Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Представник звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 16 жовтня 2018 року між ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект»» і співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , згідно рішення співвласників будинку, оформленого протоколом загальних зборів співвласників будинку від 27 липня 2018 року, було укладено договір про надання послуги з управління будинком за вищевказаною адресою, який діяв до 01 липня 2023 року. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та не здійснював оплату за отримані житлово-комунальні послуги, тому станом на 01 липня 2023 року у відповідача існує прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 22\~803,05 грн. На підставі викладеного, представник звернувся з цією позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» заборгованість за договором про надання послуги з управління будинком за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 22\~803,05 грн., збитки від інфляції у сумі 2\~178,60 грн., 3% річних у сумі 918,57 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3\~028 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2\~500 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 25 лютого 2025 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісна компанія «Проспект» (код ЄДРПОУ 41900129) зареєстровано як юридична особа у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 25). Протоколом від 27 липня 2018 року загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» та затверджено умови договору на управління і обслуговування будинку, розірвано договір з попереднім управителем та уповноважено управителя ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект»» на подання протоколу для зберігання до виконавчого комітету Дніпровської міської ради (а. с. 19-24). В матеріалах справи також наявний типовий договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 16 жовтня 2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який укладено між ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , разом з додатками і додатковими угодами до вказаного договору (а. с. 9-18). Матеріалами справи підтверджено, що відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 11 січня 1995 року, виданого ОП ДМЗ ім. Петровського, та договору дарування, виданого 04 вересня 2007 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А., належить нерухоме майно квартира [ADDRESS] , загальною площею 75,8 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. (а. с. 26). З наявного в матеріалах справи акту звіряння по квартирі [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) за період з 01 січня 2019 року по 01 липня 2023 року вбачається, що відповідач споживав послуги, які надаються позивачем, з утримання будинку і прибудинкової території, проте не сплачував за них, та в результаті систематичного невиконання відповідачем своїх обов`язків, як співвласником житлового будинку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем за вказаний період у розмірі 22\~803,05 грн. (а. с. 7-8). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, в зазначений позивачем період нарахування заборгованості з 01 січня 2019 року по 01 липня 2023 року відповідач був співвласником будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Пунктом 5 частини 2 статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК України. У відповідності до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищезазначене, відповідач зобов`язаний був у період з 01 січня 2019 року по 01 липня 2023 року здійснювати оплату послуг за управління багатоквартирним будинком, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуги з управління будинком за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 22\~803,05 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем було надано розрахунок 3 % річних за період з 21 липня 2023 року по 22 листопада 2024 року у розмірі 918,57 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2\~178,60 грн. Постановою КМУ\~«Деякі питання\~оплати житлово-комунальних\~послуг в\~період воєнного\~стану» №206 від 05 березня 2022 року, яка застосовується з 24 лютого 2022 року, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі. Відповідно до постанови КМУ №1405 від 29 грудня 2023 року було скасовано заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі, окрім територій, де ведуться бойові дії згідно з переліком Мінреінтеграції. Таким чином, до періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних з 21 липня 2023 року по 29 грудня 2023 року, підлягає застосуванню постанова КМУ від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з 30 грудня 2023 року по 22 листопада 2024 року у розмірі 1 909,76 грн. (22 803,05 x 1.08374999 - 22 803,05), а також 3 % річних за період з 30 грудня 2023 року по 22 листопада 2024 року у розмірі 614,94 грн. (з 30 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року 22 803,05 x 3% x 2 : 365 : 100 / з 01 січня 2024 року до 22 листопада 2024 року 22 803,05 x 3 % x 327 : 366 : 100). Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що сума судового збору підлягає стягненню пропорційно до розміру позовних вимог, що підлягали задоволенню, без врахування часткової сплати під час судового розгляду справи, у розмірі 2\~961,07 грн. (25\~327,75 грн. * 3 028 грн. / 25\~900,22 грн.). Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Щодо заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2\~500 грн. суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів її понесення з боку позивача, а тому такі судові витрати не підлягають стягненню.

Outcome: partial