Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на свою користь суму на відшкодування матеріальної шкоди 74805,68 грн, суму, сплачену за дослідження по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного потерпілій особі, як власнику транспортного засобу та визначенню вартості відновлюваного ремонту та ринкової вартості вказаного транспортного засобу для врегулювання страхових випадків відповідно до законодавства 3000 грн та відшкодування судових витрат. В обґрунтування позову зазначає, що автомобіль МІТSUВІSНІ LАNSЕR реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого він є, отримав пошкодження внаслідок відокремлення токоприймача від контактної лінії, що стало причиною іскріння, іскри впали на його автомобіль. Позивач вказує, що постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2024 у справі № 202/19142/23 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , водія тролейбуса, за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Водночас, у постанові від 29.01.2024 зазначено, що з наданих та досліджених судом доказів неможливо зробити висновок які саме дії або бездіяльність [PERSON] , стали причиною відокремлення токоприймача від контактної лінії. В акті обстеження вулично-шляхової мережі від 16.09.2023 зазначено, що експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану", пошкоджена контактна електропередача тролейбуса." Тролейбус № 1065, ЮМЗ Т1Р (Т2П), заводський номер 302, виготовлений 1994 року, знаходиться на обліку Тролейбусного депо № 1, яке входить до складу Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, що підтверджується відомостями з інтернет порталу "Міський електротранспорт" за посиланням: https://transphoto.org/vehicle/56932/, тобто відповідальність за технічні ушкодження надані автомобілю МІТSUВІSНІ LАNSЕR реєстраційний номер [NUMBER] , спричинені тим, що експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, пошкоджена контактна електропередача тролейбуса, несе саме відповідач. Відповідно до звіту № 509102301 про матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля МІТSUВІSНІ LАNSЕR реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження, виготовленим оцінювачем [PERSON] , складає 74805, 68 грн, вартість послуг оцінювача склала 3000 грн. Тому просить стягнути з відповідача цю суму збитків. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2024 у справі відкрито провадження. У зв`язку із відставкою судді [PERSON] на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у цій справі визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Потоцька С.С. Ухвалою від 23.09.2024 справа прийнята до провадження судді Потоцької С.С., призначені судові засідання. Відповідач проти задоволення позову заперечував, у відзиві на позов заначив, що згідно з актом № 7 перевірки технічного стану трамвайного вагону (тролейбуса) КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР Депо № 1 від 16.09.2023 тролейбус № 1065 знаходиться у технічному стані та придатний до експлуатації. Відповідач вказує, що через відсутність у діях водія [PERSON] складу адміністративного правопорушення, у позивача відсутні правові підстави стягувати матеріальні збитки з відповідача. Також, звертає увагу, що згідно з протоколом огляду транспортного засобу від 09.10.2023 був відсутній представник відповідача при огляді транспортного засобу, вважає необ`єктивним проведення експертного дослідження та відноситься до передбачуваних витрат, які б міг понести позивач, якщо б не відремонтував свій транспортний засіб, а не з тими збитками, на відшкодування яких в розумінні ст. 22 ЦК України, має право особа за умови порушення її права. Заперечував проти розміру витрат на правничу допомогу та витрат на проведення експертного дослідження. Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що протокол огляду містить підпис представника відповідача, звіт оцінювача є належним доказом розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку. У судових засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні, які викладені у позовних вимогах. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві. У судовому засіданні 25.02.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення та проголошення рішення призначене на 03.03.2025. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобілю МІТSUВІSНІ LАNSЕR реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 13-14). 16.09.2023 о 19 годині 15 хвилин [PERSON] керував тролейбусом ЮМЗ Тір №1 065 в м. Дніпро по проспекту Слобожанському. 50, під час руху тролейбуса відбулося відокремлення токоприймача від контактної лінії, що стало причиною іскріння, іскри впали на автомобіль МІТSUВІSНІ LАNSЕR реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобіль МІТSUВІSНІ LАNSЕR отримав технічні ушкодження. 16.09.2023 за результатами перевірки технічного стану тролейбуса працівниками КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР складений акт № 7, за висновками якого тролейбус 1065 знаходиться в справному технічному стані та придатний до експлуатації. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2024 у справі № 202/19142/23 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , водія тролейбуса, за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення (а.с. 35-36). У постанові Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2024 у справі № 202/19142/23 зазначено, що «Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП 16.09.2023 о 19 годині 15 хвилин [PERSON] керував тролейбусом ЮМЗ Тір №1 065 в м.Дніпро по проспекту Слобожанському. 50, під час руху не був уважним не стежив за дорожньою обстановкою та технічним станом тролейбуса, порушив п.п.1.5 та 2.3 "б" Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив відокремлення токоприймача від контактної лінії, що стало причиною іскріння, іскри впали на автомобіль МІТSUВІSНІ LАNSЕR реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобіль МІТSUВІSНІ LАNSЕR отримав технічні ушкодження. [PERSON] вину не визнав, стверджує, що він не порушував правила дорожнього руху, його діями не було створено аварійну ситуацію, що не з його вини сталась технічна несправність контактної лінії. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях [PERSON] відсутні ознаки адміністративного правопорушення, з огляду на таке. Відповідно до п.1.5. Правил дорожнього руху України, порушення яких нібито допустив Штаравка, "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків". З наданих та досліджених судом доказів неможливо зробити висновок, які саме дії або бездіяльність Шатравки, стали причиною відокремлення токоприймача від контактної лінії. В акті обстеження вулично-шляхової мережі від 16.09.2023 зазначено, що експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану", пошкоджена контактна електропередача тролейбуса." Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська не встановлений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у діях водія тролейбуса Шатравки Є. В., у зв`язку з чим провадження у справі закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Ці обставини не заперечуються сторонами. Позивач на адресу відповідача направив заяву від 04.10.2023 про направлення представника КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на 09.10.2023 на огляд автомобіля МІТSUВІSНІ LАNSЕR. Результати огляду автомобіля МІТSUВІSНІ LАNSЕR реєстраційний номер [NUMBER] зафіксовані у протоколі огляду транспортного засобу від 09.10.2023 (а.с.80-81). Огляд транспортного засобу проведений у присутності представника КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, про що свідчить особистий підпис представника [PERSON] на протоколі огляду. Під час судового засідання представник відповідача підтвердив, що [PERSON] є працівником КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР. На замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] складений звіт від 12.10.2023 № Б 09102301 про матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля МІТSUВІSНІ LАNSЕR реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження. (а.с. 18-33, 74-94). За висновками суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля МІТSUВІSНІ LАNSЕR реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження складає 74805, 68 грн. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У частині першій\~статті 1166\~ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для застосування положень ст. 1166 ЦК України необхідно довести, що шкоду позивачу завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю особи, на яку покладається відповідальність відшкодувати шкоду, а саме необхідна наявність таких складових елементів як: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) прямий причинно-наслідковий зв`язок між першим та другим елементами; г) вина завдавача шкоди. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Отже, контактні мережі електричного транспорту є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14, постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 759/4781/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 203/2378/14-ц та від 28.08.2019 у справі № 638/20603/16. Відповідно до ч. 3, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», передбачено, що з огляду па презумпцію вини завдавала шкоди (частина друга статті 1166 ЦК УКраїги) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1887 ЦК УКраїни, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК УКраїни). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до обставин справи пошкодження автомобіля МІТSUВІSНІ LАNSЕR реєстраційний номер [NUMBER] сталась внаслідок відокремлення токоприймача від контактної лінії, що стало причиною іскріння та потрапляння іскри на автомобіль. Об`єктами міського електричного транспорту, є, зокрема, контактні мережі (абз. 9 частини першої ст. 1 Закону України «Про міський електричний транспорт». Технічний і санітарний стан рухомого складу, який працює на маршрутах (лініях), та інших об`єктів міського електричного транспорту повинен відповідати вимогам Правил дорожнього руху,\~Правил експлуатації трамвая та тролейбуса,\~Правил технічної\~експлуатації метрополітену,\~а також\~нормам у\~цій сфері\~(частина\~перша ст. 17 Закону України «Про міський електричний транспорт»). Предметом господарської діяльності КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР визначені у розділі 2 Статуту (а.с38-50). Як перевізник КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР зобов`язане відповідно до абз 3 частини першої ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт» утримувати рухомий склад та інші об`єкти міського електричного транспорту у належному стані, створювати умови для проведення їх державного технічного огляду. Отже, суд вважає, що причини (підстави) відокремлення токоприймача від контактної лінії залежали від відповідача, який зобов`язаний утримувати мережу в належному стані, та недотримання цих умов призвело до відокремлення токоприймача від контактної лінії, що стало причиною іскріння, та потрапляння іскр на автомобіль позивача. Відповідачем не доведено належними доказами, що відокремлення токоприймача від контактної лінії відбулося не з вини відповідача. Також відповідачем не спростовано, що пошкоджена контактна тролейбусна електромережа як об`єкт міського електричного транспорту, який знаходиться на балансі відповідача, та джерело підвищеної небезпеки не знаходилася в несправному технічному стані, не , та шкода завдана не з вини відповідача. За таких обставин, суд вважає, що наявні всі складові елементи для застосування положень ст. 1166 ЦК України. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної\~вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем наданий звіт від 12.10.2023 № Б 09102301 Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Позивач скористався своїм процесуальним правом та надав до суду висновок оцінювача складений на підставі огляду транспортного засобу, який проведено ним особисто у присутності представників сторін. Оцінювач самостійно фіксував всі пошкодження, фотографував весь перелік пошкоджень. Оцінювач [PERSON] обізнаний про кримінальну відповідальність. Висновок оцінювача [PERSON] відповідачем не спростований, клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи відповідач не заявляв, жодними належними доказами відповідач не спростував позовні вимоги позивача. Відтак, саме відомості у висновку оцінювача [PERSON] сприймаються судом як достовірні та обґрунтовані, як такі, що зібрані із дотриманням встановленого законом порядку. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, врахувавши вказані норми матеріального права, дійшов висновку про те, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля МІТSUВІSНІ LАNSЕR реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження, у сумі 74805, 68 грн, підлягає стягненню з відповідача як особи, винної у завданні шкоди. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 3000 грн. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). За змістом частини четверто їстатті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ятастатті 137 ЦПК України). У судовому засідання представник позивач заявив клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. На підтвердження наданих юридичних послуг позивачем надані Договір від 03.10.2023 № 03102305/б про надання правової допомоги, укладений між позивачем та ТОВ «Центр правової допомоги», Акт приймання-передачі наданих послуг від 29.02.2024 до Договору на суму 9000 грн. З долученої до матеріалів справи платіжної інструкції (а.с 54) неможливо встановити ні платника, ні отримувача, не вказане призначення платіжу та її суму. Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті\~137, частини сьомої статті\~139\~та частини третьої статті\~141 ЦПК України\~(див. пункт 63\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі N 496/3134/19\~(провадження N 14-44цс21). Оскільки юридичні\~послуги надавалися\~іншою ніж\~адвокат особою,\~тому відсутні\~правові підстави\~для стягнення\~цих витрат. , Згідно з положеннями п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Нормами ч.6 ст.139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №523/7567/20 (провадження № 61-18501св20) зазначено, що: «судова експертиза - це експертиза проведена експертом (фахівцем) щодо дослідження процесів, явищ, предметів тощо, які є або будуть предметом судового розгляду, а не тільки експертиза, яка призначена судом». На підтвердження розміру витрат на визначення вартості матеріального збитку позивачем наданий Договір від 09.10.2023 № Б 09102301, укладений між позивачем та ФОП [PERSON] (а.с.95), Акт виконаних робіт від 12.10.2023 на суму 3000 грн (а.с.96). Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження у сумі 3000 грн.

Outcome: approved