Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Лукіянчук О.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про зменшення розміру аліментів, які встановлені судовим наказом на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у з 1/3 частини на 1/8 частину заробітку (доходу) боржника на кожну дитину, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що згідно виконавчого листа позивач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з часу ухвалення рішення і до досягнення дитиною повноліття. 18 грудня 2023 року судовим наказом з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 грудня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, у позивача на утриманні перебуває ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] , кошти на утримання якої він добровільно сплачує для [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно. На виконанні у Хмельницькому відділі ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області перебувають два виконавчих провадження про стягнення аліментів з позивача на користь [PERSON] та [PERSON] , по яких кошти сплачує частково та в результаті чого має заборгованість. Відповідач надіслала відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала, вказала, що наказом Красилівського районного суду від 18 грудня 2023 року з позивача на її користь на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на двох дітей, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 грудня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в позові вказує, що з моменту винесення Красилівським районним судом наказу про стягнення аліментів від 18 грудня 2023 року його матеріальний стан змінився, оскільки він має на утриманні ще двох дітей, а саме, [PERSON] , на яку добровільно щомісячно для [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 1500 грн., та доньку [PERSON] , на утримання якої також сплачує аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виконавче провадження щодо якої перебуває на примусовому виконанні у Хмельницькому відділі ДВС у Хмельницькому районі. Однак ці обставини існували на день винесення судового наказу. Розписка [PERSON] від 06 червня 2024 року про те, що вона отримує від позивача аліменти в сумі 1500 грн. також не вказує на зміну матеріального стану позивача і не може бути належним та допустимим доказом у даних правовідносинах, оскільки будь яких квитанцій, чеків, витягів про грошові перекази від позивача для неї не додано до розписки, що свідчить про намагання ухилитися від відповідальн6ості утримувати своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . Розрахунки заборгованості по сплаті аліментів на своїх дітей, які надані до позову, не доводять зміни матеріального стану позивача, а лише констатують факт несплати в повній мірі аліментів на утримання своїх дітей. Крім того, [PERSON] на протязі останніх трьох років проживає та офіційно працює в Польщі, що підтверджується повідомленням про присвоєння номера PESEL (Песель) від 23 березня 2022 року. Даний документ свідчить про те, що позивач постійно проживає та зареєстрований на території держави Польща. Також позивач отримує заробітну плату в сумі 4800,00 польських злотих, що в еквіваленті на українську гривню становить 51000,00 грн. При цьому стан здоров`я у позивача відмінний, інших утриманців окрім своїх дітей не має. Також не заслуговують на увагу твердження позивача, що він щомісячно сплачує 7215,00 грн. на всіх дітей, що становить більше половини заробітку встановленого для Хмельницького району, оскільки він в Хмельницькому районі не проживає, а вже понад три роки проживає у Польщі, має там значні доходи, які в рази перевищують в місячному розмірі середньомісячну заробітну плату по Хмельницькому районі, що становить 12352,00 грн. Окрім того, з відповідача не стягуються аліменти, розмір яких становить більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вона ж будучи без чоловічої підтримки, робить все для того, щоб підтримувати своїх дітей на належному рівні, харчування, забезпечувати необхідним одягом, взуттям, шкільним приладдям, що змушує її неофіційно працювати, оскільки влаштуватися на постійну роботу не може, через відсутність попиту на ринку праці, але не зважаючи на це вона докладає усіх зусиль, щоб її діти відчували себе забезпеченими усім необхідним для нормального життя та розвитку. Представник позивача подала відповідь на відзив, в якому вказала, що не заперечує той факт, що позивач з 2020 року постійно перебуває у Польщі, а тому не міг знати про винесення Красилівським районним судом наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Крім того, номер PESEL не є підтвердженням працевлаштування у Польщі. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують, що [PERSON] офіційно працює та має розмір заробітної плати в сумі 4800,00 польських злотих. Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у спрощеному позовному провадженні. 18 листопада 2024 року в судовому засіданні ухвалено перейти до розгляду справи в загальному позовному провадженні та призначити справу у підготовче судове засідання. Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. При цьому, клопотань про залучення до участі у справі співвідповідачів чи третіх осіб сторонами не заявлено, суд, з врахуванням предмету позову, вважає, що рішення по справі не вплине на права інших осіб, не вбачає підстав для залучення третіх осіб для участі у справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача проти позову заперечив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третястатті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року\~№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, незалежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі виконавчого листа № 677/1942/18 від 28 січня 2019 року, виданого Красилівським районним судом з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу ухвалення рішення і до досягнення дитиною повноліття. 18 грудня 2023 року судовим наказом, виданим Красилівським районним судом Хмельницької області з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 грудня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] заявляючи вимоги до [PERSON] про зменшення розміру аліментів посилається на зміну матеріального стану, а саме, утримання ще двох дітей: доньки [PERSON] , на утримання якої стягнуто аліменти на користь [PERSON] , та на доньку [PERSON] , на утримання якої він сплачує аліменти добровільно, згідно з домовленістю зі [PERSON] , тому на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , позивач посилався на те, що у нього на утриманні є інші діти: [PERSON] , [INFO] , на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на підставі виконавчого листа, та [PERSON] , [INFO] , на утримання якої він сплачує кошти на користь [PERSON] добровільно. Тому його матеріальний стан погіршився, що на думку позивача, є підставою для зменшення розміру аліментів. Однак доказів на погіршення матеріального стану позивачем не надано. Обставини, на які посилається позивач як на зміну свого матеріального стану (наявності на утриманні ще двох дітей), існували на моменту винесення Красилівським районним судом судового наказу про стягнення аліментів на користь [PERSON] . Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів також не доводить зміни матеріального стану позивача, а лише констатує факт несплати в повній мірі аліментів на утримання своїх дітей. Суд зауважує, що наявність заборгованості зі сплати аліментів не може бути належним доказом неможливості сплати аліментів позивачем у визначеному рішенням суду розмірі та погіршення його матеріального стану. Твердження позивача щодо утримання доньки [PERSON] в добровільному порядку, а саме, згідно домовленості зі [PERSON] в розмірі 1\~500 грн. щомісячно, суд оцінює критично, оскільки розписка [PERSON] від 03 червня 2024 року про те, що вона отримала від [PERSON] аліменти в добровільному порядку щомісячно в розмірі 1\~500 грн., також не підтверджує як зміну матеріального стану позивача, і не може бути належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки будь - яких квитанцій, чеків, витягів про грошові перекази від позивача для [PERSON] до розписки не додано. Крім того, позивач стверджує, що в нього існує домовленість зі [PERSON] про утримання доньки [PERSON] щомісячно, однак в матеріалах справи наявна лише одна розписка від 03 червня 2024 року. Суд зауважує, що в даному випадку, саме позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення, та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі, так як на підставу для зменшення розміру аліментів, позивач посилається і на погіршення його матеріального стану. Тому суд критично ставиться до тверджень позивача про погіршення його матеріального стану, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про зменшення його доходів за період після ухвалення судового наказу Красилівським районним судом Хмельницької області від 18 грудня 2023 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] , що перешкоджає сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Суд також враховує, що виховування дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. Таким чином, [PERSON] належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для зменшення розміру аліментів не надано, а тому підстави для задоволення його позовних вимог відсутні. Встановлений судовим наказом Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2023 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення значного погіршення матеріального становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей [PERSON] і [PERSON] та суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, що перешкоджає сплаті аліментів у визначеному судом розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed