Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник в/ч [NUMBER] з позовом до [PERSON] , про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначено, що згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 08.11.2018 року, військовослужбовця військової служби за контрактом [PERSON] , начальника другої обслуги першого взводу звукометричної розвідки батареї звукометричної розвідки дивізіону артилерійської розвідки в/ [NUMBER] , було звільнено з військової служби та останній вважається таким, що 08.11.2018 року справи і посаду у військовій частині [NUMBER] здав і вибув до [INFO] для постановки на військовий облік. Вказаним наказом визначено утримати з відповідача за 2 доби перевикористаної щорічної основної відпустки за 2017 рік та утримати кошти за 5 діб перевикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік, а також утримати кошти за недонос речового майна у розмірі 4678,11 грн. Зазначено, що на момент виключення із списків особового складу в/ч [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, згідно довідки-розрахунку №67 від 18.10.2018 року за відповідачем рахувалося речове майно, строки носіння якого не вийшли на загальну суму 4678,11 грн. З урахуванням викладеного, [PERSON] , як колишній військовослужбовець в/ [NUMBER] , якого звільнено з лав ЗСУ у зв`язку із службовою невідповідністю, зобов`язаний відшкодувати державі в особі в/ч [NUMBER] кошти за перевикористону відпустку за 2017 та 2018 роки та кошти за отримане речове майно. Враховуючи, що в добровільному порядку відповідач вказані грошові кошти не відшкодовує, позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.03.2024 року відкрито провадження по вказаній справі, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви міститься вимога про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлену про дату, час та місце судового засідання відповідача, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд дослідивши матеріли справи приходить до наступного Судом встановлено, що відповідно наказу командира військової частини [NUMBER] №243 від 08.11.2018 року, військовослужбовця військової служби за контрактом [PERSON] , начальника другої обслуги першого взводу звукометричної розвідки батареї звукометричної розвідки дивізіону артилерійської розвідки в/ [NUMBER] , у зв`язку з службовою невідповідністю було звільнено з військової служби та останній вважається таким, що 08.11.2018 року справи і посаду у військовій частині [NUMBER] здав і вибув до [INFO] для постановки на військовий облік. Вказаним наказом було визначено утримати з [PERSON] , кошти за 2 доби перевикористаної щорічної основної відпустки за 2017 рік, утримати кошти за 5 діб перевикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік, а також утримати кошти за недонос речового майна згідно з довідки-розрахунку №67 від 18.10.2018 року у розмірі 4678,11 грн. Згідно з витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань в/ч [NUMBER] від 2023 року відносно старшого солдата [PERSON] , відповідно до довідки-розрахунку №67 сума за недонос речового майна складає 4678,11 грн., та сума за перевикористану відпустку складає 596,30 грн. Відповідно до ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Порушення вимог чинного законодавства України при використанні закріпленого за військовими частинами Збройних Сил України військового майна, що спричинило його втрату порушує економічні інтереси держави. Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 21 грудня 2000 року № 2171-III. Згідно з п. 2 зазначеного Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Пунктом 8 Положення передбачено, що залежно від того навмисно чи необережно заподіяно шкоди, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність. Згідно з п.13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. Відповідно до п.14 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.16 Положення розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Згідно з п.30 Положення у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир(начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. Визначення розміру шкоди та порядок її відшкодування передбачено розділом IV зазначеного Положення, де, зокрема, передбачено, що за висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми. Відповідно до статті 326 ЦК України, у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. За нормами ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню вказаної шкоди, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved