Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно. Заява мотивована тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] та після його смерті залишилося майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивачає є єдиним спадкоємцем. При цьому, позивач до дня смерті постійно проживав разом з покійним батьком, та по даний час живе у вказаній квартирі. Таким чином, в розумінні ст.1268 ЦК України, позивач є таким, що прийняв спадщину. Однак, 23.11.2023 року приватним нотаріусом Віннницького міського нотаріального округу Процепко А.О. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання разом з спадкодавцем. Окрім того, у позивача присутня тільки копія правовстановлюючого документа на квартиру, що у подальшому унеможливить оформлення свідоцтва про право власності у нотаріуса, тому існує необхідність у визнанні права власності на нерухоме майно. Отже, для одержавння права на спадкування заявником необхідно встановити юридичний факт спільного проживання [PERSON] разом з його батьком [PERSON] на момент смерті, а також визнати право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04.01.2024 року справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. На адресу відповідачів судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також, копія позовної заяви і доданих до неї документів. Ухвалою суду від 28.03.2024 року, 28.05.2024 року та 02.07.2024 було витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Процепко А.О. інформацію щодо кола осіб спадкоємців померлого [PERSON] , який помер [INFO] , а також за наявності копію заведеної спадкової справи після його смерті. Ухвалою суду від 05.08.2024 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 29.01.2025 року було витребувано з КП «ВМБТІ» матеріали інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязів та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні позовної вимоги щодо встановлення факту спільного проживання покладався на розсуд суду, стосовно визнання права власності на спадкове майно заперечував та просив суд відмовити у задоволенні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтвва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [INFO] помер [PERSON] про що 31.08.2010 року складено відповідний актовий запис №2259, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до Акту про встановлення факту проживання встановлено, що за свідченнями сусідів на момент смерті [PERSON] , [INFO] разом з ним у квартирі [ADDRESS] проживав його син [PERSON] (а.с.10). Згідно Довідки ОСББ «Льва Толстого-23», [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав на момент смерті батька [INFO] [PERSON] разом з ним, за адресою: [ADDRESS] і вели спільне господарство. (а.с.11). Постановою від 23.11.2023 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Процепко А.О. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання разом з спадкодавцем [PERSON] (а.с.14). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] та останній претендує на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] . Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Враховуючи те, що позивач у інший спосіб не може довести факт спільного проживання його з [PERSON] , і зазначені обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим вона підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1994 року Виконком Вінницької міської ради народних депутатів посвідчив, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (1/25) (а.с.8). Відповідно до Рішення ВМР від 25.11.2022 року №1327 [ADDRESS] (а.с.15-17). На аркуші справи №12 роташовані платіжки за комунальні послуги. Оціночна вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Довідки про оцінку вартості обовідки про оцінку вартості об`єкта 1\~996 830,07 грн. (а.с.18-19). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вказала, що оригінал вказаного свідоцтва позивачем було втрачено. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, і позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, оскільки позбавлений реальної можливості оформити спадкове майно, однак, позивачем не доведено належними та допустими доказами факту втрати правовстановлюючого документу та неможливості отримати його дублікату, Крім того, з матеріалів інтентаризаційної справи №55127 вбачається наявність Свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1994 року, тому у цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial