Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

23.12.2024 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у сторін народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач разом із сім`єю не проживає, сторони ведуть роздільне господарство. Позивач перебуває у відпустці по догляду за сином сторін [PERSON] , оскільки він потребує домашнього догляду до досягнення шестирічного віку згідно довідки лікаря. Діти сторін проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Діти сторін потребують значних матеріальних витрат на повсякденне утримання. Також діти часто хворіють та потребують постійного медичного нагляду та оздоровлення, на що потрібні чималі кошти. На даний час позивачу важко самій утримувати дітей, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу, хоча є працездатним, офіційно отримує доходи, інших утриманців немає. За таких підстав, з урахуванням матеріального стану відповідача, стану здоров`я дітей сторін, позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання їх з відповідачем дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.01.2025 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 08.01.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.01.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано від Комунального некомерційного підприємства «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» інформацію про стан психічного здоров`я дитини [PERSON] , [INFO] . 10.02.2025 від представника відповідача адвоката Гринькова Є.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги визнав частково, просив стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів (заробітку). Відзив на позовну заяву мотивовано тим, що діти сторін мають періодичні проблеми зі здоров`ям, які не мають постійного, хронічного характеру, діти не мають стійких розладів здоров`я. Також вказує, що витрати на лікування дітей, за встановлених законом підстав, можуть бути стягнуті шляхом пред`явлення позову до відповідача про стягнення додаткових витрат. Також представник відповідача заперечує, що відповідач не брав участь в утриманні дітей, оскільки весь час не припиняв матеріально їх забезпечувати. Так, відповідач періодично перераховує кошти на їх утримання, проводить час з дітьми, купує їм одяг. Крім того, зазначає, що доходи відповідача, який є військовослужбовцем, залежать від додаткових доплат, а тому стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини його заробітку, може призвести до того, що відповідач не зможе забезпечити свої власні базові потреби. 12.02.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що він періодично брав участь у матеріальному забезпеченні дітей, а нею доведено належними та допустимими доказами незадовільний стан здоров`я дітей, їх постійні захворювання та потребу сина [PERSON] у домашньому догляді, що виправдовує розмір аліментів, про які вона просить з метою лікування дітей сторін та забезпечення в подальшому їх можливості навчання в навчальних закладах на рівні з іншими дітьми. Також вказує на безпідставність посилань представника відповідача на необхідність звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дітей. 19.02.2025 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які мотивовані тим, що позивачем не доведено призначення курсу лікування [PERSON] та його тривалості, не надано доказів, які містять інформацію про вид, тип лікарських препаратів, їх вартість, тривалість і періодичність прийому ліків. Також представник звертає увагу, що захворювання сина сторін [PERSON] з кодом F-93.8 не відноситься до важких захворювань, розладів, що дають право на одержання державної допомоги на утримання дитини. Тобто, захворювання, яке діагностоване у [PERSON] , не належить до категорії важких розладів, а саме формулювання діагнозу свідчить про його притаманність саме певному віку дітей і відповідно про мінливість такого захворювання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази подані сторонами за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з таких підстав. Щодо права позивача на стягнення аліментів. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2017, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження (а.с. 9, 10). Згідно з ч. 1-3 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, обов`язок щодо утримання дитини є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 цього кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи даний позов, позивач посилається на те, що відповідач в добровільному порядку не надає їй матеріальну допомогу на утримання спільних дітей. Позивачу важко самостійно нести такі витрати, а тому, враховуючи спільний обов`язок батьків утримувати дітей, вона звернулась з даним позовом до суду, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підтвердження проживання дітей сторін разом з позивачем надані копії витягів з реєстру територіальної громади, довідки про реєстрацію місця проживання особи від 04.03.2019 та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 226 від 17.10.2024 (а.с. 6, 11-13). При цьому суд враховує і те, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечував той факт, що діти сторін проживають з позивачем. Таким чином, наданими позивачем доказами підтверджуються обставини проживання дітей сторін з позивачем та їх утримання останньою. Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей. При цьому чинне законодавство не позбавляє обов`язку того з батьків з ким не проживають діти сплачувати аліменти за рішенням суду навіть за умови їх добровільної сплати до звернення другого з батьків з позовом до суду про стягнення аліментів. А тому, суд відхиляє посилання представника відповідача як на підставу для часткового задоволення позову на те, що відповідач добровільно ніс витрати по утриманню дітей сторін до звернення до суду з даним позовом. При цьому надані представником відповідача докази, додані до відзиву на позовну заяву а саме копії доказів про перерахунок коштів відповідачем доводять факт добровільної участі відповідача у житті дітей та в їх утриманні до звернення позивача з даним позовом до суду, проте не спростовують право позивача на стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача в судовому порядку. Щодо визначення розміру аліментів. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 1-3 ст. 183 СК України). Отже, саме на суд покладені повноваження щодо визначення розміру аліментів, в той час як позивач обирає спосіб їх стягнення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років установлено у розмірі 2563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років установлено у розмірі 3196 гривень, який з огляду на положення вказаної вище норми є мінімально рекомендованим на одну дитину даного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначення розміру аліментів суд враховує майновий стан відповідача, який згідно наданих ним суду відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за січень-серпень 2024 року становив 193783,34 грн., тобто орієнтовно 24223 грн. у місяць, що свідчить про фінансову можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі більшому, ніж гарантовано чинним законодавством. Також суд бере до уваги стан здоров`я дітей сторін. Так, згідно наданих позивачем відповідей Комунального некомерційного підприємства «Могилів-Подільський центр первинної медико-соціальної допомоги» Могилів-Подільської міської ради від 06.11.2024 № 1399/05-14 (а.с.25-27) та Комунального некомерційного підприємства «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» Могилів-Подільської міської ради від 21.11.2024 № 01/01-04-3089 (а.с. 28-29): дитина сторін [PERSON] , 25.05.2021 часто хворіє, а саме протягом 2021-2024 років дитина хворіла 30 разів, отримувала симптоматичне лікування згід6но протоколів, в тому числі противірусні, антибактеріальні, інгаляційні, гормональні препарати. Дитина потребує постійних профілактичних заходів; дитина [PERSON] , [INFO] також часто хворіє (протягом 2019-2024 років 38 разів), дитина отримувала симптоматичне лікування згідно протоколів, в тому числі противірусні, антибактеріальні, інгаляційні, гормональні препарати. З червня 2024 року дитина постійно отримує лікування, призначене дитячим психіатром з приводу гіпердинамічного розладу з дефіцитом уваги. Стан здоров`я [PERSON] також підтверджується листом Комунального некомерційного підприємства «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» Могилів-Подільської міської ради від 06.02.2025 № 01/01-05-311, наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів, згідно якого [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом дитячого психіатра з 02.01.2025, діагноз: емоційний розлад в дитячому віці F - 93.8. За станом здоров`я потребує та отримує лікування в амбулаторних умовах. Крім того, згідно копії довідки № 51 від 13.11.2024 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, син сторін [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку з 25.05.2022 та потребує домашнього догляду, довідка дійсна до 25.05.2025 (а.с. 15). На підставі вказаної довідки, наказом директора Ліцею № 3 міста Могилева-Подільського Могилів-Подільської міської ради Вінницької області № 17-кт/м від 15.11.2024, позивачу [PERSON] надана відпустка без збереження заробітної плати у зв`язку із потребою дитини у домашньому догляді до досягнення нею шестирічного віку з 26.11.2024 по [INFO] (а.с. 14). Тобто, з вказаного часу позивач не має достатнього самостійного доходу для утримання дітей сторін, що свідчить як про її незадовільний матеріальний стан, так і про об`єктивну необхідність у матеріальній допомозі від батька дітей на їх утримання. При цьому суд відхиляє як підставу для часткового задоволення позову посилання представника відповідача на те, що обставини, зазначені позивачем на підтвердження її вимог, свідчать про необхідність звернення позивача до суду саме з позовом про стягнення додаткових витрат, оскільки, як вже зазначалось вище, норми чинного законодавства покладають на суд обов`язок при визначенні розміру аліментів враховувати зокрема стан здоров`я дітей. При цьому наявність рішення суду про стягнення аліментів не виключає право сторони звертатись до суду й з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у випадках, визначених законодавством. Так само суд відхиляє заперечення представника відповідача, що оскільки захворювання, яке діагностоване у [PERSON] , не належить до категорії важких розладів, а саме формулювання діагнозу свідчить про його притаманність саме певному віку дітей і відповідно про мінливість такого захворювання, є підставою для часткового задоволення позову, оскільки припущення, що дитина сторін через певний час перестане хворіти на діагностовану лікарями хворобу, що може вплинути на розмір аліментів, не може бути покладено в основу судового рішення за наслідками розгляду справи. Отже, враховуючи пріоритетність інтересів дітей сторін, їх стан здоров`я, матеріальний стан сторін у справі, суд дійшов до висновку, що розмір аліментів у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде достатнім для їх гармонійного розвитку, не суперечитиме нормам матеріального права та відповідатиме потребам дітей сторін та фінансовим можливостям відповідача, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: approved