Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.12.2023 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 194272,00 грн., моральну шкоду у розмірі 60000,00 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначила, про те, що вона являється власником квартири [ADDRESS] . 03.07.2023 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] . Внаслідок залиття квартири було пошкоджено: коридор площею 5,5 кв.м. - стелю; кімнату S площею 17,1 кв.м.- стелю, електропроводку, стіну суміжну з кімнатою площею 10,3 кв.м.; кімнату S площею 10,3 кв.м. - стелю, стіни; туалет площею 1,1 кв.м. - стелю; кухню площею 6 кв.м. - стелю. Зазначила, що 09.10.2023 року відбулось повторне залиття квартири [ADDRESS] з квартири [ADDRESS] внаслідок пориву на з`єднанні пластику з металом зворотного трубопроводу ГВП. Внаслідок залиття квартири було пошкоджено: коридор площею 5,8 кв.м. - стелю; кімнату S площею 17,1 кв.м.- стелю, електропроводку, стіну суміжну з кімнатою площею 10,3 кв.м.; кімнату S площею 10,3 кв.м. - стелю, стіни; туалет площею 1,1 кв.м. - стелю; кухню площею 6 кв.м. - стелю. Вказала, що факти та причини залиття квартири [ADDRESS] підтверджуються актами ЖЕД № 4 м. Києва. Внаслідок залиття, квартира позивача потребує поточного ремонту. Відповідач добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає. Зазначила, що відповідно до кошторису вартості ремонтно-відновлювальних робіт, розмір матеріальної шкоди завданий в результаті залиття квартири становить 193572,54 грн. Крім того, зазначила, що в результаті залиття їй було завдано моральну шкоду яку вона оцінює у розмірі 60000,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.01.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2024 року було здійснено перехід до розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач та її представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у поданому 22.02.2024 року до суду відзиві. Вислухавши позивача та її представника, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 30.10.2007 року. Відповідно до акту про залиття, аварію, що тратилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 03.07.2023 року складено у складі комісії: головного інженера [PERSON] , майстра технічної дільниці [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулось внаслідок пориву стояку на з`єднанні муфти-перехід з метала на ППР на різьбі в квартирі [ADDRESS] . Внаслідок залиття квартири було пошкоджено: коридор площею 5,5 кв.м. - стелю водоемульсійну фарбу; кімнату S площею 17,1 кв.м. - стелю водоемульсійну фарбу, електропроводку, стіну суміжну з кімнатою площею 10,3 кв.м.; кімнату S площею 10,3 кв.м. - стелю водоемульсійну фарбу, стіни шпалери; туалет площею 1,1 кв.м. - стелю водоемульсійну фарбу; кухню площею 6 кв.м. - стелю водоемульсійну фарбу. Відповідно до акту про залиття, аварію, що тратилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 11.10.2023 року складено у складі комісії: головного інженера [PERSON] , майстра технічної дільниці [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулось внаслідок пориву на з`єднанні пластику з металом зворотного трубопроводу ГВП в квартирі [ADDRESS] . Внаслідок залиття квартири було пошкоджено: коридор площею 5,5 кв.м. - клейове фарбування стелі, підлого - ламінат 1,0 кв.м.; кімнату S площею 17,1 кв.м. - клейове фарбування стелі, плями на шпалерах, відклеювання шпалер 0,2х0,5 м., підлога - ламінат - 4,0 кв.м.; кімнату S площею 10,3 кв.м. - клейове фарбування стелі; кухню площею 6 кв.м. - клейове фарбування стелі; туалет площею 1,1 кв.м. - миючі шпалери. Судом встановлено, що акти підписані повноважними особами комісії, з зазначенням посад підписантів, ними зафіксовано факт залиття, вказано причини такого залиття, надано характеристику завданих пошкоджень, а також встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося з вини мешканців квартири [ADDRESS] . Відповідно до наданого позивачем кошторису на ремонтно відновлювальні роботи помешкання на виконання комплексу робіт по ремонту квартири за адресою: [ADDRESS] , складеного ТОВ «Тайм Інжиніринг», загальна вартість робіт та матеріалів становить 193572,54 грн. За клопотанням представника відповідача ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.05.2024 року по даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яку проведено не було в зв`язку з її несплатою. Відповідно до наданого відповідачем звіту № 11/25 про оцінку збитків, нанесених власнику квартири [ADDRESS] складеного ФОП [PERSON] , розмір матеріальних збитків, який завдано в наслідок залиття квартири [ADDRESS] , які сталися 19.06.2023 року та 09.10.2023 року станом на момент складання звіту становить 81335,00 грн. У відповідності до норм ч. ч. 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною 7 статті 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 151 Житлового кодексу РСР України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Положеннями ст. ст. 319, 321 Цивільного кодексу України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини. Згідно з нормами частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди. Доказів на підтвердження того, що залиття квартири позивача сталося не з вини власника квартири [ADDRESS] стороною відповідача не надано і встановлених обставин щодо факту залиття не спростовано. Так, відповідно до вимог статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оцінюючи наявні у справі розрахунки вартості заподіяної позивачу шкоди внаслідок залиття його квартири, суд надає перевагу звіту № 11/25 ФОП [PERSON] , як такому, що має вище доказове значення у зв`язку з попередженням експерта про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку. Перелік робіт пов`язаних з відновленням квартири після її залиття, запропонований експертом у його висновку вбачається суду обґрунтованим і може покладений в основу судового рішення. Таким чином, встановленим є заподіяння власником квартири [ADDRESS] , матеріальної шкоди в розмірі 81335,00 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 60000,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок залиття належної їй квартири, у якій вона проживає, вона зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, перенесла емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили її звичний спосіб життя, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від неї додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які остання зазнала в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в розмірі 60000,00 грн. є надмірним, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у загальному розмірі 6000,00 грн. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 2 вказаної статті Кодексу, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 2542,72 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial