Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду з позовом до Монастириської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його брата - [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] помер його брат - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 73,9 кв. м, житловою площею 67,5 кв. м, стайня під літерою «Б», стодола під літерою «В». Вказану спадщину [PERSON] прийняв, оскільки належить до спадкоємців другої черги за законом та вступив у фактичне управління спадковим майном. Однак позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок. З огляду на наведені обставини просить визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 26.09.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання, призначене на 19.02.2025 року, не з`явилися, проте представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за його відсутності, з обставинами, викладеними в позові, погоджується. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, подала суду письмові пояснення по справі, в яких просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав суду письмові пояснення по справі, в яких просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до приписів ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи (постанова Верховного Суду від 05.09.2022 року в справі № 1519/2-5034/11). Судом встановлено такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого повторно 30.12.2023 року Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00042955776 від 30.12.2023 року батьками [PERSON] , [INFO] , також зазначено [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , котрого залучено до участі в справі як третю особу, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є сином [PERSON] та позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.02.1972 року. Як вбачається зі змісту довідки № 791 від 22.08.2024 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, батько позивача - [PERSON] помер [INFO] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] згідно з даними погосподарської книги Ковалівської сільської ради за 1986-1990 роки були зареєстровані та проживали його дружина [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (брат позивача). Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 19.06.2024 року Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно з довідкою № 790 від 22.08.2024 року, виданою виконавчим комітетом Монастириської міської ради, на час смерті [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з нею згідно з даними погосподарської книги Ковалівської сільської ради за 1986-1990 роки був зареєстрований та проживав її син [PERSON] , [INFO] (брат позивача). Як вбачається з фотокопії погосподарської книги за 1986-1990 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), спірна частина домоволодіння (домогосподарства) в період з 1986 року до 1989 року належала до суспільної групи колгоспний двір, а в 1990 році - до суспільної групи робітничий двір. Головою вказаного домогосподарства зазначено [PERSON] (батько позивача), іншими членами двору вказано його дружину - [PERSON] (мати позивача) і сина - [PERSON] (брат позивача). Згодом до цієї погосподарської книги внесено виправлення і головою двору зазначено [PERSON] . Згідно з фотокопією погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) станом на 01.01.1991 року спірна частина домоволодіння також належала до суспільної групи робітничий двір. Зі змісту цієї погосподарської книги, окрім того, вбачається, що [PERSON] було зазначено головою вказаного домогосподарства, іншим членом якого до 12.11.1990 року був [PERSON] (син позивача). Згодом до вказаної погосподарської книги (особовий рахунок № [NUMBER] ) внесено виправлення і головою двору зазначено [PERSON] , котрий згідно із записами в цій погосподарській книзі почав проживати у спірній частині житлового будинку з 25.11.1992 року. Поряд з цим, судом встановлено, що в погосподарській книзі за 1991-1995 рокидатою народження [PERSON] зазначено 10.08.1951 року, а у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00042955776 від 30.12.2023 року - 08.07.1951 року. Брат позивача - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією корінця лікарського свідоцтва про смерть № 28 від 05.09.1991 року. Зі змісту довідки № 797 від 28.08.2024 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 191 від 12.09.2024 року, виданою Комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», по вул. Зарічна, 26 в с. Ковалівка розташований одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 73,9 кв. м, житловою площею 67,5 кв. м, стайня «Б», стодола «В», що також підтверджується даними технічного паспорта, виготовленого 29.04.2024 року КП «Монастириське бюро технічної інвентаризації» (копія технічного паспорта додана до матеріалів справи). Відповідно до інформаційної довідки № 395964065 від 22.09.2024 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження того, що позивач вступив у фактичне управління спадковим майном, що залишилося після смерті його брата [PERSON] ( [ADDRESS] ), до позовної заяви долучено відповідний акт обстеження, а також довідку № 792 від 22.08.2024 року, видану виконавчим комітетом Монастириської міської ради. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 455/01-16 від 04.10.2024 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкової справи не заведено. Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 419/02-31 від 17.09.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті його брата [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. Щодо іншої 1/2 частини житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] , судом встановлено таке. Як вбачається з копії справи на будинковолодіння [ADDRESS] , власниками цього будинковолодіння були брат позивача - [PERSON] (1/2 частки), а також [PERSON] (1/2 частки). Згідно з експлікацією внутрішніх площ до плану житлового будинку загальна площа вказаного житлового будинку становить 73,9 кв. м, житлова 67,5 кв. м. При цьому, зазначений будинок складався з коридору площею 6,4 кв. м, квартири [ADDRESS] площею 33,6 кв. м та квартири [ADDRESS] площею 33,9 кв. м. З довідки Монастириської міської ради № 246/02-16 від 11.02.2025 року випливає, що адресний номер будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS] , було змінено на [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту довідки виконавчого комітету Монастириської міської ради № 857 від 20.11.2024 року вбачається, що житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] (будинок/особовий рахунок № [NUMBER] ), станом на 15.04.1991 року за даними погосподарської книги Ковалівської сільської ради за 1991-1995 роки була зареєстрована та проживала лише [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно до погосподарської книги Ковалівської сільської ради за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , головою вищевказаного домогосподарства (1/2 частини будинку), що по [ADDRESS] , яке належало до суспільної групи колгоспний двір, зазначено [PERSON] , [INFO] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 08.10.2024 року Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 19.01.1993 року секретарем виконкому Ковалівської сільської Ради Костурою О. І., згідно з яким заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що в с. Ковалівка Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00047357865 від 08.10.2024 року батьками [PERSON] , 1929 р. н., зазначено [PERSON] та [PERSON] . Із вищенаведеного вбачається, що [PERSON] заповіла належну їй частину будинку своєму сину [PERSON] , 1929 р. н. На підтвердження того, що [PERSON] вступив у фактичне управління спадковим майном після смерті матері, до позовної заяви долучено довідку № 812, видану виконавчим комітетом Монастириської міської ради від 09.10.2024 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.06.2016 року. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 16.03.2016 року секретарем Ковалівської сільської ради Барною Г. В., згідно з яким заповів все належне йому майно - [PERSON] . Як вбачається зі змісту довідки № 693, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з ним була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON] , [INFO] . 05.12.2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О. Є. із заявою № 185 про відмову від права на обов`язкову частку у спадщині, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] . 03.12.2024 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НВІ № 982745, яким посвідчено її право на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належав спадкодавцеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 07.04.1989 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року). Пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 року, було визначено, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, у тому числі, на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності. Окрім того, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. До набрання чинності Законом України «Про власність», тобто до 15.04.1991 року, існували суспільні групи господарств робітничий та колгоспний двір, і відносини щодо них були врегульовані різними нормативно-правовими актами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP (1963 року) передбачалось, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Водночас необхідно звернути увагу на те, що згідно з вимогами ст. 13 Закону Української PCP «Про сільську раду депутатів трудящих Української PCP» 1968 року на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25.05.1990 року, відповідно до п. 20 яких, суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства/сім`ї. Якщо будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи робітничий двір, то положення статей 120, 123 Цивільного кодексу Української PCP, застосуванню не підлягають. У таких випадках слід керуватись вимогами Кодексу про шлюб та сім`ю Української PCP (1969 року), за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалось тільки подружжя. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 530 ЦК Української РСР (1963 року) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно з правилами ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до приписів ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищенаведені обставини, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що домогосподарство - 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями (особовий рахунок № [NUMBER] ), розташованого за адресою: [ADDRESS] , належало до колишньої суспільної групи робітничий двір головою якого станом на 15.04.1991 року був брат позивача [PERSON] . Позивач є спадкоємцем [PERSON] за законом другої черги, спадщину прийняв. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину - відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. На підставі наведеного,

Outcome: approved