Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Акціонерне товариство «Райффазен Банк» (надалі по тексту - АТ «Райффазен Банк») звернулося до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором № 014-RO-82-256496974 від 15.02.2024 у сумі 167452,06 грн та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 3028,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-256496974, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 148903,62 грн до 15.02.2030 під 36,00 % річних. Свої договірні зобов`язання позивач виконав належним чином надавши відповідачу кредитні кошти. Натомість, відповідач [PERSON] , як стверджує позивач, зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 26.07.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 167452,06 грн. За таких обставин, АТ «Райффазен Банк» просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 27.12.2024 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача [PERSON] двічі надсилались ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, які повернулися до суду не врученими з відміткою Укрпошти про причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».Крім того, відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Верховний Суд у постанові від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18 зазначив: «Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування». Відтак, оскільки ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів були направлені відповідачу за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання листом рекомендованою кореспонденцією, суд в достатній мірі виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляду справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, відповідач подав заяву до АТ «Райффайзен Банк» та уклав угоду № СМDРІ-2122500 від 14.03.2022, якою акцептував Публічну пропозицію/угоду. Згідно з цією заявою відповідач прийняв умови публічної пропозиції АТ «Райффайзен Банк» на отримання банківських послуг, які детально описані у Правилах, висловлюючи свою повну та беззастережну згоду з ними (а. с. 18-20). 15.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та та [PERSON] укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-256496974, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 148903,62 грн строком на 72 місяці під 36,00 % річних (а. с. 8-15). Водночас, на підтвердження факту укладення зазначеного договору позивач також надав: паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою»; додаток до заяви про акцепт Публічної пропозиції/ Угоди № СМDРІ-2122500 від 14.03.2022 - заява-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-256496974 (а. с. 6-7, 9-13). Додатком № 1 до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-256496974 сторони погодили графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого кредиту та реальної річної процентної ставки (а. с. 16-17). Відповідно до виписки по рахунку АТ «Райффайзен Банк» від 25.07.2024, АТ «Райффайзен Банк» 15.02.2024 здійснило переказ коштів відповідачу [PERSON] в сумі 148903, 62 грн за кредитом № 014-RO-82-256496974 від 15.02.2024 (а. с. 21). Банк виконав взяті на себе зобов`язання за договором, а саме надав відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач [PERSON] скористався кредитними коштами, але не виконує належним чином зобов`язання за договором, внаслідок чого згідно наданого АТ «Райффайзен Банк» розрахунку, заборгованість відповідача за договором № 014-RO-82-256496974 від 15.02.2024 станом на 26.07.2024 становить 167452,06грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 148080,26 грн, в тому числі прострочена заборгованість - 2623,77 грн, та заборгованості за відсотками в розмірі 19371,80 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 17769,62 грн (а. с. 5). Відповідно до умов договору АТ «Райффайзен Банк»вживалися заходи досудового врегулювання спору, зокрема [PERSON] надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (а. с. 22, 23). Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, надані АТ «Райффайзен Банк»докази, які досліджені судом, підтверджують факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором №014-RO-82-256496974 від 15.02.2024. Водночас, відповідачем [PERSON] не надано до суду жодних пояснень, відзиву на позовну заяву, а також належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості. Отже, з огляду на вищенаведені норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані докази, встановивши, що АТ «Райффайзен Банк» виконало свої договірні зобов`язання, а відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 3028,00 грн (а. с. 4). Отже, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 3028,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved