Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1284-9074 від 10 жовтня 2023 року у розмірі 36422 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 листопада 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачкою укладено кредитний договір №2341-1646-1. Відповідно до вказаного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 5000, 00 грн. строком на 365 днів (до 14 листопада 2024 року) шляхом переказу на її платіжну картку емітовану АТ «Райффайзен Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних). Даний кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до\~ЗУ «Про електронну комерцію». Кредитний договір був підписаний відповідачкою 15 листопада 2023 року о 09:23:44 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 063674 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua. Кредитні кошти були перераховані відповідачці 15 листопада 2023 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Райффайзен Банк». У зв`язку із порушеннями зобов`язань, заборгованість [PERSON] за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам за період з 15 грудня 2023 року по 10 вересня 2024 року складає 45844,00 грн., що нараховані відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та графіку платежів. Вимоги про дострокове повернення суми кредиту позивач не ставить. Виходячи з наведеного позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості по нарахованим та не сплаченим процентам, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 3028, 00 гривень та 10000,00 грн витрат на правову допомогу. У поданій заяві представник позивача просив справу слухати у його відсутності, заявлені вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлялася у встановленому законом порядку. До початку засідання подала заяву, у якій клопотала провести розгляд справи за її відсутності. Заявлений позов визнала частково та не заперечила проти стягнення з неї суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 5000 гривень. В задоволенні решти вимог просила відмовити, оскільки вважає їх безпідставними. При цьому долучила до поданої заяви свідоцтво про реєстрацію шлюбу з [PERSON] , довідку Форми 5 відповідно до якої [PERSON] проходить військову службу за призовом по мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 08 грудня 2022 року та копію посвідчення учасника бойових дій на прізвище [PERSON] від 06 грудня 2018 року. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. \~Судом встановлено, що 15 листопада 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачкою укладено кредитний договір №2341-1646-1. Відповідно до вказаного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 5000, 00 грн строком на 365 днів (до 14 листопада 2024 року) шляхом переказу на її платіжну картку емітовану АТ «Райффайзен Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних). Кредитний договір був підписаний відповідачкою 15 листопада 2023 року о 09:23:44 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 063674 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua. Кредитні кошти були перераховані відповідачці 15 листопада 2023 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Райффайзен Банк». У зв`язку із порушеннями зобов`язань, заборгованість [PERSON] за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам за період з 15 грудня 2023 року по 10 вересня 2024 року складає 45844,00 грн., що нараховані відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та графіку платежів. Вимоги про дострокове повернення суми кредиту позивач не ставить. Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами суд виходить з таких міркувань. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12\~цього\~Закону є оригіналом такого документа. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 2341-1646-1 від 15 листопада 2023 року, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з дотриманням вимог щодо його укладення. Вказана обставина позивачкою не оспорюється. Разом з тим, при розрахунку заборгованості за кредитом, позивачем не враховано ряд правових норм. Зокрема, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей та встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту. У статті 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Як вбачається з наданих відповідачем суду документальних доказів відповідачка [PERSON] є дружиною діючого військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації (призваний з 08 грудня 2022 року), учасника бойових дій [PERSON] . Таким чином, станом на час вирішення справи судом, відповідачка є дружиною військовослужбовця Збройних Сил України та на неї поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей». З огляду на це до відповідачки не може бути застосовано штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також наявні підстави для звільнення від обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом. Оскільки позивач не вимагає та не пред`являє вимоги дострокового повернення суми кредиту, а ставить вимогу виключно на прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 15 грудня 2023 року по 10 вересня 2024 року, то у задоволенні позову ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» слід відмовити. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed