Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Захисник Ісопчук В.В., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, посилаючись на те, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.2013 року, належить на праві власності 2/5 частки житлового будинку, що фактично є квартирою [ADDRESS] . Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.09.2024 року, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 17.07.1999 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 13.04.1998 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 06.12.1991 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 04.05.2000 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 03.02.1970 року. Зазначає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у вказаній квартирі протягом багатьох років, виїхали закордон в Італію, де проживають по теперішній час. Відповідачки не проживають за зареєстрованою адресою близько 10 років, комунальні платежі не сплачують, в утриманні житла участі не беруть. Особистих речей відповідачок в квартирі немає і взагалі квартирою вони не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивачка не чинила. Реєстрація відповідачок порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування житлом. Окрім цього, у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права користування, а саме сплата додаткових коштів квартплати та комунальних платежів за [PERSON] , [PERSON] та неможливість оформити субсидію на сплату комунальних платежів. Просить визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.01.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того, відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщиу за законом від 28.01.2013 року та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2013 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6-7). Як вбачається з витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні від 03.09.2024 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Згідно з актом ПП «Регіон-Центр» від 02.12.2024 року відповідачка [PERSON] з 2015 року, відповідачка [PERSON] з 2014 року не проживають в квартирі [ADDRESS] , жодних речей в спірній квартирі немає. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За нормами ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право третіх осіб на користування майном, що належить на праві власності інший особі, повинно бути доведено та підтверджено належними правовими підставами та доказами, що відповідають вимогам, визначеним ст.ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України. Статтею 405 ЦК України визначено право членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved