Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

22.11.2024 позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаним позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає їй матеріальну (грошову) допомогу на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини, що залишилася проживати з нею,\~у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідача адвокат Кожевніков О.М. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що дійсно позивачка та відповідач мають спільну дитину, на яку мають сплачуватись аліменти. Проте вказав, що після розірвання шлюбу з позивачкою, відповідач створив нову сім`ю, в якій має ще двох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та доньку дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . З урахуванням вказаного з аліментами у розмірі від всіх видів доходів відповідача не погодився, запропонував оплачувати аліменти в твердій грошовій суму 5 000,00 грн щомісячно. Під час судового розгляду справи позивачка [PERSON] додатково пояснила, що 24.04.2010 вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 185. У шлюбі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . 15.09.2014 рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 205/5672/14-ц шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не надавав. Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позов. З урахуванням наданих представником відповідача пояснень у судовому засіданні позивачка не погодилась з запропонованим представником відповідача розміром аліментів у розмірі 5\~000,00 грн, але погодилась з розміром аліментів на дитину у розмірі 1/6 від усіх видів доходів відповідача. Представник відповідача також погодився з позовними вимогами позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/6 від усіх видів доходів відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи, а також докази надані представником відповідача, дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2010 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 185. У шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 22.07.2015 (видане повторно). 15.09.2014 рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 205/5672/14-ц шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. 07.03.2015 [PERSON] уклав новий шлюб з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 07.03.2015, актовий запис № 236. У цьому шлюбі у відповідача народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] . Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6\~ст.81 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1.ст. 13 ЦПК України). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної\~Ради України\~№789-XII\~від 27.02.1991 та яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1, 2 ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 08.07.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.\~182\~СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст.\~70\~Закону України\~від 21\~квітня 1999\~р.\~№ 606-XIV\~«Про виконавче\~провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ч. 2 ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, згідно положень ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років 2 563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3 196 гривень. Частиною 5 ст. 183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні величини аліментного платежу суд має враховувати матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180\~СК України згідно якої обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. З урахуванням того, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей, яких зобов`язаний утримувати, розмір аліментів на одну дитину розраховується таким чином: 1/3 : 2 = 1/6. Беручи до уваги, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/6 заробітку (доходу)\~платника аліментів до досягнення дитиною повноліття. До того ж суд вважає, що такий розмір аліментів буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі, а також думки позивачки та представника відповідача. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення позивачки до суду є 22.11.2024. У відповідності до ст.\~430\~ч.1\~п.1\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, оскільки відповідно до ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то такий збір, у розмірі 1 211 грн. 20 коп., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial