Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що вони з відповідачкою [PERSON] 11.08.2007 р. уклали шлюб, який розірваний рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2012 р. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2011 р. вони з відповідачкою спільно не мешкають і не ведуть спільне господарство. Після припинення спільного проживання вони деякий час підтримували нормальні відносини задля виховання спільного сина, який мешкав з відповідачкою та з ним майже порівну. Відповідачка постійно безперешкодно спілкувалась з сином, і ніколи не заперечувала, щоб син мешкав із ним. Після початку повномасштабного вторгнення відповідачка виїхала за кордон, але син залишився в Україні і переїхав до нього мешкати і з того часу (весна-літо 2022 р.) він мешкає разом з ним. На теперішній час син відвідує фаховий коледж вищого навчального закладу «Університет економіки та права «КРОК» (м.Київ), що розташований за його фактичним місцем мешкання в м.Києві, вони з ним живуть в злагоді без конфліктів, син має окрему кімнату, всім забезпечений за віком, з матір`ю мешкати він не бажає. Вважає, що необхідно визначити місце проживання їх сина з ним, тому що він має роботу, самостійний дохід і постійне місце поживання. Спиртними напоями він не зловживає, за місцем роботи характеризується позитивно, добре відноситься до свого сина, в сім`ї ніколи не скандалять і не має ніякого насилля. Відповідачка не працює в Італії, постійного заробітку не має, отримує тільки соціальну допомогу, повертатися в Україну вона не планує, і виховувати та утримувати сина вона не бажає (все обмежується тільки спілкування по телефону). Просить визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з його батьком - [PERSON] . Ухвалою суду від 02.01.2024 р. по справі відкрито провадження в загальному позовному провадженні, з призначення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 30.01.2024 р. витребувано у Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області висновок про доцільність чи недоцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком. Ухвалою суду від 08.04.2024 р. по справі зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (що розташований за адресою: 01601, Київська область, м.Київ, вул. Володимирська, буд. 26), надати суду інформацію чи перетинала державний кордон України (в`їзд або виїзд) громадянка України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у період з 24.02.2022 р. по теперішній час. Ухвалою суду від 30.04.2024 р. по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Крім того, зазначив, що шлюб з відповідачкою розірваний з 2012 р. Їх син проживав з бабусею та із ним. У 2014 р. дружина через суд стягнула з нього аліменти, По справі відкрито виконавче провадження та зупинено. На теперішній час у нього є заборгованість по аліментам. З 2022 р. колишня дружина проживає за кордоном. Син добровільно обрав місце проживання із батьком. Мати не проявляє жодного інтересу до сина. Представник позивача [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні підтримала позовну заяву [PERSON] , просила її задовольнити. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд даної справи без її участі. Позов визнає, не заперечує проти того, що син живе і надалі буде жити з [PERSON] . Представник Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, Крушинська А., надала суду заяву про розгляд даної справи без участі представника органу опіки та піклування та надано суду рішення Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 26.03.2024 р. №157, висновок щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що до 12 років він проживав із матір`ю [PERSON] та батьком, [PERSON] потім проживав з бабусею (матір`ю батька). За півтора роки до війни він проживав з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Коли почалася війна він поїхав в Італію із матір`ю. Через три місяці він повернувся до України в м.Дніпро до бабусі. Він самостійно прийняв рішення жити з батьком. З матір`ю він спілкується. Вона не знає, що зараз розглядається справа він їй не казав. Матір матеріально йому допомагає. На даний час навчається у фаховому коледжі «КРОК» у м.Києві. Сільський голова Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, Кудрик О., надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради. Вислухавши позивача та його представника, допитавши неповнолітнього свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.02.2008 р. Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №158, [PERSON] народився [INFO] . Батьки [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.7). Згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2012 р. №422/8204/2012, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.6). Згідно довідки про доходи ТОВ «Мінеральні води України» від 18.12.2023 р. №18/12-23, загальна сума доходу [PERSON] за період з липня 2018 р. по листопад 2023 р. без врахування аліментів становить 314 915,62 грн. (а.с.8). Згідно договору найму житлового приміщення від 07.07.2023 р., укладеного між [PERSON] (орендодавцем) та [PERSON] (орендарем), останньому передано в платне користування квартиру загальною площею 93 кв.м., житловою площею 53 кв.м., яка складається з 3 кімнат для проживання за адресою: [ADDRESS] . Об`єкт перебуває у власності орендодавця. Разом з орендарем будуть проживати дві особи, а саме: [PERSON] (а.с.9-10). Згідно договору №41208-К від 26.07.2023 р. про надання освітньої послуги та додатку до нього від 03.08.2023 р., укладеного між вищим навчальним закладом «Університет економіки та права «КРОК» в особі директора фахового коледжу Університету «КРОК» [PERSON] та [PERSON] , останній замов освітню послугу для здобувача фахової перед вищої освіти [PERSON] (а.с.11-12, 13-14). Позивачем надано суду квитанції про оплату [PERSON] занять з англійської мови, математики, покупку подушок, матраців, одягу, засобів гігієни та інше (а.с.15-21). Згідно висновку додатку до рішення Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 26.03.2024 р. №157, орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] (а.с.52, 53, 54-55). Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.04.2024 р., відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою України [PERSON] , в період з 24.02.2022 р. по 11.04.2024 р., остання Чоп (Тиса) 15.07.2022 р. о 15-17 год. - в`їзд, Чоп (Тиса) 05.08.2022 р. о 14-47 год. - виїзд, Чоп (Тиса) 27.01.2023 р. о 12-31 год. - в`їзд, Чоп (Тиса) 28.02.2023 р. о 15-12 год. - виїзд, Чоп (Тиса) 27.03.2023 р. о 14-27 год. - в`їзд, Малий Березний 07.05.2023 р. о 07-17 год. - виїзд, Малий Березний 04.06.2023 р. о 14-73 год. - в`їзд, Чоп (Тиса) 09.06.2023 р. о 21-27 год. - виїзд (а.с.62, 63). З встановлених обставин вбачається, що правовідносини є сімейними й врегульовані ст.ст. 141, 160, 161 СК України та пов`язаними нормами, які наведені нижче. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що дитина має право жити х батьками, має право на гармонійний розвиток в належних умовах. Батьки зобов`язані забезпечити дитині відповідні умови. В залежності від віку дитини спочатку місце проживання визначається законом з батьками, потім за їх спільною згодою. Після досягнення дитиною десятирічного віку вже враховується її думка щодо місця проживання з батьками які живуть окремо. За відсутності згоди, щодо визначення місця проживання дитини до чотирнадцяти років спір може бути вирішений судом. Після досягнення чотирнадцяти років дитина самостійно визначає місце проживання і у цьому випадку законом не визначено вирішення спору між батьками у судовому порядку. Наведені норми та встановлені обставини вказують на те, що між сторонами не існувало спору щодо визначення місця проживання дитини після досягнення чотирнадцяти років. Після досягнення такого віку дитина вирішила проживати з батьком та заперечень з боку відповідача судом не встановлено. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. За положеннями ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з думкою представника служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області Крушинською А., яка вважає доцільним визначення місця проживання дитини з батьком, так як остання її не обґрунтувала, та це суперечить інтересам дитини адже як встановлено вище спору між сторонами немає, неповнолітній син самостійно визначив місце проживання з позивачем. Суд зазначає, що надані суду письмові докази лише свідчать про проживання дитини разом з батьком, що ніким не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дитини. Встановлені обставини та наведені у сукупності положення закону вказують на те, що між сторонами не існує спору, як зазначив позивач, дитина після розлучення проживала з відповідачкою, матір не позбавлена батьківських прав щодо нього, на теперішній час дитина досягла 17 річного віку, за даними Прикордонної служби державний кордон України відповідачка перетнула останній раз 09.06.2023 р. на виїзд, а з весни - літа 2022 р. дитина проживає з позивачем за власною волею без примусу. Спору щодо місця проживання дитини, якій виповнилося 17 років, між батьками не має. Наведеними нормами ст.ст. 141, 160, 161 СК України не передбачено прав позивача визначати місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Тобто у позивача відсутнє право визначати місце проживання такої дитини, відповідно він не має порушеного права. Син позивача добровільно визначив місце свого проживання з батьком, таке його рішення не порушує його прав, батько належним чином піклується за здоров`я та розвиток сина та заперечень з боку матері щодо проживання сина з батьком також не має. На підставі досліджених доказів й у співставленні з нормами законів суд дійшов висновку, що право позивача не було порушене, а тому немає підстав у застосуванні заходів судового захисту. Відтак у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача у зв`язку з відмовою в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed