Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

18.12.2024 позивач [PERSON] через свого представника адвоката Сідько Світлану Іванівну, яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1266539 від 18.12.2024, подав до суду через систему «Електронний суд» позовну заяву до відповідача про визнання за [PERSON] права власності на реконструйовану громадську будівлю магазин літ. А-1, загальною площею 218,1 кв.м., з добудовою приміщень: №7 площею 6,1 кв.м. №8 площею 11,0 кв.м., №9 площею 11,1 кв.м., №10 площею 64,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що 20.09.2004 позивач придбав у власність нежитлове приміщення-магазин літ А-1 площею 125,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачем [PERSON] було здійснено реконструкцію нежитлового приміщення-магазину літ. А-1 площею 125,5 кв.м з добудовою приміщень: №7 площею 6,1 кв.м., №8 площею 11,0 кв.м., №9 площею 11,1 кв.м., № 10 площею 64,1 кв.м., загальною площею 92,3 кв.м. З метою введення в експлуатацію реконструйованого об`єкта та державної реєстрації права власності на нього позивач звернувся до Державної інспекції архітектури та містобудування України з декларацією про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, однак реконструйоване нежитлове приміщення магазин літ А-1 введено в екплуатацію не було. Позивач, не може оформити належним чином документацію на реконструйоване нежитлове приміщення разом із добудовами, оскільки не повідомив про початок виконання будівельних робіт, тому не отримав декларацію про готовність до експлуатації об`єкта. Єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, так як відповідно до Порядку введення об`єктів в експлуатацію необхідно отримати рішення суду, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 24.12.2024 у справі № 535/1168/24 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с. 45-46). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 22.01.2025 закрито підготовче провадження у справі № 535/1168/24 та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 90-91). Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 97-100), про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення засідання до суду не подавали. Представник позивача [PERSON] адвокат Сідько С.І. 20.02.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити з підстав викладених в позовній заяві (а.с.109-110). Представник відповідача Котелевської селищної ради виконувач обов`язків селищного голови Сідненко Наталія Петрівна, 03.01.2025 через систему «Електронний суд» подала до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , повністю визнає та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника Котелевської селищної ради (а.с.73-74). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної інспекції архітектури та містобудування України Лісова Наргіз Шохрат Кизи, яка діє на підставі довіреності від 08.08.2024, подала до суду пояснення щодо позову, в якому вказала, про відсутність підстав для визнання права власності на спірні об`єкти за позивачем; розгляд справи просить провести за відсутності представника ДІАМ (а.с.75-85). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Соломко З.В. 20.09.2024, зареєстрованим в реєстрі за №1422, [PERSON] \~є власником нежитлового приміщення-магазину загальною площею 125,5 кв.м., зазначений під літ. А-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ), що розташований на земельній ділянці державного фонду, огорожа літ. №1-3 (а.с.64). Згідно з договором оренди землі від 10.08.2016, укладеного між Котелевською селищною радою в особі селищного голови Гарькавенка Івана Михайловича та ФОП [PERSON] , земельна ділянка, землі житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, загальною площею 0,0380 га, кадастровий номер 5322255100:30:001:1071, яка знаходиться у [ADDRESS] , перебуває в строковому платному користуванні у позивача [PERSON] . Договір було укладено строком на 5 років та продовжено на той самий строк рішенням Котелевської селищної ради №1491 від 14.07.2021, шляхом укладання додаткової угоди б/н від 26.07.2021 до договору оренди землі від 10.08.2016 (а.с.13, 17, 18-20). На підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 09.04.2023 вбачається, що\~власником нежитлового будинку, загальною площею 125,5 кв.м., літ.А-1, огорожа №1-3, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1422, виданий 20.09.2004, видавник: Котелевський районний нотаріальний округ Полтавської області, приватний нотаріус Соломко З.В., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39951279 від 02.03.2018, [PERSON] , Великорублівська сільська рада Котелевського району, Полтавська область (а.с.21-24). Відповідно до технічного обстеження добудови до громадської будівлі на предмет надійності та безпечної експлуатації по [ADDRESS] , яке виконане експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] , за результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій добудови до громадської будівлі по [ADDRESS] , замовник [PERSON] , встановлено добудова до громадської будівлі відповідає вимогам надійної і безпечної експлуатації (а.с.54-66). Згідно з Витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер: ІУ131230306625, статус документа: повернуто на доопрацювання, тип документа: реєстрація декларації про готовність до експлуатації об`єкта, за рішенням суду, заявник: [PERSON] , причини відмови у видачі: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу, а саме: у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, відсутні відомості про реєстраційний номер звіту про проведення технічного обстеження об`єкту у Реєстрі будівельної діяльності, та відсутні відомості про рішення суду (а.с.26-27). Відповідно до технічного паспорту на громадський будинок від 09.11.2022, виготовленого станом на 21.10.2022, інвентаризаційна справа №4860, реєстраційний номер ТІ01:1876-9507-6894-4534, примітка: на реконструкцію магазина А-1, з добудовою приміщень: №7 площею 6,1 кв.м., №8 площею 11,0 кв.м., №9 площею 11,1 кв.м., №10 площею 64,1 кв.м., загальною площею 92,3 кв.м. не надано документи, що дають право на виконання будівельних робіт або засвідчують прийняття в екплуатацію закінчених будівництвом об`єктів (а.с.7-9). Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦПК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до 5 частини вказаної статті, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-1328цс15, постановах Верховного Суду від 18.02.2019 у справі № 308/5988/17-ц, від 20.03.2019 у справі № 202/3520/16-ц, від 04.11.2021 у справі № 464/3201/18, згідно з частинами першою та другою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони: 1) збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або 2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або 3) з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Отже, звернення до суду з позовом про визнання права власності на реконструйовану громадську будівлю магазин літ. А-1, загальною площею 218,1 кв.м., з добудовою приміщень: №7 площею 6,1 кв.м. №8 площею 11,0 кв.м., №9 площею 11,1 кв.м., №10 площею 64,1 кв.м., за адресою [ADDRESS] , має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати наявним спір про право. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Державної інспекції архітектури та містобудування України, з декларацією про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, однак відповідно до інформації з Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, за реєстраційним номером ІУ101231003614, статус документу: повернуто на доопрацювання (а.с.29-35, 36-38). Будівля торгівлі розташована на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що повністю відповідає статусу будівлі. Так, у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Пункт 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затвердженого Постановою КМУ №461 від 13.04.2011 передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Пункт 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. За приписами ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З початку здійснення реконструкції жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В разі якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, за наявних умов, враховуючи, що позивач має право користування земельною ділянкою відповідного цільового призначення, реконструкція стосується будівлі, що належить позивачу на праві приватної власності, при здійсненні реконструкції державні будівельні норми не порушені та відсутні заперечення третіх осіб щодо реконструкції, позивач в судовому порядку має намір визнати право на самовільно реконструйоване нерухоме майно з метою в подальшому подання відповідної декларації про готовність до експлуатації за рішенням суду та державної реєстрації права на реконструйоване нерухоме майно в реєстрі речових прав. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, за можливе, задовольнити позов, визнати за позивачем право власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Outcome: approved