Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

07.10.2024 р. представник позивача ТОВ «Хозхімсервіс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 30.08.2024 р. о 08.30 год. за адресою: Київська область, Обухівський район, с.Підгірці, Полігон твердих побутових відходів №5, відповідач керуючи екскаватором VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності ТОВ «Хозхімсервіс» ЄДРПОУ 24157485, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою під час виконання екскаватором гусеничних робіт, допустив перевертання вказаного екскаватора. Внаслідок ДТП екскаватор отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Позивач є власником екскаватора VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] . Вищевказана ДТП сталася з вини відповідача, який керував даним екскаватором, маючи посвідчення на право керування. Про це свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. Винуватість відповідача у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується постановою Обухівського районного суду Київської області від 23.09.2024 р. по справі №372/4844/24, яка набрала законної сили 03.10.2024 р. та відповідачем не оскаржувалася. Згідно висновку експерта №158 від 03.10.2024 р.: 1. вартість матеріального збитку власнику гусеничного екскаватора VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження, яке сталося 30.08.2024 р. дорівнює вартості екскаватора на момент пошкодження та складає величину 3977007,41 грн.; 2. вартість відновлювального ремонту гусеничного екскаватора VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження, яке сталося 30.08.2024 р., складає величину 5858479,73 грн.; 3. вартість гусеничного екскаватора VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] , після пошкодження, яке сталося 30.08.2024 р. складає 2101930,83 грн. За послуги по проведенню транспортно-товарознавчого дослідження та складанню судовим експертом Сумцовим С.С. висновку позивачем було сплачено 10000,00 грн. Сума відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП становить 1875076,58 грн., що підтверджується розрахунком: 3977007,41 грн. (вартість екскаватора на момент пошкодження) 2101930,83 грн. (вартість екскаватора після пошкодження) = 1875076,58 грн. (сума матеріальної шкоди). Крім того позивач поніс витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП, а саме: 1.Робота бульдозера САТ D6 годин буксирування пошкодженого екскаватора до трала для перевезення з місця ДТП до місця стоянки, витрати 10000,00 грн., 2. Робота екскаватора Volvo 220 на місці ДТП 5 годин, в тому числі завантаження на трал, витрати 10000,00 грн. 3. Послуга трала при перевезенні пошкодженого екскаватора з місця ДТП до місця стоянки, витрати 20000,00 грн. В зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача на користь позивача у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди, що становить 1875076,58 грн.; витрат на проведення дослідження судовим експертом, що становить 10000,00 грн.; витрат на евакуацію екскаватора VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] з місця ДТП, що становить 40000,00 грн., а всього 1925076,58 грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 28876,15 грн. 09.10.2024 р. ухвалою судді позовна заява була залишена без руху. 18.10.2024 р. до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. З 21.10.2024 р. по 04.11.2024 р. суддя перебував у відпустці. 06.11.2024 р. ухвалою судді було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 20.01.2025 р. ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивач ТОВ «Хозхімсервіс» - адвокат Бешлега А.В. проти розгляду справи за відсутності відповідача не заперечував, позовну заяву підтримав з підстав викладених у позові, пояснив, що було скоєна ДТП, відповідач в трудових відносинах з ними не перебував. Він перебував у трудових відносинах з іншим підприємством, якому екскаватор передали в оренду, тому відповідач ним і керував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явивсь, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2024 р. серії ААД №680036, 30.08.2024 р. о 08.30 год. за адресою: Київська область, Обухівський район, с.Підгірці, 5 Полігон (полігон побутових відходів) водій [PERSON] керуючи транспортним засобом VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою остановкою, під час виконання екскаватором гусеничних робіт, допустив перевертання екскаватора VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП екскаватор отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями, що виразилися в порушенні вимог п.2.3.(б) ПДР України [PERSON] скоїв правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Постановою судді Обухівського районного суду від 23.09.2024 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст..124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с.70-72) Згідно висновку експерта №158 від 03.10.2024 р.: 1. вартість матеріального збитку власнику гусеничного екскаватора VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження, яке сталося 30.08.2024 р. дорівнює вартості екскаватора на момент пошкодження та складає величину 3977007,41 грн.; 2. вартість відновлювального ремонту гусеничного екскаватора VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження, яке сталося 30.08.2024 р., складає величину 5858479,73 грн.; 3. вартість гусеничного екскаватора VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] , після пошкодження, яке сталося 30.08.2024 р. складає 2101930,83 грн. (а.с.27-40) Сума відшкодування матеріальної шкоди, завданої ТОВ «Хозхімсервіс» внаслідок ДТП становить 1875076,58 грн., що підтверджується розрахунком: 3977007,41 грн. (вартість екскаватора на момент пошкодження) 2101930,83 грн. (вартість екскаватора після пошкодження) = 1875076,58 грн. (сума матеріальної шкоди). Згідно копії платіжної інструкції №4595 від 27.09.2024 р. ТОВ «Хозхімсервіс» за послуги по проведенню транспортно-товарознавчого дослідження та складанню судовим експертом Сумцовим С.С. висновку, було сплачено 10000,00 грн. (а.с.23) Разом тим ТОВ «Хозхімсервіс» зробив витрати на евакуацію екскаватора з місця ДТП. З копії рахунку на оплату №963 від 04.10.2024 р. вбачається, що ТОВ «Хозхімсервіс» сплатив ТОВ «Будпослуги» за послуги бульдозера САТ D6 5 годин витрати 10000,00 грн., та за послуги екскаватора Volvo 220 на місці ДТП 5 годин, витрати 10000,00 грн. (а.с.25) За послуги трала витрати 20000,00 грн., що підтверджується копіює рахунку на оплату №963 від 04.10.2024 р. (а.с.24) Згідно вимог ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З копії свідоцтва про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу або іншого технологічного транспортного засобу серії [NUMBER] від 13.11.2019 р. вбачається, що власником екскаватора VOLVO EC250DL д.н.з. [NUMBER] , 2012 року випуску є ТОВ «Хозхімсервіс», адреса стоянки м.Полтава вул.Серьогіна, 17. (а.с.17-18) У відповідності до вимог 1172\~ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСС з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки "при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідач [PERSON] має посвідчення тракториста-машиніста серії [NUMBER] від 10.10.2014 р., згідно якого має дозвіл на керування екскаваторами об`ємом ковша до 4 куб.метрів (а.с.22) В постанові судді Обухівського районного суду Київської області №372/4844/24 (3-1496/24) від 23.09.2024 р. вказано, що [PERSON] відповідач по даній справі, працює машиністом в ТОВ «БАМ-ГРУП». Дану обставину в судовому засіданні підтвердив представник позивач ТОВ «Хозхімсервіс» - адвокат Бешлега А.В., який пояснив, що відповідач в трудових відносинах з їхнім підприємством не перебував. Він перебував у трудових відносинах з іншим підприємством, якому екскаватор передали в оренду, тому відповідач ним і керував. Статтею 43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. У випадку порушення вказаних прав особа має право звернутися до суду за їх захистом. Правові засади і гарантії здійснення громадянами права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено\~Кодексом законів про працю України\~(далі -\~КЗпП України). При цьому,\~КЗпП України\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що виникають у сфері трудового права, та визначає, зокрема, основні трудові права громадянина. Згідно зі\~статтею 2 КЗпП України\~право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно із частиною першою\~статті 3 КЗпП України\~законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У відповідності до\~ст. 21 КЗпП\~трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до\~статті 24 КЗпП України\~трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва. Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. З аналізу викладеного, встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу тощо. Згідно\~ст. 48 КЗпП України\~трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт трудових відносин між робітником і роботодавцем повинен бути доведеним\~належними доказами. Зокрема наявністю заяви про прийняття на роботу, трудового договору, розпорядження роботодавця, наявністю трудової книжки, виплатою заробітної плати, доведені\~виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу та ін. З огляду на викладене, суд вважає, що стороною позивача не виконано свого обов`язку щодо доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON] , який став винуватцем ДТП, в якій було пошкоджено ескаватор позивача, перебував в трудових відносинах у встановленому законом порядку, в той час як рішення суду не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно ч. 2\~ст. 48 ЦПК України\~позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом\~ст. 51 ЦПК України\~належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Як вбачається зі змісту ст.ст.\~51,\~175 ЦПК України\~на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень\~ст. 51 ЦПК України\~та з урахуванням ч. 5\~ст. 12 ЦПК України\~роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1\~ст. 189 ЦПК України\~та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 51 ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Отже, визначення відповідача, предмета спору та підстав позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідача й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17. Враховуючи наведене, відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах на момент скоєння ДТП та виконував трудові обов`язки в ТОВ «БАМ-ГРУП», а відтак не є належним відповідачем у справі. Пленум Верховного Суду України у п. 8\~постанови від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові\~\~від 17 квітня 2018 року у справі\~\~№ 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8\~постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Отже, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed