Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування\~заяви зазначено,\~що [INFO] померла\~рідна сестра\~заявниці -\~ [PERSON] .\~ [PERSON] ,\~проживала разом\~з своєю\~сестрою -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~до дня\~її смерті\~без реєстрації\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Факт проживання\~заявниці із\~сестрою підтверджується\~Актом опитування\~сусідів,\~виданим Великогаївською\~сільською радою\~31\~липня 2024\~року №\~195. У зв`язку із похилим віком, [PERSON] протягом останнього року життя [PERSON] здійснювала за нею догляд, купувала ліки, готувала їжу, сестри вели спільне господарство. Після смерті сестри [PERSON] відкрилася спадщина. Заявниця звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори про спадкування майна після померлої [INFO] [PERSON] . Державним нотаріусом Тарнавській З. Д. надано відмову від 22 липня 2024 року № 1405/01-16, в якій роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно договору купівлі - продажу житлового будинку від 11 серпня 1998 року [PERSON] купила належний [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] були власниками в рівних частках земельної ділянки, площею 0,45 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,25 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,20 га, розташованої на території с. Товстолуг Товстолузької сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 27 вересня 2000 року серії АВН № 164022 та АВН № 164023, посвідчених приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г. Д. Чоловік [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] у віці 52 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 21 травня 1994 року зроблено запис за № 6. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Великогаївською сільською радою Тернопільського району 10 січня 2023 року серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер у січні 2023 року у віці 55 років, про що 10 січня 2023 року складено відповідний запис № 05. Місце смерті с. Товстолуг Тернопільського району Тернопільської області. [PERSON] був єдиним сином [PERSON] . [PERSON] народилася [INFO] в с. Застінка, В.Борківського району Тернопільської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 08 липня 1960 року зроблено відповідний запис № 210. В свідоцтві про народження в записі про батьків записано батько: [PERSON] та мати: [PERSON] . [PERSON] тричі виходила заміж та змінювала прізвище, що вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. 21 вересня 1966 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] . Після шлюбу останньою змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », вказаний шлюб розірвано 06 травня 1970 року. 10 червня 1978 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] . Після шлюбу змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». 03 вересня 1982 року вказаний шлюб розірвано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. 12 березня 1993 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] . Після шлюбу змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] народилася [INFO] в с. Товстолуг Тернопільського району Тернопільської області, в її свідоцтві про народження в записі про батьків записано батько: [PERSON] та мати: [PERSON] . Після реєстрації шлюбу, заявницею змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25 жовтня 2024 року серії [NUMBER] . З свідоцтва про шлюб слідує, що [PERSON] , [INFO] , в с. Козівка Підволочиського району Тернопільської області і [PERSON] , [INFO] , в с. Товстолуг, Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрували шлюб 20 січня 1973 року, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис за № 17. Також в заявниці та [PERSON] ще є одна рідна сестра - [PERSON] , [INFO] , яка проживає в с. Застінка Тернопільського району, Тернопільської області. Заявниця та її сестра [PERSON] має у другу чергу право на спадкування за законом, оскільки чоловік та син [PERSON] померли, тобто відсутні спадкоємці першої черги. Однак [PERSON] не проживала разом з [PERSON] на день смерті останньої та не подавала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, тому вона вважається такою, що не прийняла спадщини. Крім того, [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини на користь заявниці, оскільки [PERSON] сама займалася доглядом та похованням [PERSON] . Заявниця стверджує, що вона єдиний спадкоємець за законом спадкодавця [PERSON] . Враховуючи вище викладене, заявниця просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в селі Товстолуг Тернопільського району Тернопільської області Україна. Ухвалою судді від 23 грудня 2024 року відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Тернопільська районна державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, яке відбулося 23 січня 2025 року, витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори наступну інформацію: чи заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] , якщо так, то надати копію такої спадкової справи; чи складалися [PERSON] , померлою [INFO] заповіти, якщо так, то надати їх копії. 06 лютого 2025 року судом зареєстровано лист Тернопільської районної державної нотаріальної контори із запитуваною інформацією. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги заяви, просила задовольнити їх в повному обсязі. Додатково пояснила, що за рік до смерті сестри, переїхала проживати до [PERSON] , оскільки остання хворіла та потребувала постійного стороннього догляду. До переїзду приходила допомагати сестрі по господарству, садити, сапати город, «ліпити» хату, готувала їжу, прибирала у будинку На день смерті постійно проживала з [PERSON] , купувала їй ліки, організовувала поховання та доглядає її могилу. Представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, у якій просила слухати справу за її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву у якій просила розглядати заяву у її відсутності, вимоги викладені у заяві визнає та просить задовольнити. Допитана у\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~суду показала,\~що заявницю [PERSON] знає, оскільки вона є сестрою її покійної сусідки [PERSON] . У її покійної сусідки були шкідливі звички та коли стан здоров`я [PERSON] погіршився, саме [PERSON] приходила та здійснювала догляд за сестрою, готувала їй їсти, обробляла город, хату білила і «ліпила». Протягом останнього року, перед смертю сестри [PERSON] , [PERSON] проживала разом з нею, здійснювала догляд, поралася біля хати, готувала їжу, мила та прибирала. Після смерті [PERSON] саме заявниця ходить на цвинтар та доглядає за могилою сестри. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що з заявницею [PERSON] знайома, бо живе по сусідству. Коли стан здоров`я [PERSON] погіршився, протягом останнього року [PERSON] проживала разом з сестрою, здійснювала догляд за нею, готувала їжу, прибирала, обробляла город хату «ліпила». Після смерті [PERSON] саме заявниця здійснює догляд за її господарством та за могилою сестри. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що заявниця [PERSON] є його тещею. [PERSON] доглядала за своєю сестрою [PERSON] у с. Товстолуг. Коли стан здоров`я останньої погіршився, вона постійно здійснювала догляд та проживала із сестрою. Саме [PERSON] на момент смерті сестри разом із нею проживала, здійснювала її догляд та поховання. Суд, заслухавши пояснення заявниці, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 грудня 1972 року Тернопільським рай бюро ЗАГС, [PERSON] народилася [INFO] , батьками її є [PERSON] та [PERSON] . 20 січня 1973 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України складено відповідний актовий запис № 1, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 22 жовтня 2024 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 вересня 1960 року В. Борківським р/б ЗАГС, [PERSON] народилася [INFO] , батьками її є [PERSON] та [PERSON] . 21 вересня 1966 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб про що складено було актовий запис № 455, який було розірвано 06 травня 1970 року, що стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00047457409, сформованого 14 жовтня 2024 року. Згідно витягу\~з Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян про\~державну реєстрацію\~шлюбу щодо\~підтвердження дошлюбного\~прізвища №\~00047456703\~від 14\~жовтня 2024\~року,\~Виконавчим комітетом\~Малашовецької сільської\~ради Зборівського району Тернопільської області, 10 червня 1978 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , який 03 вересня 1982 року розірвано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис про розірвання шлюбу № 332. 12 березня 1993 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб про що складено було актовий запис № 321, що стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00047450724, сформованого 14 жовтня 2024 року. [INFO] у віці 52 роки помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 червня 1994 року Худиківцівською с/радою Борщівського району Тернопільської області. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 серпня 1998 року [PERSON] купила належний [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Як вбачається з реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, цілий житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , Товстолузької сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрований за гр. [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського і районного округу Іваненко О. С. Серпень 11, 1998 р., за реєстровим № 3740. Записано в реєстрову книгу №0 1 за реєстром № 120. Технічний паспорт\~на житловий\~будинок індивідуального\~житлового фонду\~за адресою\~ [ADDRESS] , складено 14 квітня 1999 року, де власником вказана [PERSON] 27 вересня 2000 року, [PERSON] та [PERSON] купили земельну ділянку, площею 0,45 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,25 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,20 га, розташовану на території с. Товстолуг Товстолузької сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 27 вересня 2000 року серії АВН № 164022 та АВН № 164023, посвідчених приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г. Д. [INFO] у віці 55 роки помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10 січня 2023 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району. [INFO] у віці 66 роки померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 жовтня 2013 року Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України. Згідно довідки, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 11 листопада 2024 року за № 446, [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , по день смерті. Разом із нею в житловому будинку приживала без реєстрації [PERSON] , 1952 року народження. Згідно акту опитування сусідів, складеного в с. Товстолуг 31 липня 2024 року комісією в складі депутатів округу: Гулі С. Р., сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 1952 року народження, проживала без реєстрації разом з своєю сестрою, [PERSON] , 1947 року народження, в [ADDRESS] , на день її смерті. При цьому, суд звертає увагу на розбіжності в написанні імені заявниці у акті, а саме [PERSON] , 1952 року народження, однак вважає, що допущені описки не можуть впливати на інші відомості, викладені у акті, адже системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що в них йдеться про особу заявниці - [PERSON] , 1952 року народження. Державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Леся Темнікова надала [PERSON] відповідь від 22 липня 2024 року № 1405/01-16 в якій роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав зі спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України). [PERSON] вважається такою, що спадщину не прийняла, адже не була зареєстрована на день смерті [INFO] [PERSON] разом із померлою особою, а тому заявниці рекомендовано звернутися до суду. 06 лютого 2025 року на запит суду від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла інформація що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, що стверджується Інформаційними довідками зі спадкового реєстру № 79931019 від 03 лютого 2025 року та № 79931033 від 03 лютого 2025 року. За вказаних вище обставин, до виниклих правовідносин підлягають застосуванню наступні норми. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14567 цс 18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. 23 вересня 2020 року Верховний Суд в рамках справи № 758/7094/19 вважав за необхідне зазначити, що процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Щодо спору про право, то суд такого в ході розгляду поданої [PERSON] заяви не встановив, оскільки померла [PERSON] заповітів не складала, спадкова справи після смерті цього спадкодавця не заводилася, та відсутні будь-які інші спадкоємці, які б могли спадкувати майно після смерті [PERSON] та могли б оспорювати право заявниці на прийняття спадщини. Заінтересована особа [PERSON] , яка є рідною сестрою заявниці та померлої [PERSON] подала до суду заяву у якій просила розглядати заяву у її відсутності, вимоги викладені у заяві визнає та просить задовольнити. Згідно із статтями 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статей 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). У статтях 1268, 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другоючетвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Викладені [PERSON] доводи знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, зокрема з показів свідків та наданих документів слідує, що заявниця проживала з померлою [INFO] сестрою [PERSON] на час відкриття спадщини, здійснювала постійний догляд за спадкодавцем, користувалися її житлом, яке на той період часу було постійним її місцем проживання. Таким чином, факт постійного проживання заявниці [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої [INFO] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. З врахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги відсутність спору про право у виниклих правовідносинах та те, що виникнення права на спадкування залежить від доведення факту проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд доходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити. Відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом (висновок Верховного Суду у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року). З врахуванням\~викладеного,\~оцінивши зібрані\~у справі\~докази в їх сукупності, беручи до уваги відсутність\~спору про\~право у\~виниклих правовідносинах\~та те,\~що виникнення права на спадкування залежить від доведення факту проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд доходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved