Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 вересня 1994 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції, актовий запис № 114. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 03 вересня 1994 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них з відповідачкою відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, цінності, ведення спільного господарства та побуту. Між ними втрачені почуття взаємної любові, підтримки та поваги один до одного. Протягом тривалого проміжку часу, починаючи з 2015 року, кожен із подружжя живе окремо в різних населених пунктах, окремим особистим життям та своїми інтересами. Шлюбні відносини фактично припинені між ними, спільний побут та господарство не ведуть. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб остаточно розпався і має лише формальний характер. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам малолітньої дитини. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 січня 2025 року справу передано за підсудністю до Новозаводського районного суду міста Чернігова. Ухвалою від 06 лютого 2025 року суддя відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27 лютого 2025 року відповідачка подала відзив на позовну заяву в якому не погоджується з твердженнями позивача про те, що сімейні відносини між ними припинені з 2015 року. Зазначає, що підставою для її переїзду у м. Чернігів у квартиру, яка була придбана у шлюбі, стало не бажання припинення шлюбних відносин, а чергова подружня зрада позивача. Оскільки чоловік був проти розірвання шлюбу, прийняли спільне рішення шлюбні відносини продовжувати, проживаючи в різних містах. Всі важливі питання життя сім`ї: виховання та утримання дітей, придбання майна, ведення бізнесу тощо, вирішувались ними спільно. Позивач приїздив до них у місто Чернігів, також вона їздила до нього в місто Бахмач, робили спільно ремонт та облаштовували квартиру. Двічі на рік відпочивали всією сім`єю. Разом зустрічали сімейні свята. На початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну в березні 2022 року, після отримання нею поранень від касетної бомби, чоловік вивіз її та неповнолітню дитину з м. Чернігова. У липні 2022 року вона виїхала з дитиною за кордон, де намагалися реабілітуватися від пережитих психологічних та фізичних травм. У кінці 2022 року їй стало відомо про народження у позивача позашлюбної дитини. Відчуття зради пережиті в тяжкі часи стали причиною серйозних емоційних травм. Зважаючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, обставини викладені у позовній заяві підтримує та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідачки подала заву про розгляд справи без участі сторони відповідача, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 03 вересня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції, актовий запис № 114. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] (а.с. 11). Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, що має істотне значення у даній справі. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. V. Розподіл судових витрат Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

Outcome: approved