Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача 19183,03 гривні шкоди завданої в результаті ДТП. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 44795а1т, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volkswagen: Touareg: В01011СТ. Внаслідок ДТП, яке сталося 13.02.2022, винуватцем якої був відповідач, завдана шкода автомобілю Volkswagen Touareg: [NUMBER] , який належить [PERSON] . Страховик [PERSON] звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надав усі необхідні документи. Було розраховано розмір страхового відшкодування, який складає 119 973,66 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована ПрАТ «СК «Універсальна» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР204608594, то на підставі договору про пряме врегулювання збитку АТ «СК «АРКС» було розраховано розмір страхового відшкодування з урахування норм статтей 12, 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки, розміру страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування №ЕР204608594 не вистачає для повного відшкодування шкоди у розмірі 19 183,03 грн. Тому, вважає, що в силу статтей 993, 1187, 1194 ЦК України у Відповідача виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого страхового відшкодування страхувальнику останнього в розмірі 19183,03 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.01.2025 провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання свого представника не направив, просив розглядати справу у відсутності. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, зокрема шляхом надіслання повідомлення за його останнім зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, тому, згідно з частиною четвертою статті 223, статтею 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було 25.09.2021 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 44795а1т, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volkswagen: Touareg: В01011СТ, страхова сума 1480000,10 грн, строк дії договору з 25.09.2021 по 24.09.2022. 13.02.2022 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen; Touareg; В01011СТ та транспортного засобу SKODA; [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2022 у справі № 607/2697/22 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП за те, що він 13 лютого 2022 року о 16 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Протасевича.2, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda Superb» номерний знак [NUMBER] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Touareg» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. [PERSON] на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 44795а1т звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій надав ремонтну калькуляцію та рахунок на оплату ТзОВ «Джерман Авто Тернопіль», відповідно до якого вартість ремонту автомобіля становить 99978 грн без ПДВ та 119973,66 грн з ПДВ, в тому числі вартість запчастин 884872,66 грн. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування в рамках ПУ від 13.02.2022 ПРАТ «АРХ», вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen: Touareg: В01011СТ внаслідок ДТП 13.02.2022 становить 131344,79 грн, в тому числі вартість складових, що підлягають заміні 113163,55 грн, розмір страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта зносу 100790 грн. Відповідно до платіжних доручень №873795 від 24.02.2022 та від 01.04.2022 №879986 позивачем на рахунок ТОВ «Джерман- Авто-Тернопіль» було перераховане страхове відшкодування в розмірі 100790,63 грн та 19183,03 грн, разом 119973,66 грн. Цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована ПрАТ «СК «Універсальна» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР204608594, ліміт за шкоду майну 130000 грн, франшиза 0 грн. Як стверджує позивач, на підставі договору про пряме врегулювання збитку (далі - Договір ПВЗ) АТ «СК «АРКС» було розраховано розмір страхового відшкодування з урахування норм ст.ст. 12, 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір невідшкодованого страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування № ЕР204608594 складає 19 183,03 грн. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також доводи сторони відповідача, викладені у відзиві, надавши належну правову оцінку доказам у їх сукупності і взаємному зв`язку, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтями 3, 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, законодавець чітко визначив, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. При цьому законодавець не покладає обов`язку на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність сплачувати і страхове відшкодування, якщо потерпіла особа не скористалася своїм правом на отримання страхового відшкодування у визначеному законодавством порядку. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Вказана правова позиція є усталеною, підтримана судовою практикою у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №753/881/2017, від 25 вересня 2019 року у справі №415/ 3676/16-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 263/17067/17, від 15 квітня 2020 року у справі № 201/7200/18. Позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування 19183,03 грн, що становить різницю між сплаченим ним страховим відшкодуванням в розмірі 119973,66 грн за договором добровільного страхування та коштів, які мали б бути виплачені ПрАТ «СК «Універсальна» в межах суми страхового відшкодування згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР204608594. Як вбачається із матеріалів справи, Полісом № АМ/4749159 встановлений ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Універсальна в розмірі 130 000,00 грн, франшиза - 0 грн., тобто в межах страхового відшкодування, як стверджує позивач, на підставі договору про пряме врегулювання збитку, йому було виплачено 100790,63 грн. В силу статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як видно із ремонтної калькуляції від 15.02.2022, вартість запчастин витрачених на ремонт автомобіля (а.с. 26,27) становить 84872,66 грн без ПДВ та 101847,19 грн з ПДВ, враховуючи коефіцієнт зносу автомобіля 0,27 (а.с. 30), вартість автозапчастина без урахуванням коефіцієнта зносу становить 74348,45 грн, коефіцієнт зносу 27498,74 грн. Позивач просить стягнути 19183,03 грн, що є меншим від вартості коефіцієнта зносу пошкоджених деталей. Отже, зважаючи на те, що позивачем, за договором добровільного страхування виплачено 119973,66 грн, страхове відшкодування на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, яке виплачене позивачу, не покрило матеріальний збиток потерпілої особи, який частково відшкодував позивач. Статтею 22\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. \~Збитками,\~серед іншого,\~є втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки). Збитки\~відшкодовуються у\~повному обсязі,\~якщо договором\~або законом\~не передбачено\~відшкодування у\~меншому або\~більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Згідно статті\~1192\~Цивільного кодексу\~України,\~якщо інше\~не встановлено\~законом,\~з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов`язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну,\~відшкодувати її\~в натурі\~(передати\~річ того\~ж роду\~і такої\~ж якості,\~полагодити пошкоджену\~річ тощо)\~або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав у своїй постанові від 01.03.2013\~ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п. 14), при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192\~ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт,\~необхідних для\~відновлення пошкодженої\~речі. Якщо для\~відновлення попереднього\~стану речі,\~що мала\~певну зношеність\~(наприклад,\~автомобіля),\~було використано\~нові вузли,\~деталі,\~комплектуючі частини,\~у тому\~числі іншої\~модифікації,\~що випускаються\~в обмін\~знятих із\~виробництва однорідних\~виробів,\~особа,\~відповідальна за\~шкоду,\~не має\~права вимагати\~врахування зношеності\~майна або\~меншої вартості\~пошкоджених частин\~попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Зважаючи на те, що розміру страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, зокрема всієї вартості виконання робіт та деталей, необхідних для відновлення пошкодженої речі, вказана сума, згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є витратами, які відшкодовуються за вказаним законом, так як це є сума зносу деталей, які підлягають заміні, а тому підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19. При цьому, у відповідності до статті 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до позивача, як страховика потерпілого, перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Суд враховує, що за договором добровільного страхування виплачено страхове відшкодування в розмірі більшому, ніж страхова виплата за договором обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому, позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved