Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») звернулось до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ» та [PERSON] 15.09.2014 на підставі кредитного договору №26251019629593 видано кредитну картку з кредитним лімітом в 1000,00 грн, який пізніше було збільшено до 36578,25 грн. Пізніше між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 03.05.2019 було укладено кредитний договір №3001300536201 відповідно до умов якого відповідач отримала кредит 5246,44 грн, Відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.09.2024 складає: - по кредитному договору №26251019629593 від 15.09.2014 55041,54 грн, з яких: 36578,25 грн заборгованість за кредитом; 18463,29 грн. заборгованість процентами; - по кредитному договору №3001300536201 від 03.05.2019 2065,78 грн, з яких: 1121,36 грн заборгованість за кредитом; 0,3 грн заборгованість процентами; 944,12 грн заборгованість за комісією. Відповідач обов`язки щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не виконує, кредитні кошти не повертає внаслідок чого позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати з відповідача у судовому порядку. Представник позивача, відповідно до ст. 276 ЦПК України, у позові просив здійснити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк, не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] 15.09.2014 звернувся до ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим надала Банку оферту на укладання Договору карткового рахунку та договору страхування та підписала Загальні умови договорів кредитування відкриття та ведення рахунків. У пропозиції відповідач просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку з кредитним лімітом в 1000,00 грн. Процентна ставка за користування овердрафтом становить 36,00% (кредитний договір №26251019629593). Згідно з довідкою АТ «ПУМБ» кредитний ліміт по заяві від 15.09.2014 було збільшено до 36758,25 грн. Крім цього, 03.05.2019 [PERSON] було підписано заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №3001300536201 та Паспорт кредиту (кредитний договір №3001300536201). Відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5246,44 грн, строком користування 24 місяці, з процентною ставкою 0,01% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 3%. Як зазначено у Статуті, АТ «ПУМБ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (повне найменування) і АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (скорочене найменування), в результаті реорганізації АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» шляхом приєднання до Банку, згідно з рішенням загальних зборів акціонерів Банку (протокол №68 від 14 березня 2015 року) та згідно з рішенням єдиного акціонера АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (рішення №2 від 14 березня 2015 року). Відповідачем умови кредитних договорів належним чином не виконуються. Згідно з розрахунками заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.09.2024 складає: - за кредитним договором №26251019629593 від 15.09.2014 55041,54 грн, з яких: 36578,25 грн заборгованість за кредитом; 18463,29 грн заборгованість процентами; - за кредитним договором №3001300536201 від 03.05.2019 2065,78 грн, з яких: 1121,36 грн заборгованість за кредитом; 0,3 грн заборгованість процентами; 944,12 грн заборгованість за комісією. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази (Анкети-заяви, розрахунки заборгованості, виписки про рух коштів по рахункам відповідача, довідка про збільшення кредитного ліміту) суд дійшов висновку, що відповідач користувалася кредитними коштами, наданими їй АТ «ПУМБ» за кредитними договорами, у зв`язку з чим, має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів за кредитним договором №26251019629593 у розмірі 36578,25 грн та за кредитним договором №3001300536201у розмірі 1121,36 грн. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, відповідно до умов укладеного кредитного договору №26251019629593 за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти), а саме, 36% річних; відповідно до умов кредитного договору №3001300536201 0,01% річних. Оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитних договорів та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунків заборгованості за кредитними договорами, суд вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитами також підлягає стягненню в розмірі заявленому позивачем у позові, а саме, 18463,29 грн за кредитним договором №26251019629593 та 0,3 грн за кредитним договором №3001300536201. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми комісії за кредитним договором, яка згідно з розрахунком становить 944,12 грн суд приходить до таких висновків. За умовами кредитного договору, а саме п. 7 Заяви та пунктом 4.1 Паспорта споживчого кредиту передбачено сплату комісії за обслуговування кредитної лінії - 3,0%. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Таким чином, аналізуючи умови кредитного договору №3001300536201, суд приходить до висновку про правомірність дій Банку щодо встановлення комісії за обслуговування кредиту. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved