Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

23 серпня 2024 року позивачка звернулася до Червонозаводського районного суду м.\~Харкова з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із продовженням навчання у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 26.08.2024 і за весь період проходження навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] 23-річного віку. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що сторони перебували у шлюбі з 16.09.2000, який рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.02.2012 по справі № 2-3464/1, було розірвано. Від шлюбних стосунків сторони мають двох дітей, в тому числі [PERSON] , [INFO] . Зазначеним рішенням суду від 01.02.2012 одночасно було стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 33% від загального доходу на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення ними повноліття. [PERSON] з 09 серпня 2023 року є студентом денної форми навчання Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, факультет «Механічний». Крім того зазначає, що нею було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » після укладення 10 жовтня 2017 року шлюбу з [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є студентом, не має самостійного джерела існування, а відповідач в свою чергу має стабільний дохід, 19.09.2017 набув на праві власності нерухоме майно (земельну ділянку), за станом здоров`я продовжує службу у Збройних силах України, є всі підстави для стягнення з нього на утримання повнолітньої дитини у розмірі частини всіх видів заробітку платника аліментів, починаючи з дня звернення до суду і на весь період проходження навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку. Посилаючись на вказані обставини, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді\~Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.10.2024, вищезазначена цивільна справа була направлена до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 11.12.2024 цивільну справу № 646/9319/24, провадження 2/644/4563/24 передано в провадження судді Попової В.О. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.12.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Лаєвської М.Л., яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1197859 від 20.12.2024, надійшов відзив, згідно якого у разі доведення позивачем права на звернення до суду, визнають частково позовні вимоги в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення 23 років за умови продовження навчання (а.с. 32-36). На обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що позивачкою документально не доведено право звернення до суду з вказаним позовом, оскільки, як зазначає позивачка, вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , при цьому дитина [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак за зазначеною адресою була розташована військова частина, будівля якої на теперішній час фактично зруйнована внаслідок ворожих обстрілів. Зазначено, що відповідач є військовослужбовцем, проходить військову службу в [INFO] , має середньомісячний заробіток у розмірі 57 242 грн. 1/10 частини його середньомісячного заробітку складає 5 724 грн 20 коп., що значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в 2025 році. Вважають, якщо мати буде надавати сину матеріальну допомогу у розмірі, не менш ніж 5 724 грн 20 коп., повнолітній [PERSON] , буде мати достатнє матеріальне забезпечення на рівні мінімальної заробітної плати, що з 01.01.2024 складає 8 000 грн. Також вказують, що позивачка, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача частини всіх видів доходу, що складає 14 310 грн 41 коп., не обґрунтувала, що саме такої суми потребує [PERSON] у зв`язку з навчанням. Також наголошують, що відповідач не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, має намір сплачувати достатній розмір аліментів, при цьому просить врахувати, що він має двох батьків похилого віку, які є непрацездатними та потребують його підтримки. Крім грошового забезпечення за місцем проходження військової служби, інших доходів не має. До відзиву сторона відповідача надала: копію довідки № 586 від 16.12.2024 про його грошове забезпечення за період з червня 2024 року по листопада 2024 рік, копії пенсійного посвідчення батьків [PERSON] , [PERSON] (а.с. 38, 39, 40) 25.12.2024 через канцелярію суду засобами поштового зв`язку від позивачки надійшла відповідь на відзив, згідно якої вона наполягає на позовних вимогах з підстав викладених в ній аналогічно зазначеного у позові. Крім того зазначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві стосовно місця проживання [PERSON] , а саме, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де була розташована військова частина, будівля якої на теперішній час фактично зруйнована внаслідок ворожих обстрілів не свідчить про те, що повнолітня дитина мешкає окремо від неї. Вказує, що посилання відповідача на це свідчить лише про те, що батько не цікавиться життям його дитини, є байдужим до того, чи є в дитині місце проживання, матеріальне забезпечення тощо. Також звертає увагу, щодо її матеріальних можливостей значно нижче, ніж у відповідача, який має середньомісячний заробіток у розмірі 57 242 грн, зазначає, що у неї на утриманні також батьки пенсійного віку та малолітня дитина, окрім повнолітнього сина, який у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги (а.с. 44-47). 07.01.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Лаєвської М.Л., надійшли заперечення на відповідь на відзив, аналогічно викладені у відзиві. Зазначає, що відповідач частково визнає позовні вимоги, не заперечує сплачувати щомісячно 1/10 частину усіх видів заробітку, що складає 5 724 грн 20 коп. (а.с. 51-54). 16.01.2025 через канцелярію суду засобами поштового зв`язку від позивачки надійшла заява, згідно якої вона наполягає на позовних вимогах, просить задовольнити в повному обсязі. Просить розгляд справи проводити у її відсутність (а.с. 58-61). До заяви додала копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , пенсійні посвідчення [PERSON] , [PERSON] (а.с. 67, 68, 69). Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином та своєчасно. В заяві від 16.01.2025 просить розгляд справи проводити у її відсутність. Через канцелярію суду 26.02.2025 від представника відповідача адвоката Лаєвської М.Л. надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність відповідача. Під час розгляду справи просить врахувати доводи, викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Зазначає, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти у розмірі, що перевищує прожитковий мінімум працездатної особи, що складає 1/10 частину доходу відповідача. Інших заяв, клопотань тощо до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16 вересня 2000, який рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.02.2012 розірвано (а.с. 12-13). Від шлюбних стосунків сторони мають повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.09.2006, видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 3288 (а.с. 11). В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно копії рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.02.2012 справа № 2-3464/11, провадження № 2/2035/878/2012, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08 грудня 2011 року до повноліття дітей. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1426, після укладення шлюбу, позивачка [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 14). Відповідно до довідки № 27/925 від 13 серпня 2024 виданої Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Міністерства освіти і науки України, [PERSON] є студентом 2 курсу; факультет Механічний; денна форма навчання з 01.09.2023, закінчення навчання: 30.06.2027; термін навчання на 2-му курсі з 26.08.2024 по 31.08.2025; навчається на основі бюджет, ступінь навчання бакалавр (а.с. 15). Що також підтверджується копію студентського квитка серії [NUMBER] від 01.11.2023, дійсний до 30 червня 2027 року (а.с. 16). Щодо місця проживання повнолітньої дитини [PERSON] суд зазначає наступне. Як вбачається з копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 03-36049-2020 від 19.10.2020, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10), що відрізняється від місця реєстрації позивачки, а саме: [ADDRESS] (а.с. 7) та від фактичного її місця проживання: [ADDRESS] . Твердження позивачки щодо того, що [PERSON] , [INFO] , проживає з нею, стороною відповідача не спростовано. Також судом встановлено, що у позивачки є малолітня дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.01.2021, видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 29 (а.с. 67). Позивачкою в підтвердження того, що у неї є батьки пенсійного віку надано суду: копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 30.03.2022, видане [PERSON] , [INFO] , вид пенсії: за віком (а.с. 68); копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 19.09.2011, видане [PERSON] , [INFO] , вид пенсії: за віком (а.с. 69). Відповідачем в підтвердження того, що у нього є батьки пенсійного віку надано суду: копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 30.09.2011, видане [PERSON] , [INFO] , вид пенсії: за віком (а.с. 39); копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 28.07.2011, видане [PERSON] , [INFO] , вид пенсії: за віком (а.с. 40) За нормою статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 346/103/17, провадження № 61-20178св18. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Вказані обставини враховані судом при визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України. Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд враховує наступні обставини, що [PERSON] , як вбачається з позовної заяви, та інших поданих позивачкою заяв, та не спростовано стороною відповідача, проживає разом з матір`ю, навчається у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті на денній формі навчання, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати самостійний дохід, отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, відповідач працездатний, має постійний дохід, що підтверджується наданою довідкою про доходи, також наявність інших утриманців у відповідача не\~є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів за відсутності офіційних доказів, які мали підтвердити матеріальне становище відповідача та його неспроможність виконувати зобов`язання по утриманню повнолітньої дитини. Також при визначені розміру аліментів, суд враховує, що згідно Закони України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи складає 3\~028 грн. Вирішуючи питання визначення розміру аліментів, суд враховує, що середньомісячний дохід відповідача, як зазначено ним, складає 57 242 грн і доходить висновку, що позовні вимоги підлягають стягненню у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, оскільки такий розмір буде достатнім для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. При цьому, відповідно до вимог\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial