Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

11.11.2024 позивача [PERSON] пред`явив до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, інфляційних витрат та 3% річних, в якій просить стягнути з відповідача в свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 28 598,00грн., інфляційні втрати у розмірі 2271,60грн. та 3% річних у розмірі 700,89грн. Обґрунтовуючи позов покликається на те, що 04.07.2023року Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі №466/5585/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи на стороні позивача про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, відповідно до якого позов задоволений частково, збільшено розмір аліментів, що підлягають стягненню на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05.11.2007, у справі № 2-6650/2007р., присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення ним повноліття з подальшою індексацією у відповідності до вимог чинного законодавства. 18.01.2024 Постановою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу було задоволено повністю, відповідно до якої рішення суду першої інстанції було змінено в частині визначення розміру стягуваних аліментів, а саме присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення ним повноліття з подальшою індексацією у відповідності до вимог чинного законодавства. На підставі виконавчого листа №466/5585/23 виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 08.02.2024р. головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУМЮ Рибчак А.М. 27.02.2024р. відкрито виконавче провадження №74264943 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення ним повноліття з подальшою індексацією у відповідності до вимог чинного законодавства. 29.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до веденого виконавчого провадження. В подальшому державним виконавцем було виконано ряд виконавчих дій, передбачених чинним законодавством. Однак, вжиті заходи не дали жодного результату, відповідач жодного разу не сплачував аліменти присуджені рішенням суду. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах за період з 18.01.2024р. по 31.10.2024р. ,то така становить 28 598,00гривень. Відповідачем рішення суду, на день звернення з позовною заявою, не виконано та заборгованості не погашено. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення з 18.01.2024 по 11.11.2024 пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 28 598,00грн., інфляційні втрати у розмірі 2271,60грн. та 3% річних у розмірі 700,89грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06.12.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.35). У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Копія позовної заяви з додатками, копія ухвали про відкриття провадження скеровані відповідачу супровідним листом за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся на адресу суду 07.01.2025 року з відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання». Отже, суд вважає що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк і станом на 20.02.2025р. відповідач відзиву на позов не подав. Позивач в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги в повному обсязі, та просить задовольнити, а тому суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився. Правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами, ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України. Судом встановлено, що 04.07.2023року Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі №466/5585/2, за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи на стороні позивача про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, відповідно до якого позов задоволений частково, збільшено розмір аліментів, що підлягають стягненню на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05.11.2007, у справі № 2-6650/2007р., присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення ним повноліття з подальшою індексацією у відповідності до вимог чинного законодавства. 18.01.2024\~Постановою Львівського\~апеляційного суду\~апеляційну скаргу\~було задоволено\~повністю,\~відповідно до\~якої рішення суду першої інстанції було змінено в частині визначення розміру стягуваних аліментів, а саме присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення ним повноліття з подальшою індексацією у відповідності до вимог чинного законодавства. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04.07.2023р. набрало законної сили 18.01.2024р. відповідно до постанови Львівського апеляційного суду. Відповідно до ч.4\~ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 08.02.2024 судом першої інстанції видано виконавчий лист №466/5585/23. На виконання вищеназваного судового рішення, постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львові ЗМУМЮ Рибчак А.М. 27.02.2024р. відкрито виконавче провадження №74264943 з примусового виконання рішення. Відповідачем рішення суду від 04.07.2023, на день звернення з позовною заявою та на час розгляду справи, не виконано, заборгованості не погашено. В подальшому державним виконавцем було виконано ряд виконавчих дій, а саме: 29.02.2024 винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, та винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до веденого виконавчого провадження; 08.05.2024 винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника; 12.08.2024 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; 12.08.2024 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 12.08.2024 винесено постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.18-25). Вжиті заходи державною виконавчою службою виявились безрезультатними. Заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів відповідно до розрахунку заборгованості виконавчого документа у виконавчому провадженні №74264943 становить 28 598,00гривень. Відповідач в судове засідання не з`явився, доказів на спростування встановлених обставин не подав. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. У даній справі має місце зобов`язання\~\~ [PERSON] перед [PERSON] на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Згідно ч. 1 та ч. 3\~ст. 431 ЦПК України\~виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист є виконавчим документам. Відповідно до ч.1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Так, у постанові від 03 квітня 2019року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином. Заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно наданого позивачем розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів, пеня за несвоєчасну сплату [PERSON] аліментів нарахована позивачем в сумі 40\~614,30 грн. з період з 18.01.2024 по 11.11.2024. Таким чином, розрахунок інфляційних втрат за прострочення сплати аліментів проводиться за наступною формулою: ІВ=СЗ х ((ІІ1:100) х (ІІ2:100) х …..(ІІn:100)) СЗ, де ІВ сума інфляційних втрат; СЗ сума заборгованості; ІІ1 індекс інфляції за перший місяць прострочення; ІІ2 індекс інфляції за другий місяць прострочення; ІІn індекс інфляції за останній місяць прострочення. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Відтак з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 28\~598,00грн. Відповідно до ч.3 ст.\~196\~СК України неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абзаці 1 пункту 22\~постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) зазначив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Таким чином, стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Тобто стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У Сімейному Кодексі\~України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Вище вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Відповідно до наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат за період прострочення боржником (відповідачем) сплати аліментів з 18.01.2024 по 31.11.2024 сума інфляційних втрат становить 2271,60гривень. Відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% річних за період прострочення боржником (відповідачем) сплати аліментів за період з 18.01.2024 по 11.11.2024 сума 3 % річних становить 700,89гривень. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних індексів інфляції та за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, відповідач жодних доказів на спростування поданого розрахунку не подав. Крім цього, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів розрахунки наведені позивачем. Отже, суд вважає що доводи позивача знайшли своє відображення в ході розгляду справи, позовні вимоги є обґрунтованими та документально підтвердженими, відповідач, належних доказів на спростування своїх дій по несплаті аліментів суду не надав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved