Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви до позову і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20.01.2007 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 23.04.2019. В період шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає разом із ним, у житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] , який перебуває у власності відповідача. З 01.09.2023 дитина навчається у фаховому коледжі «Одеська юридична академія» на контрактній основі та повністю перебуває на його утриманні, зокрема, він сплачує за навчання сина, зайняття останнім спортом, купує одежу, продукти харчування. В свою чергу відповідач, систематично матеріальну допомогу сину не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною та має дохід від здачі нежитлового приміщення по [ADDRESS] . ЇЇ допомога є епізодичною, а не систематичною. В зв`язку з чим, він звернувся до суду із зазначеним позовом. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Сотська С.О. повністю підтримали вимоги позовної заяви та аргументи, викладені у відповіді на відзив, просили їх задовольнити та пояснили, що у зв`язку із навчанням дитини у м. Одесі, дитина тільки на вихідні приїжджає до м. Первомайська, де разом із батьком проживає по [ADDRESS] . Після звернення позивача до суду із даним позовом, відповідач, без відома останнього 26.06.2024 зняла його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, проте зняття з реєстрації не позбавляє позивача права, як колишнього члена сім`ї власника, користуватись цим будинком, що він і робить, а реєстрація сина разом із відповідачем не свідчить про те, що він автоматично перебуває на утриманні матері. Так, у період 2024 року, відповідач перераховувала сину кошти: у лютому 600 грн.; у березні 1500 грн.; у травні 1500 грн.; у червні 1450 грн.; у серпні 3300 грн.; у вересні 2000 грн. Отже, на думку позивача, допомога матері є епізодичною, адже у середньому її допомога на місяць становить 968 грн., а тому увесь тягар утримання сина покладається саме на нього. \~ \~ \~ \~Відповідач та її представник адвокат Бєлоущенко А.Ж. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні, з підстав, викладених у відзиві, при цьому пояснили, що усі твердження позивача щодо його спільного проживання разом із сином та перебування дитини на його повному утриманні не відповідають обставинам справи та не підтверджені належними та допустимими доказами, адже відповідач постійно допомагає сину, що підтверджується випискою з карткового рахунку дитини, вона не припинила бачитись та спілкуватись з дитиною, приймає систематичну участь у житті та вихованні дитини, проживає разом із сином по [ADDRESS] , що підтверджується Витягом № 674 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання неповнолітнього свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з 20.01.2007 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 23.04.2019. В період шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 06.11.2007, відділом РАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 661 (а.с.18). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач стверджував, що після розірвання шлюбу, дитина проживає разом із ним, за адресою: [ADDRESS] , який перебуває у власності відповідача, а дитина знаходиться на його повному утриманні, оскільки відповідач ухиляється від свого обов`язку і систематично допомоги на утримання сина не надає. \~ \~ \~ \~В свою чергу, відповідач в судовому повністю заперечила факт проживання дитини з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебування дитини на повному утриманні позивача. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що у зв`язку із навчанням проживає у м. Одесі у квартирі батька і до м. Первомайська приїжджає лише на вихідні, де проживає разом із батьком. Матір не бачив вже 2,5 місяці. Кошти, які вона перераховувала йому на картку, вона витрачала на свої ж потреби. Усім необхідним його забезпечує лише батько. Статтею 51\~Конституції України гарантовано, а ст.180\~СК передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст.181\~СК вбачається, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини належить тому з батьків, з ким проживає дитина. При цьому, відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За ч.3 ст.181, ст.183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм, аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини другої статті 181\~СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину - той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч. 3\~ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.77,79,80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами, що на даний час неповнолітній [PERSON] , у зв`язку із навчанням, проживає у м. Одесі, до м. Первомайська приїжджає періодично, лише на вихідні і у цей період проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки квартального комітету м. Первомайська № 18 від 23.08.2024, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1982 р.н. (колишній власник), [PERSON] , 2007 р.н.(син), [PERSON] , 1979 р.н., (власник) (а.с.4). Разом з тим, згідно Витягу № 674 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.06.2024, зареєстрованими, за адресою: [ADDRESS] , є лише [PERSON] , 2007 р.н. та [PERSON] , 1979 р.н. (а.с.47). Тож, з наданих суду письмових доказів та пояснень сторін, неможливо достовірно встановити, з ким саме на даний час проживає неповнолітній [PERSON] той\~же час,\~судом встановлено,\~що сторони,\~будучи батьками\~неповнолітнього [PERSON] ,\~у міру\~своїх можливостей,\~виконують свій\~батьківський обов`язок\~щодо утримання\~сина, забезпечення його умов життя, фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку, що достовірно підтверджується випискою з карткового рахунку [PERSON] (а.с.10-13; 53-55); платіжними інструкціями за оплату навчання [PERSON] (а.с.14,15), ксерокопією договору про надання освітньої послуги для підготовки від 03.08.2023 (а.с.16,17), ксерокопією виписки з карткового рахунку [PERSON] (а.с.48; а.с.77-80), платіжними інструкціями про оплату комунальних послуг (а.с.60-66). Показання неповнолітнього свідка [PERSON] повністю спростовуються наданими суду доказами, а його поведінку суд розцінює як прояв прихильності до батька, який має неприязні відносини зі своєю колишньою дружиною - відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів поза обґрунтованим сумнівом факту свого спільного проживання разом із неповнолітнім сином [PERSON] та не надав суду достатніх доказів того, що дитина знаходиться на його повному утриманні, а відповідач ухиляється від свого обов`язку з утримання сина, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. В силу вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed