Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

В січня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з початку 2023 року спільне життя подружжя ускладнилось, часто сварились і тяжко було знайти взаємрозуміння по причині того, що мають різні погляди на сімейне життя. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, взаємних прав та обов`язків, які притаманні чоловікові та дружині не має. Втратили почуття один до одного і зберегти сім`ю не можливо. Спору стосовно поділу майна та визначення місця проживання дітей не має. Вжиття заходів, щодо примирення є безпідставним, оскільки шлюбні відносини припинені ще з початку 2023 року. Просив суд, шлюб зареєстрований 02 серпня 2014 року Городищенським відділом ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актового запису № 94, розірвати, понесені судові витрати залишили за позивачем. 21.01.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач до суду не з`явився, однак в матеріалах справи, доданих до позовної заяви, міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити. Від представника відповідача адвоката Салія С. А. надійшла заява, клопоче про розгляд справи про розірвання шлюбу у відсутності відповідача [PERSON] та представника, позовні вимоги відповідач визнає та заперечень не має, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище " [PERSON] ", яке набуте в шлюбі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволено. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Стаття 1 СК України встановлює, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб, за нормами частини 1 статті 24 СК України, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Встановлено, сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 02 серпня 2014 року, який зареєстрований Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 94, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане повторно 21.07.2022 року. Від спільного життя мають дітей, сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Подружжя з початку 2023 року спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують через різні погляди на життя. Згідно частин 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Подружжя не виявило бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Відповідно до статті 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що волевиявлення позивача, який наполягає на задоволенні позову, є його свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. Подружжя втратили почуття один до одного і зберегти сім`ю не бажають. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Оскільки відповідач позов визнала повністю, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить. У відповідності до статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, збереження сім`ї неможливе, і тому позов підлягає повному задоволенню, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно. Відповідно до частини 2 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частиною 2 статті 114, абзацом 2 частини 3 статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати суд залишає за позивачем згідно вимог позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved