Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] на дату його смерті однією сім`єю не менше п`яти років. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що із померлим спадкодавцем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] в період з 10 березня 2013 року по день сперті спадкодавця - 15 квітня 2019 року. Після смерті [PERSON] заявник звернулася до приватного нотаріуса Мазепи Н. М. із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] . Однак нотаріус своєю постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилося після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що спадкоємець пропустила строки прийняття спадщини та не надала документи, що підтверджують родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем. Заявник вказує, що з померлим [PERSON] вона проживала однією сімєю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом та та спільними витратами. Встановлення факту, про який заявник просить у поданій до суду заяві, їй необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину Ухвалою суду від 05 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку окремого провадження, призначено судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Наталії Миколаївни (вул. Генерала Радієвського, 25, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50008) належним чином завірену копію спадкової справи № 95/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , відкритої 22 листопада 2024 року та витяг (інформаційну довідку) із Спадкового реєстру. У судовому засіданні представник заявника адвокат Щербачов А. В вимоги заяви підтримав, пояснив, що встановлення факту постійного проживання заявника з спадкодавцем [PERSON] необхідно для реалізації спадкових прав заявника. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] у багатоквартирному будинку [ADDRESS] . [PERSON] приблизно з 2013 року проживала разом з [PERSON] , проводила постійно з ним свій час, фактично у них були шлюбні стосунки. Після смерті [PERSON] у 2019 році його похованням займалась [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він проживає у другому під`їзді буд. [ADDRESS] , а [PERSON] проживала у четвертому під`їзді. Свідок повідомив, що часто бачив [PERSON] разом з [PERSON] , вони разом ходили на прогулянки, купували продукти. Відносини між [PERSON] та [PERSON] були як у подружжя. [PERSON] за свого життя близьких стосунків з іншими особами не підтримував. У наступне судове засідання заявник та його представник не з`явились. Від представника заявника до суду надійшло клопотання про розгляд справаи за відсутності заявника та його представника. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Криворізької міської ради у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Подальший розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою всіх учасників справи відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується наданою заявником копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до наданої до суду на виконання вимог ухвали суду копії спадкової справи № 95/2024 після смерті [PERSON] , до Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Н. П. звернулася 22 листопада 2024 року [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної справи від 22 листопада 2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини та не надала документи, що підтверджують родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем. Відомості про інших спадкоємців у матеріалах спадкової справи відсутні. Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року (далі Постанова № 7), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови № 7, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п. п. 2, 23 Постанови №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми слідує, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавця [PERSON] . Таким чином, враховуючи надані до суду докази, покази свідків та положення частин 4, 5 статті 82 ЦПК України, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] на дату смерті останнього однією сім`єю не менше п`яти років.

Outcome: approved