Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

29 серпня 2024 року позивач ТОВ «ФК «Кредитсервіс» звернувся до Миргородського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Миргородського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2024 року справу передано за підсудністю до Гадяцького районного суду Полтавської області. 30 серпня 2024 року вказана цивільна справа надійшла до Гадяцького районного суду Полтавської області та передана у провадження судді Киричок С.А. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальності «Кредитсервіс» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено вказаний кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 12 000,00 грн, зі сплатою щомісячних процентів за користування кредитом, одноразової комісії у розмірі 7,5 % (сума одноразової комісії складає 900,00 грн.) строком повернення до 24.02.2022 р. Однак, відповідач свої зобов`язання за даним договором належним чином не виконала й станом на 21.11.2021. утворилась заборгованість в розмірі 11 400,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Враховуючи наведене просить суд стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» суму заборгованості за Кредитним договором № 210224-003 від 24.02.2021 р. за період з 24.02.2021 р. по 21.11.2023 р. у розмірі 11 400,00 грн.; судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою від 04 вересня 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі. Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримав 06 вересня 2024 року. Відповідач [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала - 11 вересня 2024 року, про що свідчить повідомлення про отримання, наявне у матеріалах справи, відзив на позов не подавала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 24.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальності «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено Кредитний договір №210224-003. Відповідно до Кредитного договору, Клієнту було надано кредит у сумі 12 000,00 грн. строком дії договору до 24.02.2022 року. Відповідно до Умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7,5 % (сума одноразової комісії складає 900,00 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Умовами Кредитного договору передбачено: Позичальник має зробити 12 щомісячних платежів; Позичальник повинен вносити платежі щомісячно до 24 числа відповідного місяця включно. Таким чином, 24.02.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено Договір № 210224-003 про надання кредиту підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 12 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором. Пунктом 2.2. Кредитного договору, Позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користуванням до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань. Відповідно до Умов Кредитного договору, Позичальник здійснює погашення кредиту та оплату процентів згідно Графіку платежів, який є невід`ємною частиною Договору. З довідки директора ТОВ «Кредитсервіс» від 21.11.2023 року про укладення договору вбачається, що директор ТОВ «Кредитсервіс» цією довідкою підтверджує укладення договору №210224-003 від 24.02.2021 року в сумі 12 000,00 грн., строком 365 днів, процентною ставкою 0,25% за кожен день користування кредитом. Номер телефону [NUMBER] подав до ТОВ «Кредитсервіс» заявку на кредит 24.02.2021 року о 15:14:32 год. Ідентифікація позичальника здійснювалась в інформаційно-телекомунікаційній системі http://recredit.ua. Одноразовий ідентифікатор Х75921, який відправлено позичальнику 24.02.201 року о 15:24:57 год на номер телефону [NUMBER] . Ідентифікатор введено 24.02.2021 року о 15:25:42 год. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 11 100,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 7,5 %, що в грошовому еквіваленті 900,00 грн. Як доказ перерахування коштів ГОВ «Кредитсервіс» надає разом із позовною заявою копію платіжного доручення № 409 від 24.02.2021 р. на перерахування кредитних коштів [PERSON] (а.с. 31) На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 21.11.2023 року заборгованість за Кредитним договором № 210224-003 від 24.02.2021 року перед ТОВ «Кредитсервіс» не погашена. Згідно наданого ТОВ «Кредитсервіс» розрахунку заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 210224-003 від 24.02.2021 року, станом на 21.11.2023 р. складає: 11 400,00 грн., з яких: 7 000,00 грн., - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4 400,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами. ТОВ «Кредитсервіс» згідно правоустановлюючих документів зареєстроване й належать до фінансових установ з правом надання фінансових послуг. До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 210224-003 про надання кредиту належним чином не виконала, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»,електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»,одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Х75921), з огляду на їх неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про споживче кредитування». Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Кредитсервіс» вищезазначені свої договірні зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши 24 лютого 2021 року на банківську картку [PERSON] кредитні кошти в сумі 11 100,00 грн Натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатила у повному обсязі, чим порушила вимоги кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за Допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч.1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором відповідач станом на 21.11.2023 має заборгованість перед позивачем, у сумі 11 400,00 грн, з яких: 7 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4 400,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем у свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог ТОВ «Кредитсервіс» не надано. Направлена ТОВ «Кредитсервіс» на адресу [PERSON] досудова вимога від 12.12.2023 р. про погашення кредитної заборгованості залишена відповідачем без реагування. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс» суд задовольняє в повному обсязі, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 422, 40 грн сплаченого судового збору та 7000,00 грн понесених витрат на правничу допомогу адвоката, а всього - 9 422,40 грн цих судових витрат. При цьому, суд враховує, що за змістом положень ст. 133,137,141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи й процесуальне законодавство України передбачає право учасників справи на відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок сторони, яка програла судовий спір, проте розмір витрат підлягає доказуванню. По даній справі ТОВ «Кредитсервіс» понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7000,00 грн, які підтверджені належними та допустимими доказами (договір про надання правової допомоги між Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» та ТОВ «Кредитсервіс» № 25-01/2023 від 25.01.2023р. з фіксованим розміром винагороди в 7000 грн, акт приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 01.12.2023, акт приймання-передачі наданої правової допомоги за договором від 04.01.2024 р., платіжною інструкцією, довіреність, від 15.01.2024. на адвоката Павленка С.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката Павленка С.В. Одночасно суд зважує на ту обставину, що відповідачем не оспорювався вказаний розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, який є співмірним зі складністю даної справи, наданим адвокатом часом та обсягом послуг, відповідає критерію реальності та розумності таких витрат, й всупереч вимог ст.12,13,81, ч.6 ст.137 ЦПК України відповідачем нічим не спростований.

Outcome: approved