Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

У жовтні 2024 року, через систему «Електронний суд», Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Глобал Спліт», в особі директора Балашова В.В. (а.с.10-12), звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 530,06 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 вересня 2021 року між Акціонерним товариством (далі - АТ) «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1/4190908 (далі - кредитний договір), за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 40 000,00 грн строком на 36 місяців до 29 вересня 2024 року включно. 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 4-2023 про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги до боржника [PERSON] . Передача прав вимоги за кредитним договором № 1/4190908 від 21 вересня 2021 року відбулась 15 вересня 2023 року з дня підписання реєстру прав вимоги згідно додатку №1 до договору при відступлення права вимоги. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, станом на 15 вересня 2023 року заборгованість за договором становить 60 530,96 грн, яка складається з: суми строкової заборгованості по кредиту в розмірі 16 542,62 грн, суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 14 598,36 грн, заборгованості з нарахованих відсотків - 324,39 грн, заборгованості з прострочених відсотків - 7 404,69 грн, заборгованості з нарахованої комісії - 1 140,00 грн, заборгованості з простроченої комісії - 20 520,00 грн. Позивач просить позов задовольнити, стягнути сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.103, 104). За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які двічі повернулися з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 26 листопада 2024 року на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 100) від імені відповідача [PERSON] . Разом з тим, ідентифікувати відправника електронного повідомлення не вбачається можливим, оскільки вказане повідомлення не було підписано електронним цифровим підписом, про що 03 грудня 2024 року складено відповідний акт. Окрім того, до відзиву на позовну заяву не надано відомостей про направлення відзиву стороні позивача. Відповідно до положення частин 4,5 статті 178 ЦПК України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (направлена) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додатються документи, що підтверджують надісланням (наданням) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. У зв`язку з викладеним надіслане 26 листопада 2024 року електронне повідомлення судом не приймається до розгляду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21 вересня 2021 року [PERSON] звернулась до АТ «Креді Агріколь Банк» з заявою-анкетою № 0104223-21092021-002 на отримання готівкового кредиту «Свобода» та підписала паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит (а.с.16-19, 24-25). Також 21 вересня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/4190908, за умовами якого [PERSON] отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 40 000,00 грн строком на 36 місяці - з 21 вересня 2021 року до 20 вересня 2024 року (включно), шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] . Сторонами узгоджено, що повернення кредиту за цим договором здійснюється щомісячно, що визначено графіком платежів по кредиту, відповідно до додатку №1 до кредитного договору, в якому наведена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальна річна процентна ставка за договором про споживчий кредити, в т.ч.графік платежів (а.с.38,39,40 зв,41). З метою обслуговування кредиту банк відкривав позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в банку (надалі - рахунок погашення заборгованості) (п. 2.1 договору). Відповідно до підпунктів 1.4.1-1.4.2 пункту 1.4 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує: процентну винагороду щомісячно у розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної лінії (комісія) щомісячно у розмірі 2,85% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору. Підписанням договору позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за Договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через. Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника. (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Відповідно пункту 1.5. договору всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя Позичальника, які є публічною та невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua. Правила застосовуються в тій частині, яка не суперечить положенням цього договору (зокрема, не застосовуються положення щодо страхування життя страхувальника). Відповідно до п. 2.2 договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту. У випадку, якщо припадає на неробочий день, то сплатити у попередній робочий день. Підписанням договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі і повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену Законом України «Про споживче кредитування» та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання (п. 2.3 договору). Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами, комісію, строк кредитування та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 21 вересня 2021 року. 21 вересня 2021 року відповідач підписав також пам`ятку клієнта за кредитним договором № 1/4190908 від 21 вересня 2021 року (а.с.40). Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором № 1/4190908 від 21 вересня 2021 року належним чином, що підтверджується платіжною інструкцією №38993033-1 від 21 вересня 2021 року (а.с.15), випискою з рахунку позичальника (а.с. 42-51). Умовами п. 2.6 кредитного договору визначено, що банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною. 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення права вимоги № 4-2023, відповідно до умов якого АТ «Креді Агріколь Банк» передає (відступає) ТОВ «Глобал Спліт» за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.30-33). Відповідного до п. 3.1 даного договору, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимоги за зразком наведеним в додатку №1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що містяться в додатку №4 до цього договору та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язанні з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до додатку № 1 від 15 вересня 2023 року до договору про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29 серпня 2023 року (реєстр прав вимог № 1), АТ «Креді Агріколь Банк» відступило ТОВ «Глобал Спліт» права вимоги до боржника [PERSON] (№ 1104), РНОКПП [NUMBER] , за № 1/4190908 від 21 вересня 2021 року на суму 60 530,06 грн (а.с. 59-93). 26 вересня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» надіслало відповідачці повідомлення від 15 вересня 2023 року про відступлення права вимоги ТОВ «Глобал Спліт» за кредитним договором № 1/4190908 від 21 вересня 2021 року та необхідність сплати наявної заборгованості у розмірі 60 530,06 грн на реквізити позивача, що підтверджується списком згрупованих відправлень (а.с.52-54). З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним кредитним договором № 1/419008 від 21 вересня 2021 року, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим договором санкціям. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Судом встановлено, що всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив платежів для погашення існуючої заборгованості. Згідно з наданим позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача станом на 15 вересня 2023 року за кредитним договором № 1/4190908 від 21 вересня 2021 року становить 60 530,06 грн та складається з: 16 542,62 грн строкової заборгованості, 14 598,36 грн простроченої заборгованості, 324,39 грн нарахованих відсотків, 7 404,69 грн прострочених відсотків, 1 140,00 грн комісії, 20 520,00 грн простроченої комісії (а.с.14). Таким чином, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договорами, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у межах невиплаченого тіла кредиту, що разом становить 31 140,98 грн. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором №1/41900908 від 21 вересня 2021 року неможливо встановити ні періоду нарахування заборгованості за відсотками, ні порядок її нарахування, оскільки позивачем вказується сума нарахувань, визначена первісним кредитором без проведення відповідних розрахунків. Суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків та комісії за договором. Нарахування відсотків поза межами строку кредитування є неприпустимим. Відтак такі вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 1 246,43 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial