Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

26.09.2024 р. позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право в порядку успадкування на земельну частку (пай) розміром 3,96 га; зобов`язати Глухівську міську раду надати їй як спадкоємцю дозвіл на розробку технічної документації на земельний пай, який належав її покійній матері [PERSON] , загальною площею 3,96 га як члену КСП «Есмань». Позивач обґрунтовувала позов тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій на час смерті належало право на отримання земельної частки (паю) загальною площею 3,96 га із земель колишнього КСП «Есмань». Вона як спадкоємець неодноразово зверталась до Семенівської міської ради та Глухівської міської ради за оформлення паю та отримала відмову. З архівного відділу Шосткинської районної державної адміністрації їй надали відповідь, що на момент смерті [PERSON] була землевласником на земельний пай в розмірі 3,96 га. Її мати [PERSON] добровільної заяви на припинення права власності на земельний пай не писала і взагалі не існує нотаріального документу про відмову від земельного паю. Вона звернулась до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину та отримала відмову, оскільки відсутній документ про право власності на земельний пай. Ухвалою суду від 01.10.2024 р. було відкрите провадження у вказаній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 15.10.2024 р. відповідач подав відзив на позов у якому просив відмовити в його задоволенні, оскільки [PERSON] відмовилась від земельного паю за власним бажанням і розпорядженням голови Глухівської районної державної адміністрації № 328 від 14.07.2006 р. на підставі заяв громадян, в тому числі і [PERSON] припинено право на земельні частки (паї), які були їм надані із земель ДСП «Некрасівське». На даний час вказані землі перебувають у комунальній власності Глухівської міської ради. Ухвалою суду від 14.11.2024 р. суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, що в ньому викладені. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії заповіту № 121 від 3 листопада 2004 року, що посвідчений секретарем виконкому Семенівської сільської ради, [PERSON] заповіла все своє майно своїй дочці [PERSON] (а.с.4, 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем зазначеного майна є її дочка позивач [PERSON] , яка 23 листопада 2016 року прийняла спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.8, 10). Відповідно до розпорядження Глухівської районної державної адміністрації від 14 листопада 2005 року № 593 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам власникам земельних часток (паїв) КСП «Есмань» на території Семенівської сільської ради Глухівського району Сумської області, серед яких і [PERSON] (а.с.11, 19-21). 19 квітня 2006 року [PERSON] звернулась із письмовою заявою до голови Глухівської районної державної адміністрації, в якій відмовилась від одержання земельної частки (паю), яка надавалася для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель ДСП «Некрасівське» по Семенівській сільській раді, за власним бажанням (а.с.37). На підставі заяви [PERSON] про добровільну відмову від права на земельні частки (паї), 14 липня 2006 року розпорядженням голови Глухівської районної державної адміністрації № 328, припинено право власності на земельний пай. Земельні частки (паї) передані до земель державної власності Семенівської сільської ради (а.с.36). Інформацією Держгеокадастру від 23.05.2024 р. підтверджено що [PERSON] передано земельну ділянку (пай) на підставі розпорядження Глухівської районної державної адміністрації від 14 листопада 2005 року № 593. Однак, на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації від 14 липня 2006 року № 328 їй припинено право на земельний пай згідно з поданою нею заявою про добровільну відмову від права на земельний пай. Державний акт про право власності на земельну ділянку [PERSON] не видавався (а.с.13). Рішенням Глухівської міської ради від 24 грудня 2020 року № 74 земельні ділянки сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Глухівської міської ради прийняті до комунальної власності Глухівської міської ради (а.с.35). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності із п. (а) ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України, який діяв на час спірних правовідносин, підставою припинення права власності на земельну ділянку є добровільна відмова власника від права на земельну ділянку. Згідно із ч. 1 ст. 142 Земельного кодексу України, який діяв на час спірних правовідносин, припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що [PERSON] не подавала заяву 19 квітня 2006 року на ім`я голови районної державної адміністрації про відмову від земельного паю за власним бажанням, або вона не усвідомлювала значення своїх дій чи не могла керувати ними. Крім того, позивач не оскаржувала у цій справі рішення Глухівської районної державної адміністрації від 14 липня 2006 року № 328, яким припинено право [PERSON] на земельний пай згідно з поданою нею заявою про добровільну відмову. \~ \~ \~ \~Також суд звертає увагу й на те, що у відповідності до положень ст. 125, 126 Земельного кодексу України, який діяв на час спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку виникало після виділення земельної ділянки в натурі, одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку мало посвідчуватись тільки державним актом. Однак, матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] за життя не отримувала документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, а її право на земельну ділянку було припинено на підставі її заяви. Згідно із ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З врахуванням встановлених обставин у справі та враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] за життя не набула права на земельну частку (пай), суд не знаходить підстав для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Крім того, суд не може не звернути увагу на те, що позивач раніше зверталась до суду та оскаржувала рішення районної державної адміністрації, яким припинено право [PERSON] на земельний пай згідно з поданою нею заявою про добровільну відмову, обґрунтовуючи свої вимоги такими ж підставами. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.05.2019 р. (справа № 576/785/19), залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 09.07.2019 р., ухвалою Верховного Суду від 23.03.2020 р. у задоволенні позову було відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову, суди зробили висновки, що [PERSON] за життя не набула права на земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed