Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить: -виділити [PERSON] в натурі окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку «А-1» у складі приміщень: тамбур (1-1) площею 2,9 кв. м., ванна (1-2) площею 2,1 кв. м., комора (1-3) площею 6,5 кв. м., веранда (1-4) площею 8,0 кв. м., коридор (1-5) площею 3,3 кв. м., кухня (1-6) площею 3,4 кв.м., житлова кімната (1-7) площею 13,4 кв. м., коридор (1-8) площею 8,1 кв. м., житлова кімната( 1-9) площею 8,7 кв. м., житлова кімната (1-10) площею 9,0 кв. м., а також господарські будівлі: сарай Б-1, сарай б-1, гараж Г-1, літня кухня Г1-1, сарай г-1, погребник В-1, погріб В, огорожа №1, що знаходиться по [ADDRESS] ; -визнати право власності за [PERSON] на житловий будинок «А-1» у складі приміщень: тамбур (1-1) площею 2,9 кв. м., ванна (1-2) площею 2,1 кв. м., комора (1-3) площею 6,5 кв. м., веранда (1-4) площею 8,0 кв. м., коридор (1-5) площею 3,3 кв. м., кухня (1-6) площею 3,4 кв.м., житлова кімната (1-7) площею 13,4 кв. м., коридор (1-8) площею 8,1 кв. м., житлова кімната( 1-9) площею 8,7 кв. м., житлова кімната (1-10) площею 9,0 кв. м., а також господарські будівлі: сарай Б-1, сарай б-1, гараж Г-1, літня кухня Г1-1, сарай г-1, погребник В-1, погріб В, огорожа №1, що знаходиться по [ADDRESS] ; -припинити право спільної часткової власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, що належало [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що відповідно до\~договору купівлі-продажу\~від22 серпня 1991 року позивачка купила у Сосницької селищної ради частину житловогобудинку,сарай,гараж, погреб,одну другу частину сараю та одну другу частину погріба, погребника за адресою: [ADDRESS] .Згодом, дана вулиця була перейменована на Чернігівську. Згідно із технічним паспортом від 26.07.2024,виготовленим КП «Зодчий» БТІ Сосницької селищної\~ради,\~загальна площа\~приміщень заадресою: [ADDRESS] ,становить65,4 м2, а житлова 31,1 м2. Власником іншої\~1/2 частки будинку\~за адресою\~ [ADDRESS] являється [PERSON] . У судове засідання представник позивача та позивачка не з`явилися, представник позивача заявив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З договору купівлі - продажу житлового будинку від 22.08.1991 року посвідченого державним нотаріусом Сосницької державної нотаріальної контори Наумчик Л.С., зареєстровано в реєстрі за №800 (а.с.7-9) вбачається, що [PERSON] належить частина житлового будинку, сарай, гараж, погреб, частина сараю та частина погреба, погребник, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . З технічного паспорта на житловий будинок садибного типу 90/1, [ADDRESS] (а.с.10-22) вбачається, що відповідно до експлікації до схематичного плану за даною адресою знаходяться наступні будівлі та споруди: А-1 Житловий будинок, А1-1 прибудова, а-1 - веранда, а1-1 - веранда, Б-1 - сарай, б-1 сарай, Г-1 - гараж, Г1-1 - літня кухня, г - 1 - сарай, В-1 - погребник, В-погріб та огорожа. Житловий будинок складається з десяти приміщень: тамбур - 2,9 кв.м.; ванна 2,1 кв.м.; комора - 6,5 кв.м.; веранда 8,0 кв.м.; коридор 3,3 кв.м; кухня - 3,4 кв.м.; житлова кімната 13,4 кв.м.; коридор - 8,1 кв.м.; житлова кімната 8,7 кв.м.; житлова кімната 9,0 кв.м. Загальна площа приміщень 65,4 кв.м., житлова площа 31,1 кв.м, допоміжна 16,9 кв.м., площа неопалювальних приміщень 17,4 кв.м. З Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с.13-19) вбачається, що житловий будинок садибного типу є одноповерховим, площа забудови 218,2 кв.м., а загальна площа будівлі 65,4 кв.м. Згідно висновку про оцінку майна (а.с. 24) ринкова вартість житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 65,4 кв.м., становить 144 154 грн. З генерального плану (схеми) присадибної ділянки [ADDRESS] від 19.11.1972 року (а.с.90) та схематичного плану земельної ділянки будинку [ADDRESS] (а.с.91) вбачається розташування на місцевості житлового будинку та господарських споруд біля будинку в різні роки та їх перебудову. Житловий будинок розділено на дві індивідуальні частини. В судовому засіданні встановлено, що частину житлового будинку власником якої є [PERSON] виділено складову частину будинку в квартиру [ADDRESS] (а.с.28), та рішення виконавчого комітету Сосницької селищної ради Чернігівської області №721 від 10.07.2024 року (а.с.26) житловому будинку власником якого є [PERSON] присвоєно поштову адреса: [ADDRESS] . З рішення державного реєстратора Менської міської ради Л. Савченко від 09.08.2024 року № 74520588 (а.с.29) вбачається, що 07.08.2024 позивачка звернулась до Державного реєстратора Менської міської ради Л. Савченко з метою реєстрації за нею права власності нерухоме майно, та [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частина третя вказаної статті передбачає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з вимогами ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п. 6, 7 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 04.10.1991 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Також в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Таким чином, позивачка, будучи власником 1/2 частини житлового будинку, сарая, гаража, погреба, частина сараю та частина погреба, погребника, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , має право на виділ у натурі належної їй частки у домоволодінні, що перебуває у спільній частковій власності, однак, вона позбавлена можливості поділити таке майно у натурі за домовленістю з іншим співвласником. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Оскільки 1/2 частина спірного будинку, на які позивачка набула право власності є відокремленої частини будинку з самостійним виходом, суд вважає за можливе виділення [PERSON] частину житлового будинку\~з господарськими будівлями та спорудами. Крім того, оскільки право власності на нього за наданими документами державним реєстратором не визнається, що позбавляє позивача можливості провести його державну реєстрацію, право власності підлягає захисту в судовому порядку. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Щодо вимог позивачки про визнання права власності на господарські будівлі: літню кухню Г1-1, сарай г-1 суд вважає, що визнання права власності на дані об`єкти не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не надано жодних доказів підтверджуючих право власності на них. Виходячи з наведеного, позивачка позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом припинення права спільної часткової власності на будинок та визнання за нею права власності на будинок та належну їй частину господарських будівель.

Outcome: partial