Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У серпні 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у період часу з 1978 по 1980 роки мати позивача [PERSON] , працюючи в радгоспі імені Кірова Броварського району Київської області, отримала ордер на вселення до житла за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] у житлі зареєстровані її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] померла [INFO] . Дане житло є ізольованим помешканням у житловому будинку, яке складається з чотирьох квартир у будинку, в одній із яких проживає позивач. Позивач звернувся до архівного сектора Броварської державної адміністрації Київської області із запитом про отримання копії вищевказаного ордеру, однак йому відмовлено, оскільки у 2008 році з приміщення архівного відділу викрадено документи Національного архівного фонду постійного зберігання, серед яких і документи радгоспу імені Кірова за період з 1960 по 1994 роки. Рішенням Погребської сільської ради Броварського району Київської області № 113 від 31.10.2018 у наданні дозволу на оформлення права власності на вищевказану квартиру [PERSON] відмовлено з тих підстав, що сільська рада не є балансоутримувачем житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до РВ ФДМУ по Київській області з метою встановлення діючого балансоутримувача спірної квартири, йому надано інформацію, що балансоутримувач у даному будинку відсутній. Відповідач відмовив у прийнятті до комунальної власності 4-х квартирного житлового будинку. Наразі [PERSON] продовжує проживати у даній квартирі вказаного житлового будинку разом із дружиною [PERSON] , добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується нею, утримує житло й робить поточний та капітальний ремонт та сплачує комунальні послуги. [PERSON] 02.06.2021 подав нотаріально посвідчену заяву, якою відмовився від права приватизації квартири. Інші особи на квартиру не претендують, оскільки майно було надане матері позивача у користування і [PERSON] має достатньо підстав для того, щоб мати право власності не неї. Посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, [PERSON] просить визнати за ним право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати загальною площею 36,6 кв.м., житловою площею 12,4 кв.м. Заперечення відповідача 01 грудня 2021 від представника Зазимської сільської ради Броварського району Київської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, вказав неправдиві відомості, відтак позов сільська рада вважає необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує на те, що зареєстрованим місцем проживання позивача дійсно є: [ADDRESS] , однак доказів щодо конкретного номера квартири, в якій [PERSON] зареєстрований, позовна заява та додатки до неї не містять, як відсутні докази, що позивач проживав та продовжує проживати за спірною адресою. Ордеру про вселення [PERSON] та членів її сім`ї до житла також не надано. Звертав увагу суду на те, що наразі у спірній квартирі чотирьох-квартирного будинку [ADDRESS] вже декілька років проживає [PERSON] , 1982 року народження, її чоловік [PERSON] та їхні троє дітей, тобто спірна квартира перебуває у користуванні багатодітної сім`ї. У 2020 році [PERSON] звернулася до виконкому Зазимської сільської ради Броварського району Київської області із заявою про виділення їй у власність приміщення квартири [ADDRESS] , оскільки фактично вона нею користується разом із членами своєї сім`ї. Рішенням виконкому Зазимської сільської ради Броварського району Київської області № 356 від 06.11.2020 звернення [PERSON] направлено на додаткове вивчення. Після надання висновків та рекомендацій, виконком вирішив повернутися до розгляду заяви [PERSON] . За наведених обставин, відповідач вважає, що [PERSON] надав неправдиву інформацію щодо місця свого проживання у вказаному будинку та втратив право на нього у зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік. Наразі житловий будинок перебуває на балансі КСП «Нова Україна», правонаступником якого є СТОВ «Нова Україна». Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського В.С. від 09 вересня 2021 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року зарито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 02 листопада 2023 року справу прийнято до провадження судді та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Хайнацька О.Ф. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник Зазимської сільської ради Броварського району Київської області не з`явився, подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти позову. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях у судове засідання представника не направило, до суду надійшли пояснення, в яких Регіональне відділення просить здійснювати розгляд справи без участі його представника. Крім того, у пояснення Регіональне відділення додатково зазначило, що відповідно до Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та наказу Фонду державного майна України від 05.03.2001 № 357, Регіональне відділення є органом, який здійснює управління державним майном, яке під час приватизації не увійшло до статусного капіталу, але залишилося на балансі КСП «Нова Україна», правонаступником якого є СТОВ «Нова Україна», у тому числі 4-квартирний житловий будинок, що складається з квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] . Згідно Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» об`єкти житлового фонду є об`єктами передачі до комунальної власності. Листом від 24.01.2020 № 47-03/02-387 Регіональне відділення зверталося до Погребської сільської ради Броварського району Київської області з проханням розглянути питання прийняття до комунальної власності вищевказаного житлового будинку, та листом від 30.06.2020 № 47-08-2833 повторно, однак відповіді від сільської ради не надходило. Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Україна» у судове засідання представника не направило, повідомлялося належним чином. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 вересня 1985 року, позивач [PERSON] народився [INFO] у с. Погреби Броварського району Київської області, батьком якого є [PERSON] , матір [PERSON] . Згідно копії трудової книжки матері позивача [PERSON] , 1952 року народження, остання у період з 30.05.1974 по 13.03.1978 працювала у радгоспі імені Кірова. [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 жовтня 2019 року Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. За змістом позовної заяви, за життя [PERSON] отримала від радгоспу імені Кірова ордер на вселення до житла, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Разом з Дружиніною у житлі зареєстровані її діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] про що свідчать копії паспорта позивача серії [NUMBER] та Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 937/02-27 від 02.06.2021 . Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 938/02-27 від 02.06.2021, брат позивача [PERSON] також зареєстрований за вищевказаною адресою. Згідно Довідки Погребської сільської ради Броварського району Київської області № 682 від 09.10.2018 інші особи за вищевказаною адресою зареєстрованими не значаться. Згідно технічного паспорту, виготовленого 03.12.2015 ТОВ «Укрінвентарексперт», квартира [ADDRESS] розташована на 1 поверсі 1 поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 12,4 кв.м., кухні площею 8,0 кв.м, коридору площею 3,7 кв.м., передпокою площею 12.5. Відомості про зареєстроване право власності на житловий будинок [ADDRESS] у реєстрі відсутні, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 268473764 від 31.07.2021. Відповідно до листа Архівного сектору Броварської районної державної адміністрації Київської області від 05.07.2018 № 85, згідно Акту № 1 від 14.01.2008 «Про нестачу архівних справ (документів)» у ніч з 8 на 9 січня 2008 року з приміщення архівного відділу райдержадміністрації викрадено документи Національного архівного фонду постійного зберігання, серед яких були документи радгоспу ім. Кірова, а саме накази директора з основної діяльності, протоколи засідань бюро економічного аналізу, протоколи засідань загальних зборів працівників радгоспу, протоколи засідань профкомітету за період з 1960 по 1994 роки в кількості 289 справ. За вказаний фактом порушена кримінальна справа, в якій 19 жовтня 2009 року ухвалено вирок № 1-16/2009. Відповідно до наказу Регіонального відділення фонду державного майна України по Київській області № 1-ВП від 03 січня 1994 року родгосп ім. Кірова перетворено у колективне сільськогосподарське підприємство «Нова Україна». Документи з основної діяльності радгоспу передані на державне архівне зберігання у кількості 297 одиниць зберігання. Інформація про балансоутримувача та власника земельної ділянки, на якій розташовано будинок [ADDRESS] в архівному секторі не зберігається. Рішенням Погребської сільської ради Броварського району Київської області № 113 від 31.10.2018 у наданні дозволу на оформлення права власності на вищевказану квартиру [PERSON] відмовлено з тих підстав, що сільська рада не є балансоутримувачем житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа Броварської районної державної адміністрації Київської області № Д8102 від 25.07.2018, за інформацією Погребської сільської ради до комунальної власності громади с. Погреби не входить житловий будинок в [ADDRESS] , у сільській раді відсутня інформація щодо балансоутримувача вищевказаного житла. Відповідно до\~листів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях № 50-08-2867 від 01.09.2020 та № 20-08.01-2261 від 26.09.2022, відповідно до Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та наказу Фонду державного майна України від 05.03.2001 № 357, Регіональне відділення є органом, який здійснює управління державним майном, яке під час приватизації не увійшло до статусного капіталу, але залишилося на балансі КСП «Нова Україна», правонаступником якого є СТОВ «Нова Україна», у тому числі 4-квартирний житловий будинок, що складається з квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] . Згідно Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» об`єкти житлового фонду є об`єктами передачі до комунальної власності. Листом від 24.01.2020 № 47-03/02-387 та повторно листом від 30.06.2020 № 47-08-2833 Регіональне відділення зверталося до Погребської сільської ради Броварського району Київської області з проханням розглянути питання прийняття до комунальної власності вищевказаного житлового будинку. Рішенням Зазимської сільської ради Броварського району Київської області № 233-06-позачергової VII від 13 квітня 2020 року Фонду Державного майна України відмовлено у прийнятті до комунальної власності об`єктів державної власності - газифікації села Погреби та 4-х квартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , у зв`язку з перебуванням частини об`єкту у власності приватних осіб, а також відсутності матеріальної та технічної можливості обслуговування даного об`єкту. З листа ТОВ «Нова Україна» № 10 від 10.02.2022, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях на ТОВ «Нова Україна» покладено обов`язки балансоутримувача об`єктів соціальної інфраструктури, що належать до державної власності та які не увійшли до статутного капіталу КСП «Нова Україна» під час приватизації. Станом на 24.01.2022 об`єкти житлового фонду державної власності, що увійшли під час приватизації до статутного капіталу КСП «Нова Україна» та передавались в господарське відання останньому, зокрема, житлові будинки з розташуванням у с. Погреби Броварського району Київської області, на балансі товариства не знаходяться. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є рідним братом позивача, свого житла не має. Зазначив, що з народження, тобто з 1979 року, він зареєстрований у будинку [ADDRESS] . Проживав у квартирі до 2019 року. Після того, як брати виїхали з квартири, у ній залишилася проживати сестра, яка пізніше виїхала в Херсон. Вказував на те, що спірна квартира надавалася його матері [PERSON] згідно ордеру на вселення. Однак, наразі позивач не може потрапити до квартири приблизно з 2019 року, оскільки сусід змінив замки та погрожує йому. Тому [PERSON] вже декілька років проживає у [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона є невісткою позивача, підтвердила, що останній з народження і до 2018 року проживав за адресою реєстрації у с. Погреби, потім переїхав у смт. В.Димерка у зв`язку з хворобою матері. У судовому засіданні свідок [PERSON] , який є двоюрідним братом позивача, підтвердив, що спірна квартира надана матері позивача радгоспом ім. Кірова. Свідок [PERSON] , яка є тещею позивача, у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] радгоспом імені Кірова надане житло, оскільки сім`я багатодітна, матір з дітьми там проживали і були зареєстровані. Коли [PERSON] померла, правовстановлюючих документів на квартиру не було. Зараз у квартирі живуть інші люди. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що позивач є її чоловіком, у 2006 році вони з [PERSON] одружилися та всі разом проживали довгий час у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Потім [PERSON] захворіла і померла, вирішили повернулися до квартири, оскільки квартира надана матері позивача згідно ордеру. Чоловік брав кредити у фінансових установах, хвилювалася, що житло заберуть. Сусіди [PERSON] і [PERSON] вибили двері у квартиру і змінили замки, заїхали туди жити. Викликали поліцію, бо були погрози. Востаннє були у квартирі у жовтні 2015, 2017 роках, потім жили в її матері. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивач має довести факт існування такого нерухомого майна; відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше десяти років. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) наведено такі висновки. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте, не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України. З огляду на викладене вище у сукупності, за набувальною давністю може бути визнане право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 травня 2021 року у справі № 214/3083/18 (провадження № 61-2924св21), від 24 червня 2021 року у справі № 219/49/20 (провадження № 61-2924св21), від 23 вересня 2021 року у справі № 206/1759/20 (провадження № 61-9602св21), від 05 квітня 2022 року у справі № 642/3930/20 (провадження № 61-14866св21). Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 683/1795/17 (провадження № 61-544св19). Судом встановлено, що перебуваючи у трудових відносинах з радгоспом імені Кірова, матір позивача - [PERSON] отримала ордер на вселення до житла за адресою: [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстровані й на даний час позивач та його брат, проте фактично не проживають за вказаною адресою. У квартирі проживають інші особи. Ордер, виданий на ім`я [PERSON] , у матеріалах справи відсутній, останній зник внаслідок викрадення документів з приміщення архівного відділу райдержадміністрації у 2008 році. Таким чином, матір позивача користувалася житлом, проживала у ньому разом із сім`єю на підставі виданого радгоспом імені Кірова ордеру, що виключає можливість застосування до цих правовідносин статті 344 ЦК України. Суд звертає увагу, що доводи позивача щодо відкритого володіння квартирою, її утримання, використання для проживання не є обґрунтованими, оскільки такі не дають підстав для визнання за ним права власності за набувальною давністю у зв`язку із відсутністю елемента добросовісності заволодіння майном, у розумінні статті 344 ЦК України. Крім того, згідно з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 683/1795/17 (провадження № 61-544св19), сам по собі факт проживання позивача у спірній квартирі, утримання її в належному стані та здійснення оплати за житлово-комунальні послуги не є підставою для виникнення у особи права власності за набувальною давністю. Враховуючи викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини у справі, суд вважає, що правові підстави для визнання за позивачем права власності на вказане житло за набувальною давністю, у порядку статті 344 ЦК України, відсутні. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed