Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

25.09.2024 Кредитна Спілка «Християнська Фортеця» (далі також КС «Християнська фортеця, позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення боргу за кредитним договором та сплати відсотків за прострочення грошового зобов`язання. Стислий виклад обставин справи На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 19 березня 2021 року відповідач звернулася до позивача з проханням про надання їй кредиту в розмірі 20000,00 гривень на споживчі потреби терміном на двадцять календарних місяців зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 44,4 % річних (3,7 % на місяць), відповідно до кредитного договору № 11714 від 19.03.2021 року. За умовами кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язалася щомісячно сплачувати основний платіж та відсотки згідно графіка розрахунків зазначеного в Додатку 1 до Кредитного договору № 11714 від 19.03.2021. Також 19\~березня 2021\~року між\~позивачем та\~відповідачем [PERSON] було підписано договір поруки №11714/1-П від 19.03.2021року за яким поручитель зобов`язався нести відповідальність перед кредитором в повному обсязі витрат за кредитним договором № 11714 від 19.03.2021р. 28 липня 2022 року відповідач [PERSON] вдруге звернулася до позивача з проханням про надання кредиту у розмірі 6000 гривень на споживчі потреби на дванадцять календарних місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 44,4% річних (3,7 % на місяць), що було скріплене Кредитним договором №12273 від 28.07.2022 року, за умовами яких відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати основний платіж та відсотки згідно графіка розрахунків зазначеного в Додатку № 1 до Кредитного договору № 12273 від 28.07.2022 року. Проте відповідач несвоєчасно сплачував за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість. За умовами Кредитних договорів № 11714 від 19.03.2021 та № 12273 від 27.07.2022 у випадку несвоєчасного повернення чергового платежу по кредиту боржник виплачує підвищений відсоток, що становить 290,6 % відсотків річних, та нараховується з дня виникнення прострочення по платежу за кожен день (п.3.9). Станом на 01.09.2024 борг за вказаними кредитними договорами: основна сума боргу за Кредитним договором № 11714 від 19.03.2021 складає 6443,16 грн., відсоток за користування кредитними коштами, з урахуванням підвищеного відсотку за несвоєчасне повернення суми кредиту складає 72205,50 грн.; основна сума боргу за Кредитним договором № 12273 від 28.07.2022 складає 3840,44 грн, відсоток за користування кредитними коштами, з урахуванням підвищеного відсотку за несвоєчасне повернення суми кредиту складає 13580,72 грн. Згідно п. 3 договору поруки № 11714/1-П від 19.03.2021 у випадку невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором від 19.03.2021 № 11714, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. На підставі викладеного та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 20.01.2025 позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Християнська Фортеця» борг за кредитним договором № 11714 від 19.03.2021 року в сумі 76148 грн. 66 коп., який складається з основної суми боргу в розмірі 6443 грн. 16 коп., несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 69705 грн 50 коп.; стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 12273 від 28 липня 2022 року в сумі 16921 грн. 16 коп., яка складається основної суми боргу в розмірі 3840 грн. 44 коп., несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 13080 грн 72 коп. та сплачений судовий збір за подання цього позову. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 вересня 2024 року позовну заяву Кредитної спілки «Християнська фортеця» було залишено без руху, у зв`язку з невідповідності позовної заяви вимогам ст. 175 ЦПК. 14.10.2024 року на виконання ухвали суду від 26.09.2024 Кредитна спілка «Християнська фортеця на адресу суду надіслала уточнену позовну заяву. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 листопада 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін про слухання справи на 09 грудня 2024 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 грудня 2024 року судовий розгляд цивільної справи відкладено на 20 січня 2025 року, на підставі заяви відповідача про перенесення слухання справи на іншу дату, у зв`язку з необхідністю ознайомленням з матеріалами справи. 20.01.2025 відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача на 29.01.2025. Ухвалою суду від 29.01.2025 прийнято заяву Кредитної спілки «Християнська Фортеця» про зменшення позовних вимог у справі. Відкладено судове засідання на 18 лютого 2025 року об 11 годині 45 хвилин. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позову. 18.02.2025 в судовому засіданні суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення призначив в судовому засіданні на 17.02.2025 о 13 год. 00 хв. Доводи учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, за наявними в матеріалах справи документами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 51, 52, 86, 87). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про проведення судового засідання відповідач [PERSON] також повідомлялась через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву та на заяву про зменшення позовних вимог не подавала. В судовому засіданні зазначила, що дійсно уклала договори, зазначені позивачем. Отримала кошти в сумі 20000 грн та 6000 грн, користувалася ними та частково погашала кредитну заборгованість, однак у зв`язку із погіршенням стану здоров`я надалі не змогла належно виконувати взяті на себе зобов`язання. Вважає, що позивач може просити суд стягнути тіло кредиту, однак заборгованість за відсотками вважає занадто великою. Заслухавши пояснення\~відповідача,\~дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши подані\~суду докази\~у їх\~сукупності,\~суд дійшов\~наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом 19.03.2021 року між Кредитною спілкою «Християнська Фортеця» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 11714 від 19.03.2021 року (а.с. 5-6-оберт), згідно з яким позивач надав відповідачу 19.03.2021 року кредит у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. на споживчі потреби на 24 календарних місяці, зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами із розрахунку 44,4 % річних (3,7 % на місяць). Також, 19.03.2021 між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 11714/1-П, за яким поручитель зобов`язався нести відповідальність перед кредитором у повному обсязі витрат за Кредитним договором № 11714 від 19.03.2021 (арк.с.9). Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується копією видаткового касового ордеру від 19.03.2021 (арк.с.10) та не заперечувався нею в судовому засіданні. За умовами кредитного договору № 11714 від 19.03.2021 року [PERSON] зобов`язалася щомісячно сплачувати основний платіж та відсотки за користування кредитом. На підставі п. 3 договору поруки № 11714/1-П від 19.03.2021 року у випадку невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором № 11714 від 19.03.2021 року, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Також, між Кредитною спілкою «Християнська Фортеця» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 12273 від 28.07.2022 року (а.с. 11-13 оберт), згідно з яким позивач надав відповідачу 28.07.2022 року кредит у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. на споживчі потреби на двадцять чотири календарних місяці, зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами із розрахунку 44,4 % річних (3,7 % на місяць). Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується копією видаткового касового ордеру від 28.07.2022 (арк.с.16) та не заперечувався нею в судовому засіданні. За умовами кредитного договору № 12273 від 28.07.2022 року відповідач [PERSON] зобов`язалася щомісячно сплачувати основний платіж та відсотки за користування кредитом. Відповідач [PERSON] несвоєчасно сплачувала за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На теперішній час відповідач прострочив виконання зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, у зв`язку з чим, згідно розрахунків (а.с. 83, 84) борг за вказаними кредитними договорами становить: основна сума боргу за Кредитним договором № 11714 від 19.03.2021 складає 6443,16 грн., проценти за користування кредитом 69705, загальна заборгованість становить 76148 грн 66 коп.; основна сума боргу за Кредитним договором № 12273 від 28.07.2022 р. складає 3840,44 грн., відсоток за користування кредитними коштами, з урахуванням підвищеного відсотку за несвоєчасне повернення суми кредиту складає 13080,72 грн. Загальна заборгованість становить 16921 грн. 16 коп. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ст.ст.12, 81, 83 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 1 ст. 509 ЦК України зазначає, що «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку». Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Цією ж статтею ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640\~ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі невиконання ним обов`язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення В кредитних договорах, підписаних особисто позичальником [PERSON] за №11714 від 19.03.2021 та № 12273 від 28.07.2022 процентна ставка встановлена у розмірі 44,4 % річних. Відповідно до п.3.9 та п.4.8 цих договорів, кредит може бути визнаний кредитом із підвищеним ризиком у разі несвоєчасної сплати кредиту у відповідності до графіку розрахунків. При цьому у п.3.9 та п. 4.8 відповідних договорів у разі прийняття рішення про віднесення кредитних договорів до договорів із підвищеним ризиком, встановлюється та діє протягом усього строку визнання їх такими , фінансова відсоткова ставка у розмірі 290,6 процентів річних. Таким чином сторони погодили усі істотні умови кредитного договору, зокрема і проценти, а тому доводи позивача необґрунтованості відсотків спростовується наданими позивачем копіями таких договорів та графіком платежів із підписом [PERSON] .. Також матеріали справи містять видаткові касові ордери від 19.03.2021, від 28.07.2022, а також квитанції до них, які свідчать про отримання [PERSON] особисто під підпис кредитних коштів за договорами №11714 від 19.03.2021 та № 12273 від 28.07.2022. Зазначені докази є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують отримання кредитних коштів відповідачем. Отримання коштів підтвердила відповідач [PERSON] у судовому засіданні. Відтак судомвстановлено, що кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитними договорами та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору. Відповідач скористалася кредитними коштами, однак свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом не виконала. З наданих банком розрахунків заборгованості вбачається, що позичальник у зв`язку з неналежним виконанням нею зобов`язань за кредитними договорами має заборгованість. Зазначений розрахунок [PERSON] не спростовано та не надано доказів того, що вона погашала кредитну заборгованість у розмірі визначеному договорами. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять. Відповідачем наведений розрахунок не заперечено, доказів неправильності не надано та власного контррозрахунку не проведено. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. При цьому кредитні договори відповідачем недійсними не визнавалися, [PERSON] отримала кредитні кошти, користувалася ними та частково погашала кредитну заборгованість, що вказує на наявність договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору. Крім цього, відповідач [PERSON] 19.03.2021 з позивачем уклала договір поруки № 11714/1-П, згідно умов якого зобов`язалась нести відповідальність перед кредитором у повному обсязі витрат за Кредитним договором № 11714 від 19.03.2021. Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, на користь кредитної спілки «Християнська Фортеця» слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитній спілці не повернуті. За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Розподіл судових витрат між сторонами Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 3028грн 00 коп. в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору, що документально підтверджено , а саме з кожного відповідача по 1514 грн 00 коп.

Outcome: approved