Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . 21.05.2018 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/6759/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 23.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/6759/17, 16.05.2019 року видано виконавчий лист. 27.05.2019 року державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Саліоновою Т.О. відкрито виконавче провадження № [NUMBER], за яким з [PERSON] стягуються аліменти. Відповідно до відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень, наразі вищезазначене ВП знаходиться на стадії примусового виконання. На даний час у платника аліментів змінилось сімейне становище, так як неповнолітні діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , постійно проживають разом з матір`ю [PERSON] , а тому вважають, що відпали юридичні підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей. На теперішній час діти повністю знаходяться на утриманні [PERSON] , але з матері продовжують стягуватись та нараховуватись аліменти на утримання дітей за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/6759/17 21.05.2018 року на користь відповідача, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів по № [NUMBER] . Окрім цього, починаючи з 8:30 ранку 24.02.2022 року Президент Володимир Зеленський підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із вторгненням російських військ на територію нашої незалежної України. Відповідно до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (із наступними змінами та доповненням) Нікопольська територіальна громада розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій. Так, м.Нікополь кожного дня обстрілюється з боку окупованих рф територій, завдаючи значних руйнувань приватних будинків, комунальної інфраструктури, газоводів, електричних мереж у місті, також є загиблі та поранені мирні жителі міста. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини,ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі статтею 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч.ч.1, 2, 3 ст.30-1 Закону України «Про охорону дитинства», держава вживає всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дітей, які перебувають у зоні воєнних дій і збройних конфліктів, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, догляду за ними та возз`єднання їх із членами сім`ї, включаючи розшук, звільнення з полону, повернення в Україну дітей, незаконно вивезених за кордон. У разі, якщо вік особи не визначений і є підстави вважати, що ця особа є дитиною, їй надається захист, передбачений цією статтею, до встановлення віку. Усі дії держави стосовно захисту дітей, які перебувають у зоні воєнних дій і збройних конфліктів, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, здійснюються відповідно до норм міжнародного гуманітарного права. Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування першочергово проводять відселення дітей, які опинилися чи можуть опинитися у зоні воєнних дій чи збройних конфліктів, до безпечних районів. Відселення дітей проводиться разом з батьками, законними представниками або, за їхньою згодою, без супроводження чи з іншими особами. З огляду на вищевикладене, та з урахування небезпеки знаходження дітей у м.Нікополі під час повномасштабної війни та постійних обстрілів, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , знаходять разом з матір`ю [PERSON] у місті Дніпро. Позивачка усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, підтримує проживання своїх дітей разом з собою та розуміє необхідність забезпечення їх усім необхідним, фінансово підтримує та утримує дітей. Незважаючи на повномасштабну війну, [PERSON] бажає і може забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя, оскільки вона має стабільну роботу, проживає з дітьми у м.Дніпро, де забезпечує дозвілля та навчання дітей. В тому числі, необхідно зазначити, що в Україні розпочався навчальний рік та діти прийняті до школи у м.Дніпро, а також за час перебування з матір`ю систематично відвідують психолога і, згідно консультативних висновків, їх психологічний стан значно покращився, матір займається здоров`ям дітей та забезпечує їх всім необхіднім. З урахуванням зазначеного, вимушені звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про звільнення від сплати аліментів за судовим наказом та просять суд ухвалити рішення, яким звільнити [PERSON] , [INFO] , від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 23.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі виконавчого листа Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/4528/21 від 16.05.2019 року, з 16.08.2022 року. А також покласти на відповідача [PERSON] , [INFO] , витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивачка не прибула, від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій просили суд розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та на задоволенні позову наполягали. Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, надав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). 21.05.2018 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/6759/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 23.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-21). На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/6759/17, 16.05.2019 року видано виконавчий лист та 27.05.2019 року державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Саліоновою Т.О. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а.с.22-23). При цьому, позивачка та її представник долучили до матеріалів справи відповідні довідки та акти, які дають суду підстави вважати, що діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 157 СК України визначені права того із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України за певних умов. Так, відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 16 серпня 2022 року взяті на облік як внутрішньо-переміщені особи (а.с.9-10). Тобто, судом встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю з 16 серпня 2022 року по теперішній час та перебування на її утриманні. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи надані суду письмові докази, які мають істотне значення для даної справи, суд вважає, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами обставини, що можуть бути підставою для звільнення її від сплати аліментів на утримання дітей, оскільки діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що у позивачки припинив існувати обов`язок зі сплати аліментів на користь відповідача, що дає підстави вважати позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Однак, щодо періоду звільнення позивачки від сплати аліментів, суд вважає, що вона підлягає звільненню від сплати аліментів з 16 серпня 2022 року, а саме з часу коли діти почала проживати разом з нею, про що свідчать довідки та акти та, які в свою чергу в суду сумніву не викликають та стороною відповідача дані обставини не спростованні, а навпаки позовні вимоги визнав.

Outcome: approved