Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

Представниця позивача [PERSON] у грудні 2023 року звернулася до суду в інтересах [PERSON] із первісним позовом, який мотивувала тим, що 24.04.2010 позивач та відповідачка зареєстрували шлюб, за час якого в них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25.09.2019 шлюб між сторонами був розірваний. Судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 07.06.2019 з позивача на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.05.2019 та до досягнення дитиною повноліття. На момент винесення рішення суду про стягнення аліментів син позивача проживав із відповідачкою. Постановою державного виконавця Тростянецького відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області від 27.11.2023 було відкрито виконавче провадження за №\~73443362З щодо виконання вказаного судового наказу. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 14.07.2023 ухваленим у справі № 588/153/23, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 05.12.2023, було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом із позивачем. На даний час відповідачка є одержувачем аліментів, хоча фактично рішенням суду місце проживання сина [PERSON] , на утримання якого стягуються аліменти, визначено з батьком. Відповідачка перебуває за кордоном. Посилаючись на зазначені обставини представниця позивача просить суд: 1) припинити стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.05.2019 до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі судового наказу Тростянецького районного суду Сумської області; 2) судовий наказ Тростянецького районного суду Сумської області №588/951/19 від 07.06.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.05.2019 до досягнення дитиною повноліття, визнати таким, що не підлягає виконанню з дня набрання рішення суду законної сили; 3) стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн та на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00\~грн. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М.В. від 02.01.2024 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 19.01.2024 представником [PERSON] адвокатом Сумцовим Євгеном Станіславовичем була подана зустрічна позовна заява до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. У зустрічній позовній заяві представник відповідачки-позивачки зазначив, що дійсно сторони перебували у шлюбі та судовим наказом з позивача-відповідача на користь відповідачки-позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 14.07.2023 було визначено місце проживання дитини з позивачем-відповідачем. Також судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 22.12.2023 за заявою [PERSON] було стягнуто аліменти на його користь з [PERSON] на утримання сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Станом на дату подання зустрічного позову виконавче провадження при примусовому виконанні вказаного судового наказу не відкрито. Проте з березня 2023 року і по теперішній час [PERSON] постійно проживає разом із дідусем та бабусею (батьками матері) за адресою: [ADDRESS] . Такі обставини виключають можливість стягнення аліментів на користь [PERSON] в інтересах дитини, яка з ним фактично не проживає та ним не утримується. За місцем свого проживання [PERSON] має свою окрему кімнату та місце для сну, стіл для навчання, шафу для зберігання особистих речей. Дитина має комп`ютер та телефон, забезпечений одягом та взуттям по сезону. [PERSON] коштів на утримання дитини не надає. Натомість матеріальну допомогу на утримання сина постійно з-за кордону надсилає [PERSON] . У періоди коли відповідачка безпосередньо перебуває в Україні вона також матеріально утримує сина. Саме по собі визначення місця проживання дитини разом із позивачем не свідчить про те, що позивач повністю та самостійно утримує неповнолітнього сина, що є обов`язковою умовою для стягнення на його користь аліментів. Позивачем-відповідачем не надано жодного доказу щодо будь-яких його витрат на утримання дитини. Тому представник відповідачки-позивачки просить суд: 1) припинити з дня набрання рішенням суду законної сили стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Тростянецького районного суду Сумської області від 22.12.2023 по справі №588/2532/23; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати. 22.01.2024 представник відповідачки [PERSON] подав відзив на позов у якому вказав аналогічні обставини з тими, що були ним зазначені у зустрічному позові, та з цих підстав просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь [PERSON] понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 14.02.2024 було прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження із первісним позовом зустрічний позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О. від 08.04.2024 прийнято справу до свого провадження, розгляд справи розпочато спочатку за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 27.05.2023 було закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду. Представниця позивача відповідача у судовому засіданні підтримала заявлений первісний позов із підстав указаних у ньому та заперечила проти зустрічного позову. Також представниця позивача-відповідача зазначила, що між батьками не було досягнуто згоди щодо місця проживання дитини з дідусем та бабусею. Після завершення розгляду справи щодо визначення місця проживання дитини, син виявляв бажання проживати з батьком, але пізніше змінив свою думку. Батько спонукає дитину до певних дій, але дитина не реагує. Був випадок, коли син потрапив у ДТП, оскільки бабуся з дідусем дозволили кататися на мотоциклі. Батько заборонив кататися на мотоциклі, ставив вимоги до навчання, тому це не сподобалося дитині. Бабуся з дідусем не контролюють поведінку дитини, тому дитина не хоче повертатися до батька. Представник відповідачки позивачки у судовому засіданні підтримав зустрічний позов із підстав викладених у ньому, заперечив проти первісного позову, а також зазначив, що дитина досягла 14 років, тому має право вільно обирати місце проживання. Фактично дитина проживає з дідусем та бабусею і це є місцем проживання матері, коли вона приїжджає в Україну. Бабуся з дідусем забезпечують дитину, а кошти для цього надаються матір`ю. Деякий час дитина проживала з батьком, тому відкликали судовий наказ про стягнення аліментів. Восени 2023 року знову звернули судовий наказ до виконання, оскільки дитина не проживає з батьком. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але подав заяву в якій вказав, що просить провести розгляд справи без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, опитавши неповнолітню дитину, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, первісний позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, а зустрічний позов обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі за час якого в них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 6-8). Судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 07.06.2019 виданим у справі № 588/951/19 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.05.2019 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 14.07.2023 ухваленим у справі № 588/153/23, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 05.12.2023, було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] (а.с. 10-20). Постановою державного виконавця Тростянецького ВДВС в Охтирському районі Сумської області СМУ Міністерства юстиції Конєва О.М. від 27.11.2023 було відкрито виконавче провадження за № 73443362 щодо примусового виконання судового наказу виданого 07.06.2019 Тростянецьким районним судом Сумської області по справі № 588/951/19 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а.с. 21). Згідно повідомлення та розрахунку заборгованості по аліментам, наданих державним виконавцем Конєвим О.М. від 23.01.2024 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів по судовому наказу виданому 07.06.2019 Тростянецьким районним судом Сумської області по справі № 588/951/19 за період з 01.11.2023 по 01.01.2024 складає 6378,50 грн. Станом на 23.01.2024 аліменти не сплачені (а.с. 45). Судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 22.12.2023 виданим у справі № 588/2532/23 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11.12.2023 (а.с. 64). Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання родини [PERSON] від 31.07.2023, від 09.01.2024, а також акту обстеження по розгляду заяви щодо встановлення місця проживання від 05.01.2024 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає по [ADDRESS] разом із бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] у приватному будинку, де [PERSON] має свою окрему кімнату та місце для сну, стіл для навчання, шафу для зберігання особистих речей. Дитина має комп`ютер та телефон, забезпечений одягом та взуттям по сезону. Мати дитини [PERSON] перебуває за кордоном та висилає допомогу на утримання дитини. [PERSON] не надає коштів на утримання сина (а.с. 65-67). Відповідно до інформації по картковому рахунку [PERSON] відкритому в АТ КБ «Приватбанк» за період з липня 2022 року по січень 2024 року на картку останньої щомісячно надходили грошові перекази від [PERSON] (а.с. 68-72). Опитаний у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він проживає по [ADDRESS] разом із бабусею та дідусем. Матеріально його забезпечує мати, перераховує кошти йому на картковий рахунок. Гроші він витрачає на одяг, їжу та інше. Від батька він не отримував матеріальну допомогу протягом двох років. Номер рахунку він повідомляв батьку, але гроші батько не перерахував. Мати перераховувала йому до нового року кошти по 2500 грн щомісячно, а також перераховувала гроші бабусі, але після нового року мати стала перераховувати кошти на рахунок бабусі. Щоденно бабуся видає йому на потреби по 150 грн. Відповідно до\~статті 141 СК України мати,\~батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1-3\~ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз положень частини другої\~статті 181 СК України\~свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідно обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 04.09.2019 по справі № 711/8561/16-ц аліменти - це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.\~ Також у постанові від 03.02.2021 по справі № 520/21069/18 Верховний Суд зазначив, що наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір.\~ Відповідно до ч. 4\~ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України) та підставами припинення сплати аліментів.\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст. 273 СК України\~додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Аналіз викладених вище норм свідчить, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або дитина не проживає з отримувачем аліментів. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. Керівним принципом у вирішенні питання щодо стягнення аліментів є дотримання найкращих інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в ст.27 Конвенції про права дитини. Відповідно до положень статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом, неповнолітній [PERSON] проживає разом із дідусем та бабусею по лінії матері [PERSON] , яка хоча і перебуває за кордоном, але постійно надсилає кошти на утримання свого сина. Також вказане місце проживання дитини є фактичним місцем проживання матері в Україні, що не оспорюється сторонами та зазначено у первісному та зустрічному позові. Батько дитини [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів та взагалі не сплачує їх на утримання дитини. З моменту ухвалення рішення суду про визначення місця проживання дитини з батьком, пройшов значний час, дитина досягла чотирнадцятирічного віку з якого може самостійно визначати місце проживання. Тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів за судовим наказом з [PERSON] на користь [PERSON] . Суд вважає, що стягнення аліментів на користь батька з яким дитина не проживає та який не утримує дитину, суперечить найкращим інтересам дитини. Разом з тим, не змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів за судовим наказом з [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 23 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №\~3 стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже стягнення аліментів з [PERSON] підлягає припиненню з дня набрання законної сили рішенням суду. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє у задоволенні первісного позову, тому понесені позивачем-відповідачем судові втрати не підлягають відшкодуванню. Відповідачка-позивачка при зверненні до суду із зустрічним позовом сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с. 73). Враховуючи, що зустрічний позов підлягає задоволенню повністю, тому з позивача-відповідача на користь відповідачки-позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Вирішуючи питання про стягнення з позивача-відповідача понесених відповідачкою-позивачкою судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правничої допомоги від 04.01.2024; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 04.01.2024; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 05.01.2024; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 20.06.2024; фіскальний чек від 27.06.2024 про перерахування [PERSON] адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги у розмірі 6500 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 6500 грн. Зважаючи на\~обсяг наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт,\~а також\~значення справи\~для сторін,\~суд вважає,\~що розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу є\~співмірним зі\~складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Таким чином, оскільки зустрічний позов підлягає задоволенню повністю, тому з позивача-відповідача на користь відповідачки-позивачки підлягають стягненню фактично понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved