Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

20 січня 2025 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений 16.12.2023 із відповідачем [PERSON] , анулювавши актовий запис №2381. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 16 грудня 2023 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №2381. Від шлюбу дітей сторони не мають. Сімейне життя поступово з відповідачем погіршувалось і подальше підтримання шлюбних відносин з ним, на думку позивача, вже є неможливим. Спільно сторони не проживають, тривалий час не ведуть спільного господарства, а також не підтримують подружніх стосунків. У позовній заяві позивач зазначає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому зберігати шлюб з відповідачем немає сенсу. Підсумовуючи викладене, позивач зазначає, що примирення між нею і відповідачем не можливе, а тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Крім того, у заяві, що подана до суду 12.02.2025, позивач [PERSON] просить суд понесені нею судові витрати залишити за позивачем. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 09 год 00 хв 12 лютого 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2025 року відкладено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до 12 год 30 хв 28 лютого 2025 року у зв`язку із неналежним повідомленням відповідача про день, час та місце розгляду справи. У судове засідання, що призначено 28 лютого 2025 року о 12 год 30 хв, сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Крім того, просила суд не стягувати на її користь судовий збір, сплачений нею за подачу позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання 28 лютого 2025 року о 12 год 30 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку із цим 28 лютого 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 16 грудня 2023 року уклали шлюб, який у цей же день зареєстрований Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №2381, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 16 грудня 2023 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала (а.с.45). Відповідно до положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням\~вимог ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Аналогічні роз`янення викладено в абз.1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача на продовження шлюбу із відповідачем. Водночас відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не подав до суду заяви про надання строку на примирення, тобто не виявив волі на продовження перебування у шлюбі із позивачем. Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя позивача та відповідача та збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам як подружжя за відсутності згоди одного із них (у конкретному випадку позивача) на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов, у частині розірвання шлюбу, підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не змінювала прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, тому немає підстав для застосування судом положень ст.113 СК України. Водночас у п.3 прохальної частини позовної заяви позивачем заявлено позовну вимогу про анулювання актового запису про шлюб №2381. Вирішуючи по суті означену позовну вимогу суд зазначає про таке. Абзацом 4 п.15 Глави 1 Розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000\~№ 52/5 (у редакції наказуМіністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5) передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюється відповідно до\~Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі Правила №96/5) з урахуванням особливостей, передбачених цим пунктом. Абзацом 1 п.1.4 Правил №96/5, анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його складання на підставі рішення суду, а у випадках, передбачених\~статтею 39 Сімейного кодексу України, - висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва або консульської установи України. Пунктом 4.6\~Правил передбачено,\~що відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану,\~дипломатичне представництво\~чи консульська\~установа України\~анулює первинні\~актові записи\~цивільного стану\~на підставі\~рішення суду\~про:\~1) анулювання\~актового запису\~цивільного стану;\~2) визнання\~шлюбу недійсним;\~3) визнання\~шлюбу неукладеним;\~4) визнання розірвання шлюбу фіктивним; 5) скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою у випадках, передбачених\~статтею 118 Сімейного кодексу України. Водночас ч. 2 ст.115 СК України визначено, що рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. З аналізу означених норм як кодифікованого закону, так і підзаконних нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що розірвання шлюбу судом у порядку, передбаченому ст. 112 СК України, тобто нормою права, якою позивач обгрунтовує позовну вимогу про розірвання шлюбу, не є підставою для анулювання органом державної реєстрації актів цивільного стану актового запису про шлюб, а є підставою для внесення означеним органом відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. З огляду на викладене, позовна вимога про анулювання актового запису про шлюб №2381 є необгрунтованою, а відповідно у її задоволенні суд відмовляє. У зв`язку із цим, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, оскільки позивач у заяві від 12.02.2025 просила суд судові витрати залишити за нею, тому суд, реалізовуючи волю позивача, що не суперечить чинному законодавству, не вбачає правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача, розміру судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви.

Outcome: partial