Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Описова частина Короткий зміст вимог У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача\~ [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4952214 від 10.05.2021 року у\~розмірі 22 125,00 грн, а також відшкодувати понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений кредитний договір № 4952214, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн, які були перераховані на картковий рахунок відповідача. Разом з тим, 10.08.2021 між первісним кредитором та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №06Т, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4952214 від 10.05.2021 року. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, у зв`язку з чим нею допущено заборгованість у загальному розмірі 22125 грн, із яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 16125,00 грн. - заборгованість за відсотками; 1000,00 грн - заборгованість за комісійними винагородами. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено відповідачу досудову вимогу про сплату заборгованості, однак вона не виконана. З урахуванням наведеного, позивач звернувся із даним позовом до суду та просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором №4952214 від 10.05.2021 у розмірі 22125,00 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати. Рух справи Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 січня 2025\~року постановлено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні Татарбунарського районного суду Одеської області 18 лютого 2025 року. Аргументи, доводи, клопотання учасників справи ТОВ «Діджи Фінанс» у позовній заяві, просило провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, за\~відсутності представника товариства, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує відносно заочного розгляду справи (а.с. 7). [PERSON] не скористалася правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. Виклик [PERSON] здійснювався шляхом направлення судової повістки, яка отримана нею 05.02.2025 року (а.с. 57). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження, у\~відповідності до ч. 5 ст.279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 10.05.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4952214 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 5 000,00 грн (а.с. 27-30). Згідно з п.7.1. кредитного договору строк його дії складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Факт укладення кредитного договору сторонами у даній справі не оспорюється. Розрахунком підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем за споживчим кредитним договором № 4952214 від 10.05.2021 року, зокрема [PERSON] має заборгованість в розмірі 22125 грн, з яких: 5000 грн заборгованість по тілу кредиту, 16125 грн заборгованість за відсотками, 1000\~грн заборгованість за комісійними вингородами (а.с.45). Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим, утворилась заборгованість. Мотивувальна частина Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «Діджи Фінанс» задоволенню не підлягає з огляду на таке. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1\~ст. 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України\~визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України\~визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Позивач на підтвердження переходу права вимоги за вказаним кредитним договором посилається на те, що 10.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір відступлення прав вимоги № 06Т, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4952214 від 10.05.2021 року. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу наведено у\~статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», за змістом якої факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. У\~статті 1077 ЦК України\~зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3\~ст. 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Невід`ємною частиною договору факторингу та підтвердженням факту переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу є підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог та підтвердження щодо сплати фактором клієнту 100% ціни продажу. Як вбачається із матеріалів справи, 10.08.2021 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу № 06Т. У пункті 1.1. договору сторони погодили, що згідно умов цього договору Кредитор передає Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні кредитові права грошової вимоги до Боржників за кредитним договором вказаними у реєстрі боржників,укладеними між Кредиторами Боржниками. У самому договорі факторингу не зазначено ні розмір вимоги до боржників, яка відступається, ні самих боржників, зокрема й [PERSON] . На підтвердження своїх вимог, позивачем до позовної заяви додано: акт приймання-передачі реєстру Боржників до договору відступлення прав вимог; акт повернення права вимоги до Договору відступлення прав вимоги; акт приймання-передачі документації Боржників, гарантійний лист. Разом з цим, такі акти за своєю суттю є незаповненими (пустими) бланками, оскільки відповідні графи та розділи у ньому не заповнені. Такий акти не містять ні інформації щодо самого договору факторингу (номер договору, дата його укладення), ні щодо кредитного договору, права за яким відступаються, ні щодо боржника, права вимоги до якого за ним передаються, ні щодо розміру заборгованості та суми фінансування. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту переходу права вимоги за кредитним договором № 4952214 від\~10.05.2021 від первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» до наступного (нового) кредитора ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Відповідно до ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновки за результатами розгляду справи Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України). Враховуючи, що суд дійшов висновку про\~відмову у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Outcome: dismissed