Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

\~19.12.2024 року до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] до Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову [PERSON] , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Т.М. про визнання права власності та скасування (припинення) обтяження). Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.03.2010 року. Від шлюбу у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 2/3 частин квартири [ADDRESS] . В серпні 2022 року позивачка від імені неповнолітніх дітей звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Від свого імені подала заяву про відмову від прийняття спадщини. 25.01.2023 року нотаріусом було винесено відмову у вчинені нотаріальних дій, в якій зазначено, що на все нерухоме майно спадкодавця [PERSON] накладено арешт. В зв`язку з цим позивач вимушена звертатись до суду для захисту прав своїх дітей. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2024 року по даній справі відкрито провадження та призначено справу у порядку загального позовного провадження. 06.01.2025 року до суду надійшла витребувана копія спадкової справи після смерті [PERSON] 16.01.2025 року до суду надійшов відзив від Заводського ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому зазначають, що дійсно на виконанні перебувало виконавче провадження №6136127 з примусового виконання виконавчого листа №12-43 виданого 03.10.2002 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 02.02.1996 року і до її повноліття. 22.05.2006 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №6136127. 26.06.2012 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 05.08.2016 року виконавче провадження завершено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" у зв`язку закінченням передбачено законом строку для даного виду стягнення. Станом на 16.01.2025 року законних підстав для винесення постанови про зняття арешту з майна боржника та прийняття державним виконавцем процесуального рішення щодо припинення обтяження нерухомого майна [PERSON] не встановлено. Зазначають, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Крім того, вказують, що вони є не належним відповідачем. Справу просять розглянути за їх відсутності. Ухвалою суду від 20.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглянути справу за його відсутності. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлено належним чином. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.03.2010 року. Від шлюбу у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 2/3 частин квартири [ADDRESS] , які належали йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.08.2007 року - 1/3 частини та свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом від 14.04.2020 року - 1/3 частини. В серпні 2022 року позивачка від імені неповнолітніх дітей звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Т.М. з заявою про прийняття спадщини. Від свого імені подала заяву про відмову від прийняття спадщини. 25.01.2023 року нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Т.М. було винесено відмову у вчинені нотаріальних дій, в якій зазначено, що на все нерухоме майно спадкодавця [PERSON] накладено арешт. 03.10.2002 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 02.02.1996 року і до її повноліття. 22.05.2006 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №6136127. 26.06.2012 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 05.08.2016 року виконавче провадження завершено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" у зв`язку закінченням передбачено законом строку для даного виду стягнення. Даних чи відомостей на підтвердження необхідності існування на даний час арешту спадкового майна вказаного в позовній заяві, наявні матеріали справи не містять, стороною відповідача суду надано не було. Виконавчі провадження на даний час завершені та знищені, в зв`язку з чим підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до положень\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1ст. 16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2ст. 16\~ЦК України\~є визнання права. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1218\~ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст.\~1261,\~1262 ЦК України\~у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Постановою Пленуму Верховного Суду України від30.05.2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування»\~(пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Як встановлено в ході розгляду справи, виконавче провадження в межах якого накладено арешт знищено. Відповідно до п.4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначений вичерпний перелік підстав за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна. В усіх інших випадках, як вбачається з п. 5\~ст. 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо скасування обтяження на нерухоме майно обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. В частині позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК України\~визначає, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦК України\~визначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст.1220 ЦК України визначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Стаття 321 ЦК України\~визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п.п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, єдиним способом реалізації [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] своїх спадкових прав після смерті батькв є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що у справі наявні достатні докази, які підтверджують право на частину квартири в порядку спадкування за законом, однак, в зв`язку із накладенням арешту на це рухоме майно в нотаріальному порядку видати відповідне свідоцтво не вбачалось можливим, будь-яких заперечень зі сторони відповідача в цій частині позовних вимог до суду не надходило, а відтак суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved