Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27.11.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №36106-11/2023. Також 26.11.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №36095-11/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений у п. 8 кредитного договору, реквізити та підписи сторін. У подальшому 29.04.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу №29042024, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №36106-11/2023 в сумі 34 000 грн., з яких: 8 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 000 грн. сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №36095-11/2023 в сумі 34 200 грн., з яких: 8 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 200 грн. сума заборгованості за відсотками. 19.10.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26562-10/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 8 кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Згодом, 24.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу №24052024, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 240 грн., з яких: 4 400 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 840 грн. сума заборгованості за відсотками. Як далі слідує зі змісту позову, 23.11.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір №13893-11/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 8 кредитного договору, реквізити та підписи сторін. У подальшому 29.04.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем укладено договір факторингу №29042024-1, за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 100 грн., з яких: 6 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 100 грн. сума заборгованості за відсотками. 26.11.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4316723. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Далі 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 880 грн., з яких: 8 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 880 грн. сума заборгованості за відсотками. Окрім цього, як вказує позивач у своєму позові, 11.12.2023 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №124945. 14.06.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивачем укладено договір факторингу №14062024, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8 241,20 грн., з яких: 4 852,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 087,09 грн. сума заборгованості за відсотками, 302 грн. сума заборгованості за комісією. 10.10.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1048648. У подальшому 30.05.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем укладено договір факторингу №30052024, за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33 333,98 грн., з яких: 6 999,97 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 334,01 грн. сума заборгованості за відсотками. У порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим за [PERSON] рахується заборгованість на вказані вище суми. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №36106-11/2023 в розмірі 34 000 грн., за кредитним договором №36095-11/2023 в розмірі 34 200 грн., за кредитним договором №26562-10/2023 в розмірі 20 240 грн., за кредитним договором №13893-11/2023 в розмірі 26 100 грн., за договором позики №4316723 в розмірі 34 880 грн., за кредитним договором №124945 в розмірі 8 241,20 грн., за кредитним договором №1048648 в розмірі 33 333,98 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 14.11.2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.11.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №36106-11/2023, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 8 000 грн. строком на 360 днів. Процентна ставка за користування кредитними коштами становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування (п. 1.1, 1.2, 1.4.1). Також 26.11.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №36095-11/2023, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 8 000 грн. строком на 360 днів. Процентна ставка за користування кредитними коштами становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування. Кредитні договори підписано електронним підписом з боку позичальника (а.с. 13-15, 20-22). У подальшому 29.04.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу №29042024, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29042024 від 29.04.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №36106-11/2023 в сумі 34 000 грн., з яких: 8 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 000 грн. сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №36095-11/2023 в сумі 34 200 грн., з яких: 8 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 200 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 27-29, 31). 19.10.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26562-10/2023 (а.с. 35-36), за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 4 400 грн. строком на 360 днів. Процентна ставка за користування кредитом становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування. (п. 1.1, 1.2, 1.4.1). 24.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу №24052024, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №24052024 від 24.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 240 грн., з яких: 4 400 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 840 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 75, 77-79). 23.11.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір №13893-11/2023, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 6 000 грн. строком на 360 днів. Процентна ставка за користування кредитними коштами становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування (п. 1.1, 1.2, 1.4.1, 7.1). Кредитний договір підписано з боку позичальника електронним підписом (а.с. 70-72). Далі, 29.04.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем укладено договір факторингу №29042024-1, за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29042024-1 від 29.04.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 100 грн., з яких: 6 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 100 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 63, 65-66). Також з матеріалів справи слідує, що 26.11.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4316723, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 8 000 грн. строком на 30 днів. Базова процентна ставка за перший день користування позикою 17,71% (фіксована), базова процентна ставка з другого дня користування позикою 3,00% (фіксована). Договір укладений у вигляді електронного документа (п. 2.1 2.4, 22) шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 56-58). У подальшому 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до витягу Реєстру боржників №24 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34 880 грн., з яких: 8 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 880 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 48, 53-54). Крім цього, 11.12.2023 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №124945, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 5 556 грн. строком на 70 днів. Процентна ставка за користування кредитом становить 600,00% річних. Тип процентної ставки фіксована (а.с. 39-41). 14.06.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивачем укладено договір факторингу №14062024, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №14062024 від 14.06.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8 241,20 грн., з яких: 4 852,11 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 087,09 грн. сума заборгованості за відсотками, 302 грн. сума заборгованості за комісією (а.с. 83-85). 10.10.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №1048648 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 7 000 грн. строком на 360 днів (п. 1.3, 1.4, 1.5.1). Стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується в межах строку кредитування (а.с. 92-95). У подальшому 30.05.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем укладено договір факторингу №30052024, за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №30052024 від 30.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33 333,98 грн., з яких: 6 999,97 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 334,01 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 98-100, 102). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст.\~634\~ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору наведені у статті 639 ЦК України, згідно з якою, зокрема, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, котрий накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст.\~1048\~цього ж\~Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525\~Цивільного кодексу\~України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження належними і допустимими доказами фактів укладення вищевказаних договорів відповідачем, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув право вимоги за вищевказаними договорами на підставі договорів факторингу. За приписами статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності договору. Згадані у позові договори недійсними не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконав своїх зобов`язань за договорами, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути заборгованість. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині розміру нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за договором позики №4316723 від 26.11.2023 року, виходячи з наступного. Статтею 251\~ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252\~ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263\~ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору №4316723 від 26.11.2023 року сторони встановили строк кредитування 30 днів. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зауважила, що «припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19)…. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі\~статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Тобто твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень\~статті 625 ЦК України». У свою чергу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не заявляло вимог про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України. Таким чином за відсутності доказів повернення [PERSON] кредитних коштів, отриманих ним на підставі договору,\~на переконання\~суду,\~до стягнення\~із відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~заборгованість за\~указаним кредитним\~договором у\~сумі 16\~376,80\~грн.,\~яка складається\~із:\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу у\~розмірі 8\~000\~грн.,\~а також\~заборгованості за\~процентами у\~сумі 8\~376,80\~грн.\~(8\~000*17,71%*1\~=\~1\~416,80\~грн.+ 8 000*3%*29 = 6 960 грн.), де 17,71% базова процентна ставка за перший день користування позикою, а 3% базова процентна ставка з другого дня користування позикою. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. Також, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за комісією в розмірі 302 грн. за кредитним договором №124945, оскільки така вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та досліджених доказах по справі.

Outcome: partial