Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

12 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий Колектор» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 8859 грн. 76 коп. Обґрунтовано позов тим, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №301121-1 від 30.11.2021 року, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 14.02.2021-100003759 від 14.02.2021 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . Так, між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 14.02.2021 року укладено кредитний договір (оферти) № 14.02.2021-100003759, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн. з первинним строком користування на 28 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Стандарт». Акційний період термін користування кредитом з дати його видачі 27.02.2021, протягом якого застосовується «Акційна ставка» у розмірі 0,01% за 1 (один) день/дні користування кредитом виключно за умови, якщо вся сума кредиту повернута не пізніше останнього дня Акційного періоду. Проценти «Акційні» розраховуються шляхом множення кредиту на «Акційну ставку» та на кількість днів користування кредитом протягом Акційного періоду за умови, що вся сума Кредиту повернута не пізніше останнього дня Акційного періоду. Ставка "Стандарт" фіксована процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день/днів користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, за умови, що вся сума кредиту не повернута до останнього дня Акційного періоду. Відповідно до Заявки від 14.02.2021 кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 5000,00 грн. з первинним строком на 28 днів, а відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 31.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 8500,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 5000,00 грн. та за відсотками 3500,00 грн., чим порушуються права та інтереси позивача. Позивач вказує, що згідно з випискою (довідка субконто) відповідачем не здійснено жодної оплати. Позивач набув право вимоги за Кредитним договором № 14.02.2021-100003759 від 14.02.2021 року внаслідок укладення Договору факторингу № 301121-1 від 30 листопада 2021 року, початком періоду нарахування інфляційних витрат та 3% річних є 30 листопада 2021 року, кінець періоду 23.02.2022 року. Позивач заявляє до стягнення додатково: 59,00 грн. 3% річних; 300,76 грн. інфляційне збільшення боргу. Просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 8859,76 грн., яка складається також з: заборгованості за тілом кредиту 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 3500,00 грн.; судові витрати у розмірі 6422,40 грн., що складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн., 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подала. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд встановив наступне. 14.02.2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 14.02.2021-100003759 (Заявка на отримання кредиту, Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), Підтвердження укладення кредитного договору). Відповідно до Договору позичальнику надано кредит у розмірі 5000,00 грн. (згідно довідки LIQPAY перераховано 2021.02.14 16:06 на картку/рахунок [NUMBER] (а.с. 22)), з первинним строком користування 28 календарних днів з дати надання за процентною ставкою «Стандарт». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна ставка у розмірі 2.5% за 1 (один) день/днів користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, за умови, що вся сума кредиту не повернута до останнього дня Акційного періоду (а.с. 11-зворот, 12). Первинний період користування кредитом 28 днів з дати надання. Проценти у розмірі 7 грн. 00 коп. сплачуються до 2.02.2021 року. Пролонгація строку користування Кредитом здійснюється шляхом сплати позичальником процентів за весь попередній строк користування кредитом, що дає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Згідно п.2.3, п.2.4 Договору, днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. 30 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» укладено Договір факторингу № 301121-1 (а.с. 8-11). Згідно Реєстру №1 відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 14.02.2021-100003759 від 14.02.2021 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] (а.с. 20-21). Згідно довідки ТОВ «Новий Колектор» № 17214/24-ДПЗ, перед ТОВ «Новий Колектор» за Кредитним договором № 14.02.2021-100003759 станом на 31.10.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 8500,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 5000,00 грн., за відсотками 3500,00 грн. (а.с. 27). Позивачем на адресу відповідача: [PERSON] , направлено Повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу, а також вимога про сплату заборгованості (вих.851223/2 від 30.11.2021 року) (а.с. 26). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу та підписано відповідачем електронним підписом. Встановлено, що сторонами визначені істотні умови договору (в тому числі сума та строк кредиту, розмір відсотків, загальні витрати за кредитом, строк дії договору). У відповідності до частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України\~позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі сттаттею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що боржник не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами не сплатив, заборгованість погашена не була. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Позивач набув право вимоги за Кредитним договором № 14.02.2021-100003759 від 14.02.2021 року внаслідок укладення Договору факторингу № 301121-1 від 30 листопада 2021 року. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно частини другої\~статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Також, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача на свою користь інфляційних втрат, 3% річних, та надав розрахунок. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають стягненню з відповідача. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що він електронним підписом підписував договір про надання фінансових послуг, отримував кредитні кошти і користувався ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надав, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зорудостатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрутованими, а тому підлягають задоволенню. Також, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59\~Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137\~ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 3 частини другої ст.\~141\~ЦПК судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Моісеєнко М.Ю. на підставі ордеру серії АІ № 1744505 від 02 липнея 2024 року (а.с. 7 на звороті) та договору про надання правової (правничої) допомоги № 07/24-НК від 02 липня 2024 року (а.с. 28). Відповідно до платіжної інструкції № 1249 від 31.10.2024 товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» перераховано на рахунок адкоатського об`єднання «Лекс Верітас» 4000 грн. оплата за надання правничої допомоги згідно додаткової угоди № 8 до договору № 07/24-НК від 02.07.2024 за позовом до Матвієнко М.О. (а.с. 22 на звороті). Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції\~прозахист правлюдини\~і основоположних\~свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved