Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»звернулося із позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просивсуд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»на рахунок п/р IBAN [NUMBER] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», код банку 305299, ЄДРПОУ 4349295, заборгованість за № 210621-42219-1 від 21.06.2021р. станом на 04.11.2022 року у розмірі 18 300,00 гривень, яка складається з:5 000,00 гривень заборгованість за кредитом; 3 300,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 21.06.2021 року по 21.07.2021 року (включно); 10 000,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 22.07.2021 року по 09.09.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України; а також судові витрати у розмірі 2481,00 гривень та 9000,00 гривень витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору N 210621-42219-1 від 21.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (далі -Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач/Позичальник), відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку N [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування та 4,0% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Одноразовий ідентифікатор 283738 направлявся позивечем відповідачу шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Кредитний договір був підписаний Відповідачем 21.06.2021 року о 13:03:33 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 283738 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua або https://monetka.ua/. Кредитні кошти були відправлені Відповідачу 21.06.2021 року на платіжну картку N [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком (завірену копію додано до Позовної заяви). З метою повного, всебічного та справедливого розгляду справи, а також спростування заяв Відповідача щодо не укладення Кредитного договору, не отримання суми кредиту необхідно отримати виписку про зараховані кошти на платіжна картку N [NUMBER] , що належить Відповідачу, на яку було здійснено переказ від Первісного кредитора (TM «MONETKA») на підставі укладеного Договору N 210621-42219-1 від 21.06.2021 року (далі - Кредитний договір). Грошові кошти (кредит) були перераховані відповідачу на рахунок до якого випущено платіжну картку N [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», тому необхідно витребувати з АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію про зарахування грошових коштів на платіжну картку N [NUMBER] Відповідача за період з 21.06.2021 року по 26.06.2021 року. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 23.11.2022 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави та згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями передано на розгляд судді Материнко М.О. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.01.2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 07.02.2023 року представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів. 01.03.2023 року до суду надійшов відзив від відповідача, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог та посилається на наступне. в наданому до суду договорі № 210621-42219-1 від 21.06.2021 року відсутні докази його підписання електронним підписом саме директором ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» Картамишевим С.О., так само відсутній дока підпису зазначеного договору саме [PERSON] , як і відсутній електронний підпис представника позичальника - директора ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» Картамишева С.О. у додатку № 1 до договору № 210621-42219-1 від 21.06.2021 року, знову ж таки підпис саме [PERSON] . Крім того, про той факт, що відповідач не укладав даний кредитний договір свідчить відсутність його анкети - заяви на кредит саме за підписом відповідача, а також документів які б свідчили про те, що відповідач заходив на сайт Товариства та вводила через програмо - технічний комплекс Товариства електронне підтвердження - динамічний пароль який повинен був бути відправлений на її номер телефон, також відсутні. Наприклад, в Анкеті - заяві на кредит № 906945 від 20.06.2021 року, яка надана позивачем у графі "Електронна пошта" - відомості відсутні. А у наданому договорі № 210621-42219-1 від 21.06.2021 року з зазначено позичальником - [PERSON] , електронну пошту зазначено - [INFO] . До позову в якості доказів приєднано Витяг з інформаційно - телекомунікаційної системи http//monetka.ua - хронологія дій щодо укладення кредитного договору № 210621-42219-1 від 21.06.2021 року, який ніким також не підписаний, в т.ч. представником ТОВ "ФК "РІАЛЬТО" адвокатом Руденко К.В., як і не підписаний Витяг з інформаційно - телекомунікаційної системи http//monetka.ua - Анкета -заява на кредит № 906945 від 20.06.2021 року. 07.03.2023 року до суду від повізивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначав, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Для підтвердження факту перерахування кредитних коштів Позивчем було подано до суду разом з Позовною заявою клопотання про витребовування з АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д наступну інформацію: - чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту [NUMBER] ; - надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти [NUMBER] , що належить [PERSON] (НОКПП [NUMBER] ) за період з 21.06.2021 року по 26.06.2021 року; - надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою N [NUMBER] в період з 21.06.2021року по 26.06.2021 року; - надати інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Також Товариством було проведено ідентифікацію [PERSON] згідно звіту Українського бюро кредитних історій, в якому дані Позичальника, ПІБ, РНОКПП, а також номер телефону [NUMBER] співпадає з тим, який зазначений при отриманні кредитів. Тому твердження Відповідача щодо не укладання Договору № 210621-42219-1 від 21.06.2021 року спростовується наведеними вище аргументами. Заборгованість за Договором № 210621-42219-1 від 21.06.2021 р. станом на 04.11.2022 року становить 18 300,00 гривень, яка складається з: 50 00,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3 300,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 21.06.2021 року по 21.07.2021 року (включно); 10 000,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 4,0% за кожен день користування кредитом за період з 22.07.2021 року по 09.09.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Також просив суд Зменшити витрати [PERSON] на оплату правову допомогу. 3. Розгляд справи провести за відсутності представника ТОВ «ФК «Ріальто». Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28.03.2023 року клопотання представник позивача задоволено. Витребувано з Акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк » ( 01001, м. Київ, вул. Грушевського,1-Д ) наступну інформацію : -чи було емітовано на ім`я [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; -надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) за період з 21.06.2021 року по 26.06.2021 року ; -надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій ( фінансовий номер телефону ) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 21.06.2021 року по 26.06.2021 року ; -надати інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ). Ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 28.03.2023 року Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк » (01001, м. Київ, вул. Грушевського,1-Д) виконана не була. 15.05.2023 року представник позивача надав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначав, що позивача у позовній заяві пред`явив вимогу до відповідача про сплату нарахованих процентів відповідно до п.3.3. Кредитного договору за неправомірне користування кредитом, тобто за порушення грошового зобов`язання яке не виконане у встановлений строк, що відповідає ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до п.3.3 Кредитного договору, у випадку порушення строків повернення Кредиту, встановлених пунктом 1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), Позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування Кредитом за процентною ставкою - 3.5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277.50%) Кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього Договору. Сторони домовились, що процента ставка визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позивач та відповідач визначили в Кредитному договорі розмір процентної ставки яка сплачується позичальником саме за прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. 24.09.2024 року представником відповідача адвокатом Панченко О.О. подані додаткові пояснення, в яких вона просила суд врахувати, що Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки(штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Представником позивача [PERSON] 27.03.2023 року, 15.05.2023 року, 08.03.2024 року, 08.04.2024 року, 21.06.2024 року, 16.09.2024 року, 04.11.2024 року, 24.02.2025 року до суду подані заяви, в яких він зпросив суд розглянути справу №545/5827/22 за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», при цьому в поданій заяві зазначив, що повідомляє суду наступну інформацію необхідну для її розгляду: процесуальні права визначені Цивільним процесуальним кодексом України йому відомі та зрозумілі, не має намірів укладати мирову угоду по даній справі; складу суду який розглядатиме справу довіряє, відводів не має; всі докази подані ним завчасно, тому відсутня потреба у витребуванні додаткових доказів; проти заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник про день та час слухання справи повідомлені належним чином, в останнє судове засідання не прибули, що не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Частиною 1 ст. 4 ЦПК Українивизначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. На обґрунтування вимог про стягнення заборгованості позивач посилається на договірза № 210621-42219-1 від 21.06.2021р, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ріальто» та [PERSON] та засвідчений електронним підписом. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Разом з тим, п.6,7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до ч.1, 2 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно з ч. 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Позивачем до суду надоно копія договору N 210621-42219-1 від 21.06.2021 року, в якому позивачальником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] . Відповідачем у справі позивачем у справі визначено [PERSON] , тобто особу, яка не є стороною договору. Також при дослідження договору N 210621-42219-1 від 21.06.2021 року та додатку № 1 до даного договору судом було встан\\овлено факт відсутності підпису на зазначеному договорі та додатковій угоді уповаженої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», а саме директора Картамишева С.О. На зазначені обставини звертав увагу суду представник відповідача адвокат Панченко О.О. у відзиві на позовну заяву і представником позивача в свою чергу зазначена обставина спростована не була шляхом надання до суду доказу, який би підтвердив факт підписання договору N 210621-42219-1 від 21.06.2021 року та додатку № 1 до даного договору директором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» Картамишевим С.О. За змістомст. 1055 ЦК України, кредитний договір має укладатись обов`язково у письмовій формі, недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його нікчемністю. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першоюстатті 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Одночасно, відповідно до змісту частини першоїстатті 1050 ЦК Україниз урахуванням статей 526,527,530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Звертаючись і з позовом, позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» свої зобов`язання виконало, а відповідач скористалася кредитними коштами, але не виконує свої зобов`язання в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 04.11.2022 року її заборгованість у розмірі 18 300,00 гривень складається з:5000,00 гривень заборгованість за кредитом; 3 300,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 21.06.2021 року по 21.07.2021 року (включно); 10 000,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 22.07.2021 року по 09.09.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до частини першоїстатті 1048 ЦК України,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістомстатті 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із статтями 12,76,81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Натомість, ТОВ"ФК "Ріальто" не надано жодного належного та допустимого доказу отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними. З наданого позивачем фіскального чеку на суму 5000,00 грн. від 21.06.2021 року неможливо достоіменно встановити отримувача коштів, а головне їх отримання відповідачем. Представник позивача, будучи обізнаним про не виконання ухвали суду про витребування доказів з боку АТ "КБ "Приватбанк", не наполягав на повтороному витребування доказів. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути достовірним, належним і допустимим доказом, який доводить обґрунтованість вимог банку, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженогопостановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Однак, на час розгляду справи позивачем не було надано виписки по рахунку, доказів отримання відповідачем кредиту чи перерахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача, тоді як відповідач заперечувала користування кредитними коштами. З урахуванням того, що позивачем протягом розгляду справи, який відбувався досить тривалий час, не надав виписки про списання коштів саме з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» в сумі 5000,00 грн. та зарахування їх на картковий рахунок відповідача саме згідно договору N 210621-42219-1 від 21.06.2021 року, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у позовній заяві. При цьому, судом враховано, що представником позивача надано клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Заявляючи у відповідності до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України клопотання про розгляд справи за її відсутності, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Згідно з ч. 2ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2ст. 43 ЦПК Україниобов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). З огляду на встановлені судом фактичні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з недоведеністю обставин, якими обґрунтовані заявлені вимоги.

Outcome: dismissed