Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

У лютому 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди транспортного засобу та завданих збитків відповідно до якого, позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 403 806,94 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.11.2021 р. між ним, як представником власника транспортного засобу, та відповідачем укладено договір оренди транспортного засобу з викупом № 38, згідно умов якого позивач (орендодавець) передає, а відповідач (орендатор) приймає в платне тимчасове користування транспортний засіб марки «КІА», модель «К5», 2012 року випуску, сірого кольору, номер кузову [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Вказаний договір визнано дійсним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29.03.2023 справа № 761/14802/22. В день укладання Договору, позивачем передано відповідачу зазначений легковий автомобіль, що засвідчується складанням і підписанням Акту приймання-передачі автомобіля від 29.11.2021. У позовній заяві вказано, що згідно з пунктом 3.2 Договору загальна сума орендної плати за весь час дії Договору дорівнює вартості автомобіля, зазначеній в пункті 3.1 Договору, та виплачується Орендарем Орендодавцю впродовж 1095 днів календарних днів з дати підписання Акту приймання-передачі автомобіля рівними частинами один раз на тиждень (щотижнева орендна плата). Пунктом 3.3 Договору визначено розмір відповідної щотижневої орендної плати - суму еквівалентну 128 доларів США, виходячи з офіційного курсу НБУ станом на день здійснення Орендарем платежу. Варто додати, що згідно з пунктом 2.4.12 щотижня протягом усього терміну дії Договору Орендар мав вносити 500 грн. для проведення ремонтів і ТО автомобіля, що Орендарем не здійснено. Позивачем зазначено, що умови Договору щодо передачі об`єкту оренди від Позивача до Відповідача виконані повністю, про що свідчить Акт від 29.11.2021 року приймання-передачі автомобіля до Договору оренди транспортного засобу з викупом № 38 від 29.11.2021 року, а умови відносно сплати орендної плати виконано лише в певній частині, а саме: - 14.12.2021 року в сумі: 4 040,00 гривень, що становило на день оплати еквівалент 150,30 доларів США за офіційним курсом НБУ долару США по відношенню до гривні. Також, у позовній заяві вказано, що відповідачем було здійснено перетин державного кордону України на орендованому транспортному засобі, пошкоджено об`єкт оренди, чим завдано орендодавцю збитків у розмірі: 94 965.00 грн., що підтверджується видатковою накладною №322 від 11.08.2022 року виконавця ФОП [PERSON] , а відповідно до п. 5.3. Договору з моменту отримання автомобіля орендар несе повну матеріальну відповідальність та несе ризик випадкового знищення чи пошкодження автомобіля, ключів, документів, що передавались за цим Договором. В обґрунтування позову зазначено, що пунктом 5.7 визначено, що за порушення орендарем пунктів 2.4.1. - 2.4.14. Договору орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю за його першою вимогою штраф у розмірі 10000 гривень 00 копійок за кожне порушення окремо з урахуванням положень цього Договору. сторони домовилися, що у випадку порушення правил дорожнього руху орендарем під час використання автомобіля орендар зобов`язаний окремо сплатити за власний рахунок розмір штрафу, що передбачений чинним законодавством України та додатково сплатити штрафну санкцію за невиконання умов цього Договору (притягнення до адміністративної відповідальності орендаря є підставою для стягнення штрафу Орендодавцем за порушення умов цього Договору) у розмірі 50 % від розміру штрафу, який було накладено компетентними органами за порушення правил дорожнього руху за участі автомобіля під час використання його орендарем. При цьому пунктом 2.4.1 визначається право орендодавця відмовитися від цього Договору в односторонньому порядку та вимагати повернення автомобіля за умови, якщо (зокрема) орендар не вносить орендну плату за користування Автомобілем, передбачену п.3.3. Договору протягом двох тижнів і більше. Окрім того, згідно з пунктом 5.18 Договору, в разі прострочення оплати орендної плати, Орендар зобов`язується додатково сплатити пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 10% (десять відсотків) від розміру щотижневого платежу за кожен день прострочення. З поміж іншого, позивачем вказано, що оскільки наявна наступна заборгованість орендаря перед орендодавцем по орендній платі, орендодавець досудовою вимогою, відмовився в односторонньому порядку від договору оренди транспортного засобу з викупом № 38 від 29.11.2021 і такий договір є розірваним з 13 лютого 2024 року згідно з умовами п. 5.19 Договору. У зв`язку із викладеним позивач вказує, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за Договором оренди транспортного засобу з викупом № 38 від 29.11.2021, що складається із: - 94 965.00 грн. (розмір завданих збитків об`єкту оренди, згідно з видатковою накладною №322 від 11.08.2022 року) + 54 070.24 грн. (заборгованість по оплаті орендної плати згідно з розрахунком вище) + 7 500.00 грн. (заборгованість по платежу згідно з п. 2.4.12 (500 грн. на проведення ремонтів, ТО автомобіля) + 100 000.00 грн. (неустойка (штраф) згідно з п. 5.7, 2.4.1 (за кожне порушення сплати кожного орендного платежу)) + 147 271.70 грн. (пеня на підставі п. 5.18), що разом становить 403 806,94 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року прийнято до розгляду вказану цивільну справу. