Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з [PERSON] вона вела сімейне життя без укладання шлюбу з лютого місяця 2013 року по жовтень 2019 року. За час проживання разом із відповідачем вона народила дочку - [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач, однак останній відмовився подати до органу РАЦСу заяву про реєстрацію батьківства, а тому відомості про батька у свідоцтві про народження було записано зі слів матері відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дочки. Просила визнати батьком [PERSON] , [INFO] , та внести запис про [PERSON] як батька в актовий запис №2688 від 17.10.2015 року про народження [PERSON] , [INFO] , зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, а також стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29.03.2024 постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 29.04.2024, яке відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 21.05.2024. 30 квітня 2024 року до надійшло клопотання позивача про призначення молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 21.05.2024 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 19.06.2024 до суду надійшло повідомлення від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи повідомлення про дату проведення відбору зразків крові для проведення експертизи. 16.09.2024 до суду надійшло повідомлення Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи про те, що вартість проведення експертизи не сплачена та повідомили, що у разі несплати вартості проведення експертизи, зразки крові будуть знищені. 18.09.2024 судом було надіслано копію повідомлення Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи про здійснення оплати вартості проведення експертизи позивачеві. Ухвалою суду від 22.11.2024 поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 11.12.2024. 29.11.2024 ухвала суду про призначення експертизи повернута до суду без виконання, оскільки позивачем несплачена вартість проведення експертизи. Ухвалою суду від 11.12.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 25.12.2024. Ухвалою суду від 25.12.2024 витребувано з Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Київ (актовий запис №2688), судове засідання відкладено на 03.02.2025. 03.02.2025 судове засідання відкладено на 26.02.2025 у зв`язку з ненадходженням до суду витребуваних доказів. 12.02.2025 судом здійснено запит до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи про надання інформації про явку осіб для проведення судово-медичної експертизи на виконання ухвали суду від 21.05.2024. 14.02.2024 до суду надійшла відповідь на запит з Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. 21.02.2025 до суду надійшов повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] . 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо визначення походження дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Київ, про що складено актовий запис № 2688 від 17.10.2015, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві від 17.10.2015. Згідно з даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00049383245 від 11 лютого 2025 року, відомості про батька [PERSON] - [PERSON] записані відповідно до положень частини першої статті 135 СК України, зі слів матері [PERSON] [PERSON] , звернувшись до суду з позовом, просила визнати батьківство [PERSON] , [INFO] , стосовно дочки [PERSON] , [INFO] . 14.05.2024 від відповідача надійшла заява про визнання позову. Ухвалою суду від 21.05.2024 за клопотанням позивача у справі призначалася судова молекулярно-генетична експертиза, проте ухвала суду повернута без виконання експертною установою, оскільки позивач не сплатила вартість проведення експертизи. Однак 05.07.2024 сторони та неповнолітня дитина з`явилися до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи для відбору зразків крові, що підтверджується листом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. 4.Норми права, які застосував суд. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Щаслива сім`я, як правило, не має потреби в тому, щоб закон втручався у її справи. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно із статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, що жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial