Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , зареєстрованого 21 вересня 2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1178, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище - [PERSON] . Також просить залишити проживати сина [PERSON] та сина [PERSON] разом із нею. Підставою для розірвання шлюбу позивачка зазначила, що з квітня 2024 року із відповідачем разом не проживають, шлюбні відносини фактично припинені. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя та сім`ю. Строк на примирення просить не надавати. Подружжя має двох спільних дітей ? сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Вказує про відсутність між сторонами спору про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2024 року відкрито провадження у справі № 536/3078/24 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку. Проте відповідач не повідомив причини неявки, до суду не звертався із заявою про відкладення розгляду справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що шлюб між сторонами у цій справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 21 вересня 2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1178. У шлюбі\~подружжя\~має\~двох дітей\~?\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що\~підтверджується\~свідоцтвом про\~народження\~серії\~ [NUMBER] ,\~виданим\~01\~серпня 2015\~року Автозаводським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Кременчуцького міського\~управління юстиції\~у Полтавській\~області,\~актовий\~запис\~№ 762\~та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12 липня 2019 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 911. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За змістом позовної заяви, позивач займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення з відповідачем. При цьому спір про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини відсутні. Суд вважає за необхідне зазначити, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, що підтвердилося і тим, що з часу відкриття провадження у справі сторони не примирилися. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, ураховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з квітня 2024 року, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи заяву позивачки про залишення проживання дітей після розірвання шлюбу з нею, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач\~ [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився та\~не надав\~суду пояснень\~щодо місця\~проживання дітей,\~тому суд\~позбавлений можливості\~впевнитися,\~що між\~сторонами відсутній\~спір про\~місце проживання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] \~та сина [PERSON] , [INFO] , тому вирішення даного питання є передчасним, та не підлягає задоволенню. Суд, також, вважає за необхідне роз`яснити, що сторони не позбавлені права врегулювати питання про місце проживання дітей, про зміну їх місця проживання тощо також і письмовою угодою, врегульовувати відповідні обставини за домовленістю між собою, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку шляхом пред`явлення позову про визначення місця проживання дитини. У поданій до суду позовній заяві позивач [PERSON] просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за можливе після розірвання шлюбу [PERSON] змінити прізвище на дошлюбне [PERSON] . Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved