Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу, в якому просив суд стягнути з відповідача кошти в сумі 76554 грн 59 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.07.2021 в місті Києві на Кільцевій дорозі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, та транспортного засобу «BMW», н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 16.09.2021 по справі № 759/15601/21 відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault», н.з. [NUMBER] , станом на дату настання ДТП була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-202482388. Вказує, що відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», н.з. [NUMBER] , з урахуванням зносу та без урахування ПДВ, склала 169853,64 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 17.09.2021, а також, враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 130000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.10.2021. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 130000,00/50%=65000,00 грн. 28.03.2024 відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів, однак, станом на дату подання даної позовної заяви відповідач не сплатив кошти позивачу. Зазначає, що розрахунок штрафних санкцій проводився за період з 09.04.2024 по 30.09.2024. Просить стягнути з відповідача на користь позивача розмір основного боргу - 65000,00, інфляційні втрати - 2364,01 грн, пеню - 8258,20 грн, 3% річних - 932,38 грн, в загальному розмірі 76554,59 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д. 09 грудня 2024 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04.07.2021 в місті Києві на Кільцевій дорозі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, та транспортного засобу «BMW», н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП траспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 16.09.2021 по справі № 759/15601/21 відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. При цьому, зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що 04.07.2021 р. о 21:40 у м. Києві на Кільцевій дорозі, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Sandero, д.н.з. [NUMBER] , під час перестроювання не переконався в безпечності свого маневру, не надав перевагу в русі автомобілю BMW, д.н.з. [NUMBER] , який рухався в смузі попутного напрямку, на яку мав намір перестроїтись водій Renault Sandero, д.н.з. [NUMBER] , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 , за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно Ремонтної калькуляції від 14 липня 2021 року загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», н.з. [NUMBER] , з урахуванням зносу та без урахування ПДВ, склала 169853,64 грн. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault», н.з. [NUMBER] , станом на дату настання ДТП була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-202482388 Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 17.09.2021, між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 130000,00 грн (з вирахуванням франшизи). Так, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та доданих до неї матеріалів, згідно страхового акту № 31512/1 від 24.10.2021, позивачем на користь потерпілої особи було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 130000,00 грн, що підтверджується доданою до матеріалів позовної заяви копією платіжної інструкції № 1573 від 25 жовтня 2021 року. Також, з метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу від 27.03.2024 вих. № 31512/31512/1 про виплату грошових коштів. Вказана вимога, згідно копії витягу перевірки статусу відправлення, отримана відповідачем особисто 01.04.2024, однак, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до пп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У пунктах 31, 32, 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування». Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Диспозитивність - один з базових принципів судочинства,

Outcome: approved