Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.11.2022 року близько 11 години 30 хвилин на вулиці Набережна Заводська у м. Дніпро з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ», р.н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Вина відповідача підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпро від 19.01.2023 року. В результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Хюндай Соната», р.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та який був забезпечений полісом ПАТ «НАСК «Оранта», що діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем були понесені витрати за послуги спеціаліста в розмірі 1450 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією. Згідно висновку експерта [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого з урахуванням зносу без ПДВ склала 51 241 грн. 30 коп. У листопаді 2022 року потерпілий повідомив про дорожньо-транспортну пригоду та звернувся з заявою про виплату відшкодування. МТСБУ 13.02.2023 року перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 51 241 грн. 31 коп., що підтверджується платіжною інструкцією. Таким чином, розмір збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування склав суму 52 691 грн. 31 коп. (51241,31+1450,00 = 52691,31). Просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 51 241 грн. 31 коп., витрати за послуги експерта в розмірі 1450 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2024 року прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача Патрик Г.Г., який діє на підставі довіреності, надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила розглянути дану справу без її участі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст.ст.12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] 12.11.2022 року о 11.30 год., в м. Дніпро на вул. Набережна Заводська, 21А, керуючи автомобілем «ВАЗ», д/н [NUMBER] , своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки чи безпечного об`їзду перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний міг виявити, під час зміни напрямку руху ліворуч, не переконався в безпеці свого маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Sonata», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку з лівого боку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричинена матеріальна шкода. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2023 року по справі №205/8621/22, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124\~КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850, 00 грн. (а.с.14). Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а саме на 12.11.2022 року автомобіль «ВАЗ»,\~р.н.з.\~ [NUMBER] ,не був забезпеченим, тобто його власник не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.10). 12.11.2022 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП та із відповідною заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12.11.2022 року (6 зворот -7, 8). Водій постраждалого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Hyundai Sonata», д/н [NUMBER] , [PERSON] мав поліс ОСЦПВ № 1457576 в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» строком дії на період 14.11.2021-13.11.2022 року (а.с.11). Висновком експертного дослідження судового експерта [PERSON] № 249С22 з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТЗ від 02.12.2022 року встановлено, що матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Hyundai Sonata», д/н [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортної пригоди складає 51241,30 грн. без врахування ПДВ (а.с.21-35). Розмір оплати послуг аварійного комісара (експерта) склав 1450,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №936886 від 12.12.2022 р. (а.с.19). 08.02.2023 року МТСБУ було складено довідку № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, згідно якої сума відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДПТ у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Hyundai Sonata», д/н [NUMBER] , власник [PERSON] , складає 51241,31 грн.(а.с. 9, 18 зворот). Відповідно до наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 51241 грн. 31 коп., що підтверджується платіжним доручення №822791 від 13.02.2023 року (а.с.18, 20). Згідно ст.\~6\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст.41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст.22\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч.1 та 2 ст.1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст.1188\~ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно статті 27\~Закону України\~«Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Відповідно п.1 ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу,який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснило регламентну виплату у розмірі 120647,59 грн. власнику пошкодженого транспортного засобу. Як зазначено в правовій позиції, висловленої\~Верховним Судом України у справі №6-2188цс16 від 16.11.2016р. : «Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом,у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати саме регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП,якийнезастрахувавсвоюцивільно-правову\~відповідальність». Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми у розмірі 51241,31 грн. перейшло право вимоги, яке потерпіла особа на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, мав би до відповідача. Відповідно до статті 41\~Закону України\~від 01.07.2004\~№1961-ІV\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі - Закон №1961-ІV) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і його вина встановлена постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2023 р. Викладене свідчить про обґрунтованість звернення другого учасника пригоди до позивача і одержання ним відповідного страхового відшкодування. Таким чином, оскільки позивач виконав свої зобов`язання страховика у повному обсязі, до нього, у розумінні статті 1191 ЦК, перейшло право вимоги відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1450 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №936886 від 12.12.2022 р. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 51241,31 грн., оскільки відповідно до платіжного доручення №822791 від 13.02.2023 року саме ця сума була сплачена потерпілому та 1450,00 грн. витрати на збір документів, а всього 52691,31 грн. У порядку статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved