Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та відсутність спільних поглядів на життя, сім`ю та сімейні обов`язки. У зв`язку з цим, між ними час від часу виникали непорозуміння та конфлікти. На даний час фактично припинені шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач займається вихованням доньки, яка проживає разом з нею. Позивач з донькою мають тісній взаємозв`язок та розуміння, постійно провадять вільний час разом, зважаючи на це наявні підстави для визначення місця проживання доньки з позивачем. Ухвалою суду від 15.01.2025 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження по справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, зазначивши заяві від 20.02.2025 про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнав повністю. Не заперечив щодо розірвання шлюбу з позивачем та визначення місця проживання доньки з позивачем. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі. У заяві зазначають, про відсутність спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини, вимоги позивача просять задоволити. Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 12.01.2019 Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, [PERSON] . ТА [PERSON] зареєстрували шлюб 12.01.2019. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові\~ [PERSON] , дружині\~ [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження. Матеріалами справи підтверджується, що позивач разом з дочкою зареєстровані за однією адресою проживання. (а.с.16,26) Згідно з частиною 3 статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 112\~СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо вимоги про визначення місця проживання дітей сторін, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином позивач просила визначити місце проживання малолітніх дітей - місцем проживання матері. Відповідач визнав позов. Згідно зі\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1, 2 і\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у п. 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Слід зазначити, що згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищезазначене та інтереси дитини, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності\~до частини\~1 статті 141 ЦПК України\~судовий збір потрібно покласти на відповідача. У позовній заяві позивач просила не вирішувати питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved