Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~16 травня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», представник позивача Підлетейчук Мирослав Миколайович,\~ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказував, що\~ через невиконання [PERSON] \~ умов укладеного з\~\~\~ ТОВ\~\~\~\~\~ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~\~\~\~\~ кредитного\~\~\~\~ договору № 1269-1826 від 08.09.2023 про надання кредитної лінії, в нього утворилася заборгованість на загальну суму 23 500,00\~ грн, які позивач\~\~ прохав стягнути з відповідача. 21.05.2024 ухвалою суду було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду\~ в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін\~ на 24 червня 2024 року в залі судових засідань Кобеляцького районного суду, яке в подальшому було відкладено за клопотанням відповідача на 29.07.2024. Представник позивача в заяві до суду прохав розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача адвокат Яременко О. Є. надав суду клопотання про витребування оригіналу електронного доказу, а саме договору відкриття кредитної лінії № 1269-1826 від 08.09.2023, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] . Прохав розгляд справи проводити за відсутності сторони відповідача. Ухвалою суду від 29.07.2024 задоволено клопотання представника відповідача та витребувано електронні докази, розгляд справи відкладено на 02.10.2024. Однак, станом на 02.10.2024 вказана вище ухвала суду не виконана. Представник відповідача - адвокат Яременко О. В. надав суду заяву про повторне витребування електронних доказів, які не надійшли до суду. З метою ґрунтовного, повного та об`єктивного вирішення справи, взявши до уваги ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 100 ЦПК України, суд вважає за потрібне задовольнити клопотання представника відповідача та повторно витребувати оригінали електронних доказів. Ухвалою суду від 02.10.2024 повторно витребувано вказані вище докази та відкладено розгляд справи 04 листопада 2024 року. 04.10.2024 позивачем виконані вимоги ухвали суду про витребування доказів (а.с.83-113). В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями сторони відповідача. 24.02.2025 представником відповідача надано суду додаткові пояснення щодо предмету спору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити. Представник відповідача адвокат Яременко О. Є. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та прохав відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши представника відповідача адвоката Яременка О. Є., розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків. В матеріалах справи зазначано, що 08.09.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1269-1826, на підставі якого кредитодавець відкрив для позичальника кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів у розмірі 4 700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту кредитна лінія (а.с. 10-16,17-24,25-26,). Відповідно до умов Договору, кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошової суми позичальнику, вказаної у п. 2.3 цього Договору. Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 4 700,00 грн, нараховані проценти за користування кредитом 1762,50 грн. Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту № 1269-1826 від 08.09.2023 [PERSON] отримав від позивача на свій рахунок через систему платежів LiqPay на підставі договору платіж у сумі 4700,00 грн (а. с. 34). Згідно з п. 4.8 Договору, заявлений базовий період користування кредиту складає 15 календарних днів з дня надання кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення суми Кредиту, за такою ставкою: Стандартна процента ставка становить 3% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку дії цього Договору ( п.п. 4.10 Договору). Пунктом 4.12 Договору передбачено, що строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 03.07.2024) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. Як зазначає позивач, [PERSON] за кредитним договором свої зобов`язання належним чином не виконав, заборгованість перед позивачем у повному обсязі не погасив, а тому станом на 06.02.2024 за вказаним вище договором існує заборгованість на загальну суму 25 497,50 грн, яка складається із: - 4700,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; - 20 797,50 грн -\~ прострочена заборгованість за\~ нарахованими процентами. Нявну заборгованість позивач підтверджує довідкою (розрахунком) про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, наданою позивачем (а.с. 35-36). Кредитодавцем було ухвалено рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами у сумі 1 997,50 грн за умови погашення ним решти заборгованості за кредитим договором в розмірі 23 500,00 грн, тому враховуючи це, позивач просить суд стягнути з [PERSON] неповну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину 23 500,00 грн, що складається з: - 4 700,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; - 18 800,00 грн - прострочена заборгованість за\~ нарахованими процентами. Відповідач стверджує, що він\~ такого як зазначає позивач договору у електронній формі із вказаними вище кредитором не укладав, а наданий у справу договір про відкриття кредитної лінії йому невідомий та не містить його підпису. Тому, у нього є обґрунтований сумнів у відповідності поданих копій оригіналу. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Відповідно до ч.5 ст.100 ЦПК України,\~ якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. На ухвалу суду про витребування оригіналу електронного доказу Позивачем надано флеш накопичувач з договором( а.с.113). На підтвердження укладення договору, позивач надіслав суду моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі [PERSON] , який відображає послідовність всіх дій відповідача в хронологічному порядку, починаючи з моменту входу на сайт кредитодавця та до моменту повідомлення про укладення договору та надання послуги, шляхом переказу грошових коштів на банківську картку зазначену самим відповідачем. У зазначеному моніторингу також відображено\~\~\~ надсилання\~ позивачем\~\~\~ примірника\~\~\~\~ Кредитного договору № 1269-1826 від 08.09.2023 та додатків до нього, які є невід`ємною частиною Договору відповідачу та надсилання одноразового ідентифікатора (а.с.92). Суд наголошує на тому, що у матеріалах справи відсутні будь-які заперечення відповідача, що картковий рахунок, на який надіслані кредитні кошти в сумі 4700,00 грн, йому не належить. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №202/4494/16-ц від 31.10.2018, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідачем не спростовано доводи позивача про укладення кредитного договору, оскільки в тексті самого договору містяться відомості про податковий номер [PERSON] , його паспортні дані, відомості про місце проживання,\~ номер особистого електронного платіжного засобу, на який Банком було перераховано кредитні кошти, електронна пошта, на яку було надіслано весь пакет документів разом з одноразовим ідентифікатором. Із вимогами про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами відповідач не звертався, а отримавши кредитні кошти, не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення такого договору відмовитися від нього без пояснення причин, тим самим підтвердив виконання своїх зобов`язань. Щодо розміру процентів, які пред`явлені Позивачем до стягнення, то відповідач зазначає, що такі у чотири рази перевищують тіло кредиту та прохає їх зменшити. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Заявлена Позивачем сума відсотків з огляду на сам розмір позики\~ є явно завищена, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст.509 та ч. 1, 2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідно до п. 5 ч. 3ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено таке: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року №39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011\~ у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.3, ч. 3 ст.509\~\~\~ та ч. 1-2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи цю норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі №132/1006/19. Також відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі №902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Відповідно до п.8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла\~ висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі не є співмірною сумі кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Більше того, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22.11.2023року, що набрав чинності 24.12.2023 доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. За таких обставин суд вважає, що стягненню за процентами\~ має підлягати сума, яка не перевищує суми визначеної як тіло кредиту, тобто 4700,00 грн, а всього\~ треба стягнути 9400, 00 грн, де 4700,00 грн - сума кредиту\~\~ і\~ 4700,00 грн сума процентів. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Враховуючи викладене вище, суд вважає за потрібне\~ позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути\~\~ з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133)\~ заборгованість за Кредитним договором № 1269-1826 від 08.09.2023 в розмірі 9 400,00 (дев`ять тисяч чотириста грн\~ 00 коп) гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 4 700,00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами 4 700,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Стягнути\~ з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП\~\~\~\~\~\~ [NUMBER] ,\~\~ зареєстроване\~\~ місце\~\~\~ проживання: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) судові витрати\~ зі\~ сплати судового збору в розмірі 2 422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп).

Outcome: partial