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2024 року закрито підготовче провадження у зазначеній справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 12.12.2024 до суду надійшла оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи. Відповідачем відзиву на позов надано не було, в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має викопуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1. ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені па розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які с обов`язковими відповідно до ак тів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року у справі №761/14802/22, яке набрало законної сили 29.04.2023, позов Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про визнання договору оренди дійсним - задоволено. Визнано дійсним договір оренди транспортного засобу з викупом № 38, укладений 29.11.2021 р. між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , предметом якого є транспортний засіб марки «КІА», модель «К5», 2012 року випуску, сірого кольору, номер кузову [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] (а.с. 31-33). Вказаним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року у справі №761/14802/22: 29.11.2021 р. між позивачем ФОП [PERSON] , як представником власника транспортного засобу [PERSON] , та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди транспортного засобу з викупом № 38, згідно умов якого позивач (орендодавець) передає, а відповідач (орендатор) приймає в платне тимчасове користування транспортний засіб марки «КІА», модель «К5», 2012 року випуску, сірого кольору, номер кузову [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] (а.с. 22-28). Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що в разі виконання орендарем вимог п.п.3.1, 3.2, 3.3 договору в частині повної сплати всієї суми орендної плати за час дії договору (яка дорівнює вартості транспортного засобу, передбаченій п.п.3.1, 3.2, 3.3 договору) орендодавець зобов`язаний передати у власність та здійснити перереєстрацію транспортного засобу на ім`я орендаря на умовах, узгоджених сторонами. Зі змісту вказаного договору вбачається, що сторони під час його укладення досягли згоди з усіх істотних умов, при цьому суду не надавалось будь-яких доказів на підтвердження того, що волевиявлення учасників даного правочину не було вільним й суперечило їх внутрішній волі. Згідно акту прийому-передачі транспортного засобу до вказаного договору від 29.11.2021 р., ФОП [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв в оплатне користування транспортний засіб марки «КІА», модель «К5», 2012 року випуску, сірого кольору, номер кузову [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , з метою особистого використання в повністю придатному для експлуатації стані, вартість якого на день передачі за погодженням сторін складає 19961,00 дол. США, що виходячи з офіційного курсу НБУ складає 548927,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що відповідачем в рахунок орендної плати 14.12.2021 р. позивачу сплачувалась сума в розмірі 4040,00 грн., що становило за офіційним курсом НБУ 150,30 дол. США. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що на даний час [PERSON] не здійснює підприємницької діяльності, тому даний позов подається саме від фізичної особи [PERSON] , адже ФОП в частині майнових вимог про оплату йому заборгованості та відшкодування шкоди, не припиняються із припиненням статусу фізичної особи-підприємця. Таким чином, обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року у справі №761/14802/22, яке набрало законної сили 29.04.2023 не доказуються при розгляді зазначено справи. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Предметом Договору оренди транспортного засобу з викупом № 38 від 29.11.2021 (надалі - Договір) визначений легковий автомобіль марки «КІА» модель «К5», 2012 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER] , сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , номер технічного паспорта [NUMBER] (надалі за текстом іменується «автомобіль», або «легковий автомобіль», або «транспортний засіб»). Легковий автомобіль, що є предметом Договору оренди транспортного засобу з викупом №38 від 29.11.2021 року, належить (знаходиться у володінні) позивачу на підставі довіреності 02.08.2021 року, терміном дії до 02.08.2024 року, зареєстрованої приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйніковою Оксаною Віталіївною (а.с. 8-19) . Згідно змісту вказаної довіреності (зокрема) слідує, що [PERSON] (Орендодавець та Позивач по справі) наділяється правом від імені власника автомобіля Хмелярського Андрія Михайловича представляти інтереси довірителя (власника) перед третіми особами з усіх без винятку питань, пов`язаних (зокрема) з експлуатацією, розпорядженням (ставити на облік, зняти з обліку, керувати, продати, обміняти, передати в оренду, позику) за ціною та на умовах на свій розсуд. Згідно з пунктом 1.3, 1.4 Договору, після підписання Договору Орендодавець передає Орендарю Автомобіль (у тому числі ключі від Автомобіля), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс (в разі його наявності) та інші документи. Автомобіль, що передається в оренду, оглянутий Орендарем до підписання даного Договору. На момент огляду будь-яких недоліків, які перешкоджали б його використанню за призначенням, не виявлено. Орендодавець заявляє, що не має будь-яких претензій до Орендаря з приводу якісних технічних характеристик зазначеного Автомобіля. Відповідно до пункту 1.5 Договору, під час передачі Автомобіля Сторони підписують Акт прийому-передачі Автомобіля, який є невід`ємною частиною даного Договору. З моменту підписання зазначеного Акта починається обчислення строку даного Договору і нарахування орендної плати. Як вже було встановлено рішення суду згідно акту прийому-передачі транспортного засобу до вказаного договору від 29.11.2021 р., ФОП [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв в оплатне користування транспортний засіб марки «КІА», модель «К5», 2012 року випуску, сірого кольору, номер кузову [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , з метою особистого використання в повністю придатному для експлуатації стані, вартість якого на день передачі за погодженням сторін складає 19961,00 дол. США, що виходячи з офіційного курсу НБУ складає 548927,00 грн. За приписами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше встановлено договором. П. 3. 1. Договору визначено, що сторони дійшли згоди, що орендна плата за Договором - це періодичні платежі, які Орендар сплачує Орендодавцю відповідно до умов Договору протягом усього терміну дії Договору. Вартість автомобіля, що передавався в оренду з викупом станом на день підписання Договору склала суму в гривні еквівалентну 19 961 долар США. Сторони домовились, що остаточна вартість автомобіля складається з сукупної орендної плати по Договору (щотижнева орендна плата) та остаточно сплачується в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для долара США на день платежу. Згідно з пунктом 3.2 Договору загальна сума орендної плати за весь час дії Договору дорівнює вартості автомобіля, зазначеній в пункті 3.1 Договору, та виплачується Орендарем Орендодавцю впродовж 1095 днів календарних днів з дати підписання Акту приймання-передачі автомобіля рівними частинами один раз на тиждень (щотижнева орендна плата). Пунктом 3.3 Договору визначено, що щотижнева орендна плата - суму еквівалентну 128 доларів США, виходячи з офіційного курсу НБУ станом на день здійснення Орендарем платежу. При цьому, згідно з пунктом 2.4.12 щотижня протягом усього терміну дії Договору Орендар мав вносити 500 грн. для проведення ремонтів і ТО автомобіля. Позивачем вказано, що умови Договору щодо передачі об`єкту оренди від Позивача до Відповідача виконані повністю, про що свідчить Акт від 29.11.2021 року приймання-передачі автомобіля до Договору оренди транспортного засобу з викупом № 38 від 29.11.2021 року, а умови відносно сплати орендної плати виконано лише в певній частині, а саме: - 14.12.2021 року в сумі: 4 040,00 гривень, що становило на день оплати еквівалент 150,30 доларів США за офіційним курсом НБУ долару США по відношенню до гривні. З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем було пошкоджено Об`єкт оренди, чим завдано Орендодавцю збитків у розмірі: 94 965.00 грн., що підтверджується видатковою накладною №322 від 11.08.2022 року виконавця ФОП [PERSON] (а.с. 34) Відповідно до п. 5.3. Договору з моменту отримання автомобіля орендар несе повну матеріальну відповідальність та несе ризик випадкового знищення чи пошкодження автомобіля, ключів, документів, що передавались за цим Договором. В свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтю 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пунктом 5.7 визначено, що за порушення Орендарем пунктів 2.4.1. - 2.4.14. Договору Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю за його першою вимогою штраф у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок за кожне порушення окремо з урахуванням положень цього Договору. Сторони домовилися, що у випадку порушення правил дорожнього руху Орендарем під час використання Автомобіля Орендар зобов`язаний окремо сплатити за власний рахунок розмір штрафу, що передбачений чинним законодавством України та додатково сплатити штрафну санкцію за невиконання умов цього Договору (притягнення до адміністративної відповідальності Орендаря є підставою для стягнення штрафу Орендодавцем за порушення умов цього Договору) у розмірі 50 % від розміру штрафу, який було накладено компетентними органами за порушення правил дорожнього руху за участі Автомобіля під час використання його Орендарем. При цьому пунктом 2.4.1 визначається право Орендодавця відмовитися від цього Договору в односторонньому порядку та вимагати повернення Автомобіля за умови, якщо (зокрема) Орендар не вносить орендну плату за користування Автомобілем, передбачену п.3.3. Договору протягом двох тижнів і більше. Окрім того, згідно з пунктом 5.18 Договору, в разі прострочення оплати орендної плати, Орендар зобов`язується додатково сплатити пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 10% (десять відсотків) від розміру щотижневого платежу за кожен день прострочення. Згідно ст.782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Згідно з пунктом 5.19 Договір є розірваним з моменту одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від Договору або з наступного дня, що слідує за днем, коли таке повідомлення було повернуто Орендодавцю з підстав неможливості отримання Орендарем (закінчення терміну зберігання, відсутність адресата за вказаним місцем тощо). Таким чином оскільки наявна наступна заборгованість Орендаря перед Орендодавцем по орендній платі, Орендодавець досудовою вимогою відмовився в односторонньому порядку від договору оренди транспортного засобу з викупом № 38 від 29.11.2021 року і такий договір є розірваним з «13» лютого 2024 року згідно з умовами п. 5.19 Договору (на наступний день, що слідує за днем повернення найпершого з надісланих Відповідачу відправлень) (а.с. 35-49). Відповідно до частини третьої статті 12, частини п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, згідно наданого розрахунку позивача, який перевірено судом, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за Договором оренди транспортного засобу з викупом № 38 від 29.11.2021, що складається із: - 94 965.00 грн. (розмір завданих збитків об`єкту оренди, згідно з видатковою накладною №322 від 11.08.2022 року) + 54 070.24 грн. (заборгованість по оплаті орендної плати згідно з розрахунком вище) + 7 500.00 грн. (заборгованість по платежу згідно з п. 2.4.12 (500 грн. на проведення ремонтів, ТО автомобіля) + 100 000.00 грн. (неустойка (штраф) згідно з п. 5.7, 2.4.1 (за кожне порушення сплати кожного орендного платежу)) + 147 271.70 грн. (пеня на підставі п. 5.18), що разом становить 403 806,94 грн. Доказів виконання вимог вказаного договором, або контррозрахунку заборгованості відповідачем не надано. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, а з відповідача підлягає стягненню грошові кошти у розмірі 403 806,94 грн. Крім того, позивачем, також заявлено клопотання щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат, зокрема на професійну правову допомогу у розмірі 9300,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує CCIIJI. присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі N 362/3912/18 (провадження N 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі N 201/14495/16-ц (провадження N 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те. що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Так, Фізична особа-підприємець [PERSON] та Адвокат Кравинська Юлія Вікторівна (адвокатська діяльність здійснюється на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №10341/10 від 08.11.2021 р., виданого на підставі рішення Ради адвокатів Київської області №94 від 05.11.2021 року) уклали Договір про надання правової допомоги №04/09/2023-1 від «04».09.2023 року (надалі - Договір), згідно умов якого, Адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу, яка полягає у складанні документів, представництві та захисті інтересів Клієнта, виконанні усіх інших передбачених законодавством України дій усіх питань стягнення грошових коштів на користь Клієнта, в тому числі на підставі договору оренди транспортного засобу з викупом № 38 від «29» листопада 2021 року (сторони: Клієнт та [PERSON] ) (п. 1.1 Договору). На підтвердження фактичного понесення позивачем витрат додаються копія платіжних документів на суму: 4 500,00 грн., на суму: 4 800,00 грн. (а.с. 56,57). Таким чином, оскільки відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9300,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 4038,10 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved