Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

позивач звернувсядо суду з вказаним позовом. Позов мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Власниками інших квартир є відповідачі по справі. Зазначений будинок розташований на не приватизованій земельній ділянці. Відповідачі перешкоджають йому користуватись належною йому квартирою та земельною ділянкою, яка перебуває у спільному користуванні. Так, на прибудинковій території незаконно розміщені гараж, паркани, ворота, вольєр з собакою, прибудовані до будинку вбиральня та коридор. Внаслідок самовільного відгородження власниками сусідніх квартир частин спільної землі, він позбавлений можливості вільно пересуватися по прибудинковій території. Він має намір переїхати у належну йому квартиру, але власники сусідніх квартир №3 та №4 створили такі умови, що ускладнюють проживання в ній. З метою вирішення спору в позасудовому порядку він неодноразово звертався до Ніжинської міської ради та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області. Управління ДАБІ у Чернігівській області у листі від зазначено, що 19.03.2019 на підставі його звернення, було проведено позапланову перевірку в ході якої встановлено, що [PERSON] (колишній власник квартири № 4 ) виконані будівельні роботи з будівництва господарської будівлі (гаражу) без подання повідомлення про печаток будівельних робіт. За результатами перевірки було складено акт № 52 позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, протокол про адміністративне правопорушення, припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 19.03.2019 № 12, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 19.03.2019 № 13. Враховуючи, що гараж не було знесено, він повторно звернувся до Управління ДАБІ у Чернігівській області, але йому було надано відповідь, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи з 18.03.2020 не здійснюють заходи державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради його звернення також розглядались про що складено акт розгляду земельного спору комісією підготовки до розгляду земельних спорів на території м. Ніжина було обстежено земельну ділянку, на якій розташовано наш будинок. Комісією було встановлено, що власник квартири № 4 здійснив поділ земельної ділянки спільного користування та встановив паркан, що унеможливлює користування спільною земельною ділянкою іншими співвласниками домоволодіння. За результатами його двох наступних звернень, виконавчим комітетом Ніжинської міської ради надіслано на його адресу відповіді від 06.05.2021 та від 27.05.2021. Представниками виконавчого комітету Ніжинської міської ради встановлено, що на спірній земельній ділянці без набуття права на виконання будівельних робіт побудована господарська будівля (з гаражем на першому поверсі), яка належить [PERSON] і є об`єктом самочинного будівництва, згідно ст.376 ЦК України. На прибудинковій території власниками квартир №3 та №4 незаконно розміщено тимчасові споруди та встановлено паркани і огорожі, якими відокремлено частки спільної землі. Власникам квартир №3 та №4 виконкомом було надіслано листи з попередженням щодо неприпустимості порушення законодавства. Відповідачі, які користуються вказаними господарськими будівлями без будь-яких на це правових підстав, добровільно звільнити та знести самочинно збудовані будівлі відмовляються. Ухвалою суду від 15.09.2021 позовна заява прийнята до розгляду та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.11.2022 по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження по справі було зупинено. 17.05.2024 провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням висновку експерта. Ухвалою суду від 19.08.2024 за клопотанням представника позивача до участі у розгляді справи в якості співвідповідача залучено [PERSON] , який є власником квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15.11.2024 підготовче засідання було закрите та справу призначено до судового розгляду. 27.02.2025 від представника позивача адвоката Гринь Л.В. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Проти заочного розгляду спарви не заперечила. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за адресою їх реєстрації, у судове засідання не з`явилися, не повідомили про причини неявки в судові засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавали, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без їх участі не надали, не подавали відзиву на позов. Про дату, час та місце розгляду відповідачі повідомлені шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті «Судової влади України». Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідачів про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився. Від представника третьої особи Ніжинської міської ради Рашко А.М. надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом при розгляді справи встановлено, що сторони є власниками квартир, які розташовані у житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого Ніжинською філією Товарної біржи «Україна» №58269 від 28.07.1999, інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1 а.с.15, 19-22, т.2 а.с.4). Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0910 га сформована відповідно до рішення виконкому №511/4 від 27.10.1977, не приватизована. Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Частиною 1 ст.385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Правовий режим спірної земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, та прибудинкової території визначається земельним законодавством, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК). Відповідно до ст.92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема - співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Частинами першою-третьою ст.42 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Згідно з четвертим та шостим пунктами ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що співвласники багатоквартирного будинку набувають права власності чи права користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення їх житлових, соціальних і побутових потреб, після передачі такої ділянки у їх власність чи у постійне користування на загальних підставах у встановленому законом порядку. Розміри та конфігурація такої земельної ділянки визначаються на підставі відповідної технічної документації із землеустрою, яка подається на затвердження уповноваженому на прийняття такого рішення органу місцевого самоврядування. Зазначене у ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» поняття «права на земельну ділянку» варто розуміти як оформлене у встановленому законом порядку право власності чи право постійного користування. Лише після оформлення такого права розміри і конфігурація земельної ділянки вважаються встановленими. За ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування в судовому порядку, зокрема у визначений позивачем спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи власності або користування щодо спірного майна, а також підтверджений належними доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права. За наведеного, до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні ділянкою може звертатись особа, яка у встановленому законом порядку набула право власності або право користування такою земельною ділянкою. Чинними нормами законодавства не передбачено передачу у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирного будинку земельної ділянки, на якій він розташований. Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проєкту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України «Про основи містобудування»; «Про архітектурну діяльність»; «Про регулювання містобудівної діяльності»; постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13.04.2011 № 466 необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 12.08.2020 у справі № 569/16666/16-ц. Верховний Суд України у постанові від 04.12.2013 у справі №6-130цс13 сформулював правову позицію згідно з якою у розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. При цьому в постанові від 06.03.2019 у справі №361/4685/17 Верховний Суд зауважив, що норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується також і до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик. Норми ЦК України встановлюють особливі правила стосовно правової долі добудови (прибудови), здійсненої одним із співвласників житлового будинку, іншої будівлі або споруди. Така добудова (прибудова) не є об`єктом права спільної власності і жодним чином не впливає на розмір часток, а стає об`єктом права власності лише того співвласника, який її зробив, за умов: 1) добудова (прибудова) зроблена за рахунок лише цього співвласника, а не інших співвласників; 2) добудова (прибудова) здійснена у встановленому законом порядку, що є необхідною передумовою для державної реєстрації права на нерухоме майно і набуття права власності на нього; 3) добудова (прибудова) не порушує прав інших співвласників, наприклад, не створює для них перешкод у користуванні майном, яке вони здійснюють згідно домовленості між собою. У постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 645/3784/18 зазначено про те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18 сформував ряд ключових правових висновків щодо цієї категорії справ: 1) можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки; 2) в інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (а) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (б) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (в) належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч.4 ст.376 ЦК України). У такому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови. Разом із цим, за ч.3 ст.12 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, під час судового розгляду з`ясовано те, що співвласниками будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , здійснено незаконні забудови прибудинкової території житлового будинку, що унеможливлює користування спільною земельною ділянкою іншим співвласникам домоволодіння. 19.03.2019 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області було проведено перевірку за адресою: [ADDRESS] . В ході перевірки встановлено, що [PERSON] виконані будівельні роботи з будівництва гаражу без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. 26.03.2019 за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення [PERSON] було притяги нуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ча ст.5 ст.96 КУпАП (a.c.36). Згідно акту розгляду земельного спору від 11.04.2019, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради №152 від 16.05.2019, встановлено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0910 га сформована відповідно до рішення виконкому №511/4 від 27.10.1977, не приватизована. Власником квартири №4а в житловому будинку є [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості сстрованого Ніжинською філією Товарної біржи «Україна» №58269 від 28.07.1999 року. Власником квартири №4 в житловому будинку є [PERSON] відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №161990802 від 03.04.2019. Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] не приватизована. Конфігурація земельної ділянки не відповідає визначеній в плані земельної ділянки ( [ADDRESS] ) до технічного паспорту на домоволодіння (квартири) по [ADDRESS] . Межові знаки (паркан) вздовж [ADDRESS] та вздовж вул. Артема відсутні. Паркан між домоволодінням [ADDRESS] та [ADDRESS] встановлений по території домоволодіння [ADDRESS] . Земельний спір виник у власників квартир №4 та [ADDRESS] в частині користування двором загального користування, а саме поділу земельної ділянки та встановлення паркану. Комісія встановила, що власник квартири №4 даного домоволодіння здійснив поділ земельної ділянки спільного користування та встановив паркан, що унеможливлює користування спільною земельною ділянкою іншим співвласникам домоволодіння. Комісія рекомендує дотримуватись правил добросусідства землекористувачами земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж ділянки в натурі (на місцевості), яка закріплена за домоволодінням за адресою [ADDRESS] (а.с.39-40). З листа виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області №01.204/К-1399 від 06.05.2021 вбачається, що земельна ділянка під житловим будинком по [ADDRESS] входить до першго (центрального) історичного ареалу м.Ніжина. Відповідно до ч.4 ст.32 ЗУ «По охорону культурної спадщини» у межах зон охорони памяток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняєюься містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відпвдного органу охорони культурної спадщини (а.с.42-44). Згідно листа виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області №01.204/К-1579 від 27.05.2021 [PERSON] повідомлено, що відділом державного архітектурно-будівельного контролю розглянуто звернення, зафіксувати (документально оформити) факт будівництва без набуття права на виконання робіт або з порушенням будівельних норм, стандартів і правил можливо лише в процесі здійснення державного контролю. Згідно ст.41 Закону державний архітектурно-будівельний контроль (далі ДАБК) здійснюється органами ДАБК. З огляду на суперечність норм п. 9-1 розділу V Закону та постанови Кабміну від 13.03.2020 №219 вчинення заходів ДАБК до забудовників на території Ніжинської територіальної громади на сьогодні не є можливим у зв`язку з відсутністю органу, який мав би на це повноваження тобто з обставин, які не залежать від виконавчого комітету Ніжинської міської ради. Обстеження конструкцій житлових будинків з метою визначення їх фактичного стану, зносу та потреби у ремонті не належить до компетенції органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів. Відповідно до ст. 392 Закону обов`язок поточного огляду і періодичного обстеження об`єктів протягом усього періоду їх існування, а також відповідальність за їх експлуатацію згідно із законом покладаються на власників або управителів таких об`єктів. Проведення обстеження об`єкта забезпечується його власником або управителем шляхом залучення відповідальних виконавців окремих видів пов`язаних із створенням об`єктів архітектури робіт (послуг), які пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з обстеження у будівництві. Саме матеріали такого обстеження можуть бути підставою для вжиття подальших заходів із захисту Ваших прав та інтересів у разі їх порушення (а.с.45-46). З листа №01.2-07/К-944 від 02.06.2022 адресованого [PERSON] вбачається, що відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ніжинської міської ради повторно розглянуто звернення щодо відповідності стандартам і правилам розміщення незаконної забудови прибудинкової території житлового будинку власниками квартири [ADDRESS] та рекомендовано звернутися до Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) (а.с.125-127). Згідно копії акту про вирішення земельного спору від 10.02.2022, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради, комісією про вирішення земельних спорів на території Ніжинської міської ради повторно було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] за зверненням [PERSON] щодо самовільного роподілу земельної ділянки співвласниками будинку. Встановлено, що власником квартири №4 є [PERSON] , співвласниками квартири №3 є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] перебуває у спільному користуванні співвласників вищезазначеного домоволодіння, відповідно до рішення виконкому №511/4 від 27.10.1977, площа земельню ділянки складає 0,0910 га. При виїзді комісією встановлено, що предметом земельного спору є спір, який виник в частині використання спільної прибудинкової території, самовільного поділу земельної ділянки та хаотичного розміщення парканів. Вказана земельна ділянка не введена в координати (не присвоєний кадастровий номер). Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї по Державного земельного кадастру. Комісія рекомендує всім співвласникам вищезазначеного домоволодіння звернутись до землевпорядної організації для виготовлення технічної документаци із землеустрою щодо встановлення (відновления) меж земельних ділянок в натури (на місцевості), за для можливості в подальшому розподілити спільну земельну ділянку (а.с.128-129). Ухвалою суду від 07.11.2022 по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку експерта від 10.05.2024 №2656/2657/22-24 встановлено, що за даними обстеження, наданих на дослідження матеріалів справи на території земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , встановлено паркани, один з яких розміщено між сараєм [PERSON] (власника кваркири №4а ) та гаражем [PERSON] (власника квартири №4 ), а другий відгороджує частину спільної земельної ділянки біля входу в квартиру №3 (власники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), що не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галуй будівництва, пожежним та санітарним нормам, а саме: порушені вимоги будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»: п.п. 6.1.1, 6.1.4, 6.1.11, 6.1.13, 6.1.14, 6.1.23, 6.1.24, 6.1.25, 6.1.26, 6.1.27, 6.1.29, 6.1.36, 6.1.39. ДБН Б.2.2.-5:2011 «Благоустрвій територій»: п.л 6.1, 6.2, 6.4, 6.5, 6.7. ДБН В.1.1-7:2016 Пожежна безпека об єктів будівництва п.п. 1.1.1.2,1.3., що наведені в дослідницькій частині висновку. Земельна ділянка площею 0,0910 га, за адресою: [ADDRESS] , на даний час не сформована. На території вказаної земельної ділянки встановлені два паркани, один з яких розміщено між гаражем [PERSON] та гаражем, що належить [PERSON] , а другий розміщений впритул до гаража [PERSON] та відгороджує частину спільної земельної ділянки зі сторони домоволодіння [ADDRESS] , а також встановлені ворота, що належать [PERSON] , які розташовані між її гаражем та парканом, належним власникам квартири №3 , що не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, порушені вимоги будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»: п.п. 6.1.1, 6.1.4, 6.1.11, 6.1.13, 6.1.14, 6.1.23, 6.1.24, 6.1.25, 6.1.26, 6.1.27, 6.1.29, 6.1.36, 6.1.39. ДБН Б.2.2.-5:2011 «Благоустрвій територій»: п.п 6.1, 6.2, 6.4, 6.5, 6.7. ДБН В.1.1-7:2016 Пожежна безпека об`єктів будівництва п.п. 1.1.1.2,1.3., що наведені в дослідницькій частині висновку. Ha території земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , побудовані [PERSON] гараж (господарська будівля з гаражем на першому поверсі) та вольєр, що не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, порушені вимоги будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»: п.п. 6.1.1, 6.1.4, 6.1.11, 6.1.13, 6.1.14, 6.1.23, 6.1.24, 6.1.25, 6.1.26, 6.1.27, 6.1.29, 6.1.36, 6.1.39. ДБН Б.2.2.-5:2011 «Благоустрвій територій»: п.п. 6.1, 6.2, 6.4, 6.5, 6.7. ДБН В.1.1-7:2016 Пожежна безпека об`єктів будівництва п.п. 1.1.1.2,1.3., що наведені в дослідницькій частині висновку. Прибудована до квартири №4 вбиральня, яка побудована під вікном квартири №4а , та кімната, яка побудована впритул до цієї вбиральні і до вікна квартири №4а , не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, порушені вимоги будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»: п.п. 5.21, 7.19, що наведені в дослідницькій частині висновку (а.с.222-233). Вирішуючи питання про наявність порушених прав позивача, суд враховує те, що позивач вживав заходи щодо вирішення із відповідачами спірних питань, здійснював звернення до органу місцевого самоврядування та інших державних органів. Вимоги Ніжинської міської ради Чернігівської області залишились проігнорованими відповідачами. У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт побудови відповідачами спірних господарських споруд, що підтверджується наданими фото, висновком експерта. Отже, враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку, що поведінка відповідачів та наявність спірних споруд на земельній ділянці порушує права позивача на користування земельною ділянкою та створюють дискомфортні умови і чиняться перешкоди у використанні для потреб співвласників багатоквартирного житлового будинку прибудинкової території. Відтак, є підстави для усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією та наявні підстави для обов`язкового (безальтернативного) знесення спірних об`єктів будівництва. За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та пов`язані з проведенням експертиз. За приписами ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК УКраїни судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн. Враховуючи положення п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 227 грн. Згідно п. 2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи. Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів; Позивач зазначає, що за проведення судової будівельно-технічної експертизи, позивач сплатив 12 426,96 грн. В матеріалах справи наявні ухвала суду про призначення судової експертизи, акт здачі - приймання висновку експерта від 10.05.2024 №2656/2657/22-24, але відсутні докази її оплати в розмірі 12 426,96 грн. Отримання експертного висновку відбулося в межах судового розгляду, за результатами якого позовні вимоги сторони позивача підлягають до задоволення, і експертиза мала значення для вирішення позовних вимог, а судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі і витрати на проведення експертизи, тому покладаються на відповідача, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Оскільки, витрати понесені позивачем на оплату послуг експерта матеріалами справи не підтверджені, тому зазначені витрати не підлягають відшкодуванню. Крім того, представником позивача подано клопотання про долучення до справи; договору на надання правничої допомоги від 01.06.2021, рахунок фактура до договору від 01.06.2021, звіт про виконані роботи від 08.01.2025, квитанція про сплату витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником в суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд враховує, що позивачем надано належні докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн, тому враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, витрати позивача на правничу допомогу необхідно стягнути з відповідачів по 3 750 грн з кожного. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved