Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] , в якому просила: -визнати відповідача батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; -внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] № 480 від 09 серпня 2013 року, що був складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайнного управління юстиції у Дніпропетровській області, зазначивши батьком дитини [PERSON] ; -стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що починаючи з вересня 2012 року по січень 2013 року перебувала у любовних відносинах з відповідачем, який на той час був її сусідом, і перебував у шлюбі з іншою жінкою. [INFO] в результаті цих відносин у позивачки народилася дочка [PERSON] . Оскільки відповідач перебував у шлюбі з іншою жінкою, з якою позивачка також була знайома та спілкувалася, при реєстрації народження дитини відомості про батька дитини були внесені у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. Приблизно влітку 2015 року про наявність спільної дитини дізналася дружина відповідача, а ще через деякий час [PERSON] почала спілкуватися з дітьми відповідача від шлюбу, відповідач почав приймати участь у вихованні їх спільної дочки. Відповідач ставиться до [PERSON] , як до власної дочки, цікавиться її життям, навчанням тощо, вони разом проводять час, він купує необхідні їй речі, надає позивачці кошти на утримання дитини, однак цих коштів критично не вистачає на утримання дитини, тому позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом, виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року відкрите провадження по справі (а.с. 17). Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року по справі призначено судово-генетичну експертизу, провадження по справі зупинено (а.с. 23). Ухвалою суду від 30 січня 2025 року провадження по справі поновлено (а.с. 30). Позиція сторін в судовому засіданні. Позивачка в судовому засіданні свій позов підтримала, надала пояснення про те, що перебуваючи у любовних відносинах з відповідачем, та фактично являючись його коханкою, вона намагалася приховати їх стосунки та не наполягала на реєстрації шлюбу, знаючи, що [PERSON] перебуває у шлюбі з іншою жінкою, з якою вона також спілкувалася, будучи сусідкою. В результаті цих стосунків вона завагітніла, навіть думала перервати вагітність, однак [PERSON] піклувався про неї, заперечував проти аборту, обіцяв, що буде їй допомагати. [INFO] вона народила дочку [PERSON] , однак реєструвати народження дочки на ім`я відповідача вона відмовилася, оскільки за їх національними ромськими традиціями, відомості про батька дитини вносяться зі слів матері. Маючи певну образу на батька дитини вона дала по-батькові дитини [PERSON] , так як і по батькові відповідача. Позивачка наполягає на тому, що приховувала від оточуючих батька дитини, однак малолітня дитина дуже схожа на свого батька і такий факт не можливо тривалий час приховувати. Приблизно у 2015 році дружина відповідача дізналася про наявність у нього ще однієї дитини, однак він утримав сім`ю, а вона через деякий час познайомилася з іншим чоловіком. Не дивлячись на це, [PERSON] не приховував свого батьківства щодо цієї дитини, вона почала називати його батьком, він піклується про неї, допомагає матеріально, піклується про неї, тощо, дитина спілкується з його сім`єю. Однак позивачка наполягає на офіційному визнанні батьківства та стягненні аліментів на утримання дочки, оскільки вона, як матір, краще знає потреби своєї дочки, самостійно бажає розпоряджатися коштами на утримання дитини. Відповідач в судовому засідання позов визнав, не оспорював жодної обставини, зазначеної у позові, наполягав на тому, що саме він являється батьком [PERSON] , [INFO] , однак певний час приховував цей факт, як і сам факт інтимних відносин з позивачко, оскільки мав на меті зберегти шлюб та сім`ю. Між тим, такий факт важко приховати від оточуючих і від близьких осіб, тому коли розкрилася вся правда, він зберіг свій шлюб, сім`ю, в яку з часом прийшла і його дочка [PERSON] . Відповідач не заперечував свого батьківства, однак відмовився від проходження призначеної експертизи судом, діючи виключно в інтересах національних ромських традицій та в інтересах самої дитини. За їх традиціями відібрання біологічних зразків у дитини негативно може відобразитися на самій дитині, таке втручання в її організм може нашкодити її здоров`ю. Крім того, відповідач наполягав на тому, щоб дитині було присвоєно його прізвище та по-батькові, не заперечував проти визначення аліментів у твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що має дохід від здійснення адвокатської діяльності, його доходи дозволяють сплачувати аліменти у такому розмірі, що буде справедливим у даній ситуації. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. У відповідності до ч. 1 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, а у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Суду надано свідоцтво про народження серія [NUMBER] , у відповідності до якого [PERSON] народилася [INFO] в м.Новомосковську Дніпропетровської області, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 480. (а.с. 10). Судом встановлено, що відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , в актовому записі про народження внесені у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері, а сама матір - [PERSON] на той час у шлюбі з іншим чоловіком не перебувала (а.с. 19). Відповідно до ст.\~121\~Сімейного кодексу\~України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.122, ст. 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст.\~128\~Сімейного кодексу\~України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності\~до ч.1\~ст.\~103\~ЦПК України\~суд призначає\~експертизу у\~справі за\~сукупності таких\~умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Як зазначав суд вище, за клопотанням позивача, судом була призначена судова молекулярно-генетична експертиза, для проведення якої відповідач не з`явився. При цьому, суду надані докази належного повідомлення відповідача про проведення експертизи визначеною експертною установою, відповідач відмовився від проведення експертизи, визнаючи позов у повному обсязі. У відповідності до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд незалежно від того, хто із цих осіб ухиляється, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Поряд з цим, згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представника повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено наступне Відповідно до статей 213, 215 ЦПК (1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК ( 1618-15 ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК (1618-15 ) може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Системний аналіз положень чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавства, процесуальна поведінка відповідача, який не з`явився для проведення експертизи, доводить суду факт для з`ясування якого була призначена експертиза. Крім зазначеного вище, варто звернути увагу на те, що відповідач, визнаючи своє батьківство, надав суду пояснення про те, що малолітня [PERSON] , [INFO] , наразі являється повноцінним членом його сім`ї, спілкується з його дітьми, народженими у шлюбі, разом вони святкують сімейні свята, її День народження, новий рік, тощо. Представником позивача на підтвердження цих обставин, надано фото таблиці з таких сімейних свят. У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З огляду на письмову заяву відповідача про визнання позову, з огляду на чіткі та послідовні пояснення обох сторін щодо походження [PERSON] від батька [PERSON] , у суду не виникає сумнів у в достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а тому суд знаходить доведеним, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5) абз.8 пункту 20 глави 1 розділу ІІІ, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011року №96/5) підпункт 2.16.4 пункту 2.16 розділу II на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно ч.4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789\~XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин, позов [PERSON] в ці частині обґрунтований та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд, керується наступними нормами закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.\~141\~СК України встановлюється рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони у шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі змін матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Судом встановлено, що неповнолітня донька проживає разом з матір`ю, відповідач надає допомогу дитині, однак позивачка наполягає на визначенні саме такого розміру аліментів, відповідач не заперечував проти стягнення аліментів в судовому порядку у визначеному позивачкою розмірі, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.\~182\~СК України з відповідача на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] повинно бути стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 гривень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 1211 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved