Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позов, я якому просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог: надати дозвіл [PERSON] , [INFO] зареєструвати місце проживання за місцем реєстрації проживання матері, без згоди батька дитини [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані таким. Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.12.2007 року. В шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач неодноразово зверталась до батьків відповідача за допомогою каналу зв`язку Вайбер, але з їх слів, він таку згоду не надає. Таким чином позивач та дитина позбавлені можливості зареєструвати місце проживання сина без згоди батька самостійно. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся, поштове відправлення повернулось з відміткою «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказує, що дитина яка досягла 14 років. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов до наступного висновку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.09.2024 року відкрито провадження у справі і призначено справу до судового розгляду. [PERSON] народився [INFO] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Так, встановлено, що сторони мають спільну дитину. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 11.01.2012 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17.01.2012 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки від 05.04.2024 року за № 5106-5003216642 [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (фактичне місце перебування: [ADDRESS] ). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частин 1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно з п. 26 Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно п. 31 Правил, особи, які досягли 14-річного віку, самостійно подають заяву про реєстрацію місця проживання (перебування). У відповідності до п. 32 Правил, у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти. Так, встановлено судом, за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію, дитина, яка досягла 14 років позбавлена можливості зареєструвати своє місце проживання. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання дитини, за обраним нею місцем реєєстрації суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей віком до 14 років, тому приходить до висновку, що рішення про надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька за місцем реєстрації проживання матері буде ефективним способом захисту прав дитини.

Outcome: approved