Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

27 січня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, увійшов житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт 10 лютого 2003 року, відповідно до якого все своє майно заповіла їй. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті баби, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивачка не з`явилася, 24 лютого 2025 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а. с. 57). Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася, 24 лютого 2025 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності (а. с. 58). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 10) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № [NUMBER] ) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги села Осьмиговичі за 2024 рік Турійської селищної ради Волинської області (а. с. 21). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстроване (а. с. 55 на звороті). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 69,1 кв. м, житловою площею 38,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б-1», хлів «В-1», сарай «в», сарай «в1», сарай «Г-1», сарай «г», вбиральня «Д», огорожа «1», колодязь «2» (а. с. 17- 20). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що за життя [PERSON] 10 лютого 2003 року склала заповіт, відповідно до якого належне їй майно заповіла своїй онуці [PERSON] , що проживає у місті Луцьк (а. с. 12). Позивачка [PERSON] народилася [INFO] та є онукою спадкодавця [PERSON] , що підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про одруження (а. с. 13, 14). Відповідачка з спадкодавцем на день її смерті не проживала, заяви про прийняття спадщини після смерті останньої нотаріусу не подавала. [PERSON] на\~день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала одна у селі Осьмиговичі Турійського району Волинської області (а. с. 11). 12 грудня 2013 року позивачка подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] (а. с. 32 на звороті). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 10 лютого 2003 року, не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 34 на звороті, 35). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивачка [PERSON] є спадкоємницею за заповітом, яка у контексті положень статей 1269, 1270 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 08 січня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 16). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 271/2013 до майна померлої [PERSON] (а. с. 32- 56), з яких також видно, що ніхто, крім позивачки, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки видані позивачці. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачки права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 605 гривень 60 копійок; стягнути з відповідачки в користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачкою при поданні позову, - 605 гривень 60 копійок. На підставі викладеного, статей 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved