеріалів архівної справи № 2-122/2008, оглянутої в судовому засіданні, вбачається, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.03.2008 року, яке набрало законної сили, судом визнано за [PERSON] , 1970 року народження право власності на житловий будинок [ADDRESS] , як спадкоємиці за померлим [PERSON] . З довідки Репинського старостинського округу Міжгірської селищної ради за вих.№ 37 від 27.01.2025 вбачається, що назва присілку Репинне-Сухий в 2000 році змінено на село Сухий (а.с.93). З довідки Міжгірського БТІ за вих.№ 7 від 30.12.2024 року, та наданої на запит суду інформації вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 року, не зареєстровано (а.с.80). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та виготовленого ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , вбачається, що станом на 23.09.2024 року за вказаною адресою розташовані житловий будинок, навіс, літня кухня та сарай. Вказаний будинок споруджений у 1970 році та складається з: коридору площею 6,1 кв.м., прихожої площею 21,0 кв.м., житлової кімнати площею 16,3 кв.м., кладової площею 4,7 кв.м., та копія технічного паспорту є в матеріалах справи (а.с.13-17). Як вбачається із Звіту про оцінку вартість об`єкта нерухомості, виготовленого ПП «Експерт-Сервіс» щодо об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] зазначено, що станом на дату оцінки - 15.11.2024 року вартість вказаного об`єкту нерухомості становить - 102128,00 гривні (а.с.19). У відповідності до вимог Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР (1540-06), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За наведених вище підстав спадкові відносини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , регулюються нормами чинного Цивільного Кодексу України, в ред.2004 року. Відповідно до вимог ст.ст.1261,1268,1270,1272 ЦК України, на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Дунаєвої О.І., заведено 12.10.2022 року спадкову справу № 78/2022 до майна померлої [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 70303207 від 12.10.2024 року (а.с.50 зворот). Та як вбачається з матеріалів витребуваної судом спадкової справи, до державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори ніхто інший, окрім позивачки [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, лише надійшла заява кредитора АТ КБ «ПриватБанк» в порядку ст.1281 ЦК України (а.с.46,50). За цих підстав позивачка [PERSON] , дочка померлої [PERSON] , вважається єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та яка прийняла спадщину шляхом постійного спільного проживання разом з матір`ю [PERSON] на день смерті останньої. Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України). Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013). В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту. Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідно до п.23 вказаної Постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань. Незважаючи на той факт, що спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] не є спірним, позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину, державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Закарпатської області Дунаєвою О.І. винесена 09.11.2024 року Постанова за вих.№182/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, позивачка [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON] шляхом спільного проживання разом з померлою [PERSON] на день її смерті. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та на теперішній час у позивачки відсутня можливість оформити свої спадкові права на спадковий житловий буд. [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомого майна, тому позивачка [PERSON] звертається до суду за захистом своїх прав та охороняємих законом інтересів, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді - визнання права та при цьому, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] . Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем та відсутність будь-яких заперечень зі сторони третьої особи на стороні відповідача та приймаючи до уваги ті обставини, що прийняттям спадщини позивачкою, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Приймаючи ті обставини, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася спадкоємець першої черги [PERSON] , позивачка у даній справі, щодо спадкового майна у виді житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , при цьому, первинна реєстрація вказаного об`єкту нерухомого майна за померлою [PERSON] своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок відсутні. Крім того, заявлені [PERSON] позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову третьою особою на стороні відповідача не подані, інші спадкоємці не претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] , а тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги про визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 1211,20 грн. /а.с.1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось за окремою заявою вимог про відшкодування понесених судових витрат за рахунок відповідача у даній справі, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved