Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку площею 2.75 га, розташовану на території Городищенської сільської ради Луцького району, та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Вказує, що постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті за адресою: [ADDRESS] . Заявник вказує, що встановлення даного факту необхідно їй для оформлення своїх спадкових прав після смерті матері. З врахуванням\~викладеного,\~просить \~встановити фактпостійного проживання на час\~відкриття спадщини\~разом зі\~спадкодавцем [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] . Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 19 грудня 2025 року відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили задовольнити. Заінтересована особа в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви, підтвердивши той факт, що заявник дійсно проживала на час\~відкриття спадщини\~разом зі\~спадкодавцем [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] . Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~померла [INFO] ,\~що підтверджується свідоцтвом про смерть. Також встановлено,\~що \~після смерті\~ [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку площею 2.75 га, розташовану на території Городищенської сільської ради Луцького району, та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1\~ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що викладені в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 3 ст.\~1268, ч. 1 ст.\~1269 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу\~він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17. Суд вважає доведеною обставину, що [PERSON] проживала спільно зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою:\~ [ADDRESS] , на\~час відкриття\~спадщини [INFO] . Так, з довідки ВП Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 24.06.2024 вбачається, що в ході проведеної перевірки було встановлено, що [PERSON] проживає [ADDRESS] тривалий час, а саме останніх п`ятдесяти років. З виписки із медичної картки [PERSON] \~ встановлено, що заявник перебуває на обліку в Чаруківській АЗПСМ з 2008 року. Допитані в ході розгляду справи свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ствердили, що заявник постійно проживала на час\~відкриття спадщини\~разом зі\~спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою:\~ [ADDRESS] . З дослідженої судом копії спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , постановою від 11 червня 2024 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Факт, який заявник просить встановити, необхідно їй для можливості реалізації права прийняття спадщини за законом. Таким чином, надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, та те, що вимоги не містять в собі спору про право, суд вважає за можливе заяву задовольнити.

Outcome: approved