Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

18 листопада 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана через систему «Електронний суд» адвокатом Павлюк С.О., до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйова Тетяна Анатоліївна, в якій позивач просить: Визначити, що частки [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та становлять - по 1/3 частині за кожним. Визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/6 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйовою Тетяною Анатоліївною 12.12.2016 року за реєстровим № 646. Позовна заява мотивована тим, що сторонам та спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Позивач є спадкоємицею за заповітом [PERSON] і звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйової Т.А. для оформлення спадкових справ. Однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки частка померлого в праві спільної сумісної власності на квартиру не визначена. Тому позивач змушена звернутись до суду. 22 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, витребувано спадкову справу. 09 грудня 2024 року надійшла заява [PERSON] про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. 01 січня 2025 року надійшла заява [PERSON] про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. 22 січня 2025 року надійшла копія спадкової справи №14/2024. 07 лютого 2025 року надійшла заява представника [PERSON] адвоката Ютовця О.О., про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. 25 лютого 2025 року надійшло клопотання представника позивача адвоката Павлюк С.О., про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи визнання відповідачами позову, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 23 січня 1997 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] ; свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , виданим 16.02.2008; свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим29 листопада 2001 р. [INFO] помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ). 11 квітня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйової Т.А. із заявою про прийняття спадщини за заповітом і за законом, у разі неохоплення заповітом усього майна, належного спадкодавцю. 11 квітня 2024 року [PERSON] , [INFO] , звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйової Т.А. із заявою про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині. Одночасно відмовилась від прийняття спадщини за законом, як спадкоємець першої черги спадкування, на користь [PERSON] , у тому випадку, якщо є спадкове майно, яке не охоплено заповітом. Відповідно до заповіту, складеного та посвідченого 12 грудня 2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйовою Т.А., [PERSON] належну йому на праві приватної власності частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , заповідає [PERSON] . 06 листопада 2024 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйовою Т.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом. Постанова нотаріуса в частині відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом мотивована відсутністю визначення частки померлого у спільній сумісній власності на квартиру. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Суд звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників), належить їм на праві спільної власності(спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 356-357 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки управі спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що частки співвласників не визначалися, будь-якої домовленості між ними щодо відступлення від рівності часток у спільній сумісній власності між ними не укладалося, суд приходить до висновку про рівність часток співвласників у вказаній квартирі, а саме частки співвласників квартири [ADDRESS] ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) складають по 1/3 частки у кожного. Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20), резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Враховуючи, що один з співвласників, а саме [PERSON] , помер, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася, ефективним способом захисту прав позивача у розумінні положень статті 16 ЦК України, який призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого вона звернулася до суду, буде визнання права власності на частку померлого в порядку спадкування. За такого, в задоволенні позовних вимог про визначення часток співвласників суд відмовляє. Щодо визначення частки, яка належить позивачу в поряду спадкування, суд виходить з такого. У позовній заяві позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] є пенсіонером, а [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю з дитинства, тобто є відповідно непрацездатною вдовою та повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, яка складає 1/12 квартири кожному з Відповідачів, відповідно, частка майна, на яку Позивач має право на спадкування за заповітом становить 1/6 квартири. Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Проте, у спадковій справі наявна заява [PERSON] про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині. А [PERSON] не зверталась із заявою про прийняття спадщини та у справі відсутні докази її непрацездатності, на що посилається позивач. Оскільки, виходячи зі змісту ст. 11 ЦПК, суд не має права вийти за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/6 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйовою Тетяною Анатоліївною 12.12.2016 року за реєстровим № 646.

Outcome: partial