Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

17 грудня 2024 року року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав. У позові зазначив, що він є батьком двох дітей [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2014 року народження, які проживають з ним з 2019 року. Мати дітей, відповідачка по справі виїхала до Запоріжжя з їх старшою донькою,яка на сьогоднішній день вже є повнолітньою і не спілкується з ними, створила нову сім`ю. Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2024 року було задоволено його позовні вимоги щодо встановлення факту самостійного виховання, перебування на повному утриманні та спільному проживанні з ним неповнолітніх дітей. Таким чином,вважає, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками і не бажає спілкуватися та приймати участь у вихованні дітей. На підставі зазначеного просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] ,2014 року народження. Ухвалою судді від 20 грудня 2024 року відкрито в порядку загального позовного провадження справу за даним позовом та залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Березнегуватської селищної ради. Позивач у судове засідання надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. (а.с.94) Відповідачка та її представник, адвокат Курдась С.О., діючий на підставі договору про надання правничої допомоги № 184 від 23 січня 2025 року в судове засідання направили заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. (а.с.86,90-91) Представник заінтересованої особи Березнегуватської селищної ради Швачко С.В. направила заяву про розгляд справи без її участі та надала необхідні документи. (а.с.95 ). Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 25 серпня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2019 року було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 05 квітня 2019 року (а.с.34-35). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 04 від 28 жовтня 2009 року, позивач та відповідачка є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 49 від 10 липня 2014 року, позивач та відповідачка є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Згідно довідки за № 2169 від 12 грудня 2024 року, виданої виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради, позивач [PERSON] зареєстрований та проживає разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2014 року народження по [ADDRESS] (а.с.26). Судовим наказом судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2014 року народження, в розмірі половини заробітку (доходу) боржника щомісячно, починаючи з 06 вересня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (а.с.38). За даними акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 10 грудня 2024 року, складеного начальником та головним спеціалістом служби у справах дітей Березнегуватської селищної ради, у будинку [ADDRESS] для повноцінного життя, навчання та перебування дітей маються всі умови, є продукти харчування та побутова техніка. Вихованням, навчанням та утриманням дітей займається позивач [PERSON] та його цивільна дружина [PERSON] . Мати дітей [PERSON] з дітьми не проживає з 2019 року. Зі слів дітей матір з ними особисто не спілкується та не зустрічається, проживає в м.Запоріжжя, має іншу сім`ю ( а.с.24). З акту обстеження помешкання складеного 19 листопада 2024 року депутатом селищної ради восьмого скликання В.Доценко вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] та здійснює за ними нагляд самостійно. Мати дітей не проживає з ними з 2019 року, вказаний факт також підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] . (а.с.27). Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2024 року встановлено факт самостійного виховання, перебування на повному утриманні та визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2014 року народження разом з їх батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Рішення суду набрало законної сили 13 січня 2025 року (а.с.39-42). З довідок та характеристик директора Березнегуватської гімназії № 2 вбачається, що неповнолітні діти [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2014 року народження, навчаються в 9 та 5 класах вказаної гімназії. Батько учениць відвідує класні збори, цікавиться їх навчанням, підтримує зв`язок з класним керівником. Мати неповнолітніх дітей жодного разу у школі не була, їх успішністю не цікавиться (а.с.21,23,65,66). Згідно розрахунку заборгованості, наданого Першим відділом ДВС у Баштанському районі Миколаївської області, станом на 18 липня 2024 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, в розмірі 269213,02 грн. (а.с.31-32). За висновком комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав Березнегуватської селищної ради від 23 січня 2025 року, вважається доцільним позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2014 року народження (а.с.52-54). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06). За такого суд доходить висновку, що наявними у справі доказами підтверджується факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо її неповнолітніх дітей [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2014 року народження, вона не цікавиться їх долею, станом здоров`ям, не забезпечує їх матеріально, не спілкується з ними та не займається їх вихованням. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідачки від догляду і виховання дітей, що є результатом її винної поведінки, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, відповідачка не виявляє інтересу до дітей, а тому суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2014 року народження. За такого позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку зі сплатою позивачем судового збору при поданні позовної заяви, суд стягує з відповідачки на користь позивача вказані судові витрати, в розмірі 1211,20 грн. \~

Outcome: approved