Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У серпні 2023 року представник позивача звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом до Компанії «Нью Стандарт оф Тревел Конвенш Лімітед», третя особа: [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації. Відповідно до позовних вимог представник позивача просила суд: розірвати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та Компанією «Нью Стандарт оф Тревел Конвеншн Лімітед» (New Standard of Travel Convention Limited), посвідчений Михайленком С.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21 січня 2019 року, зареєстрованим в реєстрі за №17; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича про державну реєстрацію права власності номер 45142265 від 21 січня 2019 року та запис про право власності Компанії Нью Стандарт оф Тревел Конвеншн Лімітед» (New Standard of Travel Convention Limited) на квартиру [ADDRESS] , номер 29937955 від 21 січня 2019 року, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 945509580000. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. 21 січня 2019р. між позивачем (за договором - продавець) та Компанією «Нью Стандарт оф Тревел Конвенши Лімітед» (New Standard of Travel Convention Limited) (за договором - покупець) було укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., 21 січня 2019 року, зареєстрованим в реєстрі за № 17 (далі по тексту - «Договір»). На укладення даного Договору була надана згода чоловіком позивача - [PERSON] . Згідно з п. 1.1. Договору відповідно до умов цього Договору Продавець продає (передає у власність), а Покупець купує (приймає у власність) квартиру [ADDRESS] (надалі - «нерухоме майно» або «квартира») і сплачує за неї ціну згідно умов цього Договору. Відповідно до п. 2.1. Договору ціна Нерухомого майна, що купується Покупцем за цим Договором, становить 6 821 960 (шість мільйонів вісімсот двадцять одна тисяча дев?ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, що за курсом НБУ на дату укладання цього Договору становить 243 808 (двісті сорок три тисячі вісімсот вісім) доларів США 33 центів (1 USD = 27, 980832 UAH), які Покупець зобов?язується сплатити на користь Продавця до 04 лютого 2019 року. 21 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. було проведено державну реєстрацію права власності відповідача на вказану квартиру. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за вказаним договором, однак, відповідач у порушення умов зазначеного договору вартість об`єкту купівлі-продажу не сплатив. Таким чином позивач вважає, що існують підстави, визначені ч. 2 ст. 651 ЦК України для розірвання на вимогу позивача Договору купівлі - продажу від 21.01.2019р., з підстав істотного порушення відповідачем умов вказаного Договору, а також з посиланням на ч. 2 ст. 695 ЦК України. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2023р. матеріали позову передані на розгляд судді Романишеній І.П. Ухвалою суду від 18.08.2023р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 12.09.2023р. від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 17.08.2023р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2023р. відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання, провадження у справі зупинено до виконання судового доручення про вручення судового документу чи повідомлення про неможливість такого вручення. Ухвалою суду від 15.08.2024р. провадження у даній цивільній справі поновлено, продовжено розгляд справи, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.04.2023р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, підтверджував, що компанія дійсно не виконала умови договору щодо оплати вартості квартири через коливання з курсом юаня, у зв`язку з чим втратила інтерес до інвестиції. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, які вбачаються з матеріалів справи та встановлені судом. 21 січня 2019р. між позивачем (за договором-продавець) та Компанією «Нью Стандарт оф Тревел Конвенши Лімітед» (New Standard of Travel Convention Limited) (за договором-покупець) було укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., 21 січня 2019 року, зареєстрованим в реєстрі за № 17. Згідно з п. 1.1. Договору відповідно до умов цього Договору Продавець продає (передає у власність), а Покупець купує (приймає у власність) квартиру [ADDRESS] (надалі - «нерухоме майно» або «квартира») і сплачує за неї ціну згідно умов цього Договору. Відповідно до п. 2.1. Договору ціна Нерухомого майна, що купується Покупцем за цим Договором, становить 6 821 960 (шість мільйонів вісімсот двадцять одна тисяча дев?ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, що за курсом НБУ на дату укладання цього Договору становить 243 808 (двісті сорок три тисячі вісімсот вісім) доларів США 33 центів (1 USD = 27,980832 UAH), які Покупець зобов?язується сплатити на користь Продавця до 04 лютого 2019 року. Розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі. Банківські реквізити продавця будуть надані Покупцю додатково до дати оплати. Відповідно до п. 1.6 Договору згода чоловіка продавця на продаж квартири викладена у заяві, справжність підпису на якій засвідчена Михайленко С.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 21.01.2019 року за реєстр. № 16. Згідно п. 2.2. Договору зазначена ціна встановлена за згодою сторін цього Договору, є остаточною та не підлягає будь яким змінам. Відповідно до п. 3.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та нотаріального посвідчення. Згідно з п. 3.2. Договору право власності на Нерухоме майно, що є предметом цього Договору та зазначене в п.1.1., підлягає державній реєстрації (ст. 182 Цивільного кодексу України). Право власності на Нерухоме майно, що є предметом цього Договору та зазначене в п. 1.1., виникає у Покупця з дня державної реєстрації цього права відповідно до частини 4 статті 334 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 21 січня 2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. було проведено державну реєстрацію права власності відповідача на квартиру (номер запису про право власності: 29937955, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 945509580000), що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 153351591. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Суд позбавлений права збирання доказів за власною ініціативою, оскільки обов`язок доказування покладається на сторони. Доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доведення підстав позову покладається на позивача. Наведені положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Верховний Суд, під час касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Як зазначено вище, пунктом 2.1 Договору купівлі-продажу визначено, що розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі. Банківські реквізити продавця будуть надані покупцю додатково до дати оплати. Доказів того, що продавцем були надані покупцю банківські реквізити для здійснення оплати, а також того, що розрахунок за договором не було проведено, суду не надано. Щодо позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу на підставі статті 651 ЦК України суд вказує наступне. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України). За положеннями ст. 662 ЦПК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Розірвання договору належить до загальних способів захисту прав сторін договору. У свою чергу, глава 54 ЦК України містить спеціальне регулювання відносин щодо купівлі-продажу, зокрема і щодо способів захисту прав продавця, порушених покупцем. Відповідно до частини четвертої статті 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Таким чином, лише у випадку, коли покупець відмовився і прийняти, і оплатити товар, продавець може за своїм вибором або вимагати виконання договору з боку покупця, або відмовитися від договору. Друга можливість надана продавцю, виходячи з того, що якщо покупець не виконав жодного свого обов`язку, не сплатив ціни товару та відмовився його прийняти (наприклад, надіслав продавцю заяву про відмову прийняти товар, безпідставно не прийняв запропоноване продавцем виконання зобов`язання з його боку, безпідставно повернув надісланий товар тощо), то така поведінка свідчить про втрату інтересу покупця до виконання договору. Продавець у свою чергу також може втратити інтерес до договору, при цьому він володіє товаром і має можливість розпорядитися ним, зокрема продати його іншій особі, аби отримати покупну ціну. Тобто продавець теж вправі відмовитися від договору купівлі-продажу, тобто розірвати його шляхом вчинення одностороннього правочину чи вимагати виконання договору з боку покупця за умови, якщо покупець втратив інтерес до договору, не прийнявши та не оплативши товар. У таких випадках позовна вимога продавця про розірвання договору в судовому порядку задоволенню не підлягає, оскільки розірвання договору пов`язується законом із вчиненням одностороннього правочину, а не із судовим рішенням (Постанова ВС у справі № 201/5565/19 від 27.07.2022). У постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 194/342/15-ц (провадження 61-16664св20) Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що такий спосіб захисту як розірвання договору купівлі-продажу, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар, не є ефективним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовляти саме з цих підстав. Зазначений висновок Верховного Суду ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми статті 692 ЦК України, викладеному у постанові від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19) про те, що "…покупці отримали товар, але, як стверджує позивачка, не здійснили оплати. За таких умов підлягає застосуванню частина третьої статті 692 ЦК України, відповідно до якої у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів". Натомість, такий спосіб захисту, як розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав покупцю, і який його прийняв, не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів. Отже, через обрання позивачем неналежного способу захисту, суд відмовляє у задоволенні позову в частині розірвання договору купівлі-продажу. При цьому, відповідно до ст. 695 ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п`ятої та шостої статті 694 цього Кодексу. Суд зазначає, що спірний договір купівлі-продажу від 21.01.2019р. укладено без розстрочення платежу (сплатою чергових платежів за купівлю товару). Отже, позивач помилково послався на положення статті 695 ЦК України, адже цією нормою спірні правовідносин не регулюються. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову в частині розірвання договору купівлі-продажу, відповідно не підлягають до задоволення похідні позовні вимоги щодо скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича про державну реєстрацію права власності номер 45142265 від 21 січня 2019 року та запис про право власності Компанії Нью Стандарт оф Тревел Конвеншн Лімітед» (New Standard of Travel Convention Limited) на квартиру [ADDRESS] , номер 29937955 від 21 січня 2019 року, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 945509580000. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд повністю відмовляє у задоволенні позовних вимог. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, підстави для компенсації судових витрат позивача відсутні.

Outcome: dismissed