Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позиція сторін у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.06.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 5685071 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору сума кредиту складає 15000 грн., строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом N19-ОД від 05.01.2022, та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту кредиту (05.06.2023) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 10.07.2022 відповідач здійснив платіж оплати процентів на рахунок кредитора в розмірі 89.55 грн. 11.08.2022 відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 9253.50 грн. 05.09.2022 відповідач здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі 8656.50 грн. з яких 7761.00 грн. оплата процентів, 895.50 грн. оплата тіла кредиту. 18.10.2022 відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 200.00 грн 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року за яким останнє стало новим кредитором та отримало право вимоги до відповідача за вказаним договором № 5685071, з яких: сума кредиту 14104,5 грн, сума процентів за користування кредитом - 25061,17 грн, всього 39165,67 грн. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (05.12.2022 - 02.02.2023) в межах строку договору відповідно до наступного: 14104,5 грн * 1,99% = 280,68 грн*60 календарних днів = 16840,8 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач має заборгованість в розмірі 56006,47 грн, яка складається з 14104,5 грн - тіло кредиту та 25061,17 грн - нараховані проценти, а також нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 16840,80, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 гривень. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 05.11.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.188). Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 20.01.2025 року було витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" докази по справі. 14.02.2025 року на виконання ухвали суду надійшла запитувана інформація. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, причини повторної неявки суду не відомі. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи із наступного. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, про день та час судового засідання була повідомлена належним чином, жодних клопотань, відзиву чи заперечень до суду не направила. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10.06.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5685071, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 15 000,00 грн строком на 360 днів, зі сплатою відсотків кожні 30 днів та стандартною процентною ставкою 1,99 % в день (пункти 1.3., 1.4., 1.5.). Указаний договір підписаний споживачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С 881545, 10.06.2022. Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 15 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується повідомленнями Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" про перерахування коштів. Згідно з карткою обліку договору № 5685071 від 10.06.2022 основна заборгованість [PERSON] складає 15 000,00 грн. 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року згідно з яким позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС Україна", включно і до [PERSON] за кредитним договором № 5685071 від 10.06.2022. Відповідно до витягу з реєстру боржників за кредитними договорами позивач набуває право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5685071 від 10.06.2022 в загальному розмірі 39165,67 грн., (основна сума боргу 14104,5 грн, відсотки - 25061,17 грн.) Згідно наданих матеріаплів справи вбачається, що 10.07.2022 відповідач здійснила платіж оплати процентів на рахунок кредитора в розмірі 89.55 грн. 11.08.2022 відповідач здійснила частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 9253.50 грн. 05.09.2022 відповідач здійснила платіж на рахунок кредитора в розмірі 8656.50 грн. з яких 7761.00 грн. оплата процентів, 895.50 грн. оплата тіла кредиту. 18.10.2022 відповідач здійснила частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 200.00 грн Позивач нарахував проценти у розмірі 16840,8 грн. за 60 календарних днів (05.12.2022 - 02.02.2023) в межах строку договору відповідно до наступного: 14104,5 грн * 1,99% = 280,68 грн*60 календарних днів = 16840,8 грн. Отже, відповідач має заборгованість 56006,47 грн, яка складається з 14104,5 грн - тіло кредиту та 25061,17 грн - сума заборгованості за відсотками. Позивач змінив найменування з Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал", що підтверджується рішенням учасника товариства № 251124/1 від 25.11.2024. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, Договір про надання споживчого кредиту № 5685071 від 10.06.2022 року між [PERSON] та ТОВ "Авентус Україна" було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі. Статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Відповідно Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відподно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «Авентус Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення не позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволеню та слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 5685071 від 10.06.2022 року в розмірі 56006,47грн., яка складається з: 14104,5 грн - сума кредиту; 25061,17 грн - сума процентів за користування кредитом; 16840,8 грн. - нараховані проценти за 60 календарних днів. Судові витрати по справі. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 10000 гривень витрат на професійну правову допомогу в рамках договору про надання правової (правничої) допомоги №17/07-2024 від 17.07.2024, які і заявив до стягнення з відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатом Столітнім М.М. на підставі договору про надання правової допомоги від №17/07-2024 від 17.07.2024 (а.с.24-26). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: копію акту прийому передачі виконаних робіт від 06.08.2024, згідно з яким позивачу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» адвокатом Столітній М.М. надано правову допомогу на загальну суму 10 000,00 гривень (а.с.27); копію Рахунку на оплату по замовленню №3901/06/08 від 06.08.2024 (а.с.28); додаткову угоду №1 від 10.12.2024 до договору про надання правової допомоги №17/07-2024 від 17.07.2024 (а.с.179). Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Під час вирішення питання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд звертає увагу на те, що справа є малозначною, розглядалась у спрощеному позовному провадженні, складання позову та клопотань є типовими, безпосередньої участі у судових засіданнях у цій справі представник позивача не приймав. Таким чином, з урахуванням критеріїв розумності та обґрунтованості зазначена адвокатом сума гонорару є неспівмірною зі складністю справи. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved