Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся [PERSON] , з позовом до ТОВ «Дебт Форс», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 26.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «Вердикт Капітал» боргу за кредитним договором № 11260411000 від 29.11.2007 року в розмірі 814 957,07 грн., зареєстрований в реєстрі за № 12483. 04.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О., було відкрито виконавче провадження. Відповідно до оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріусу, позивач є боржником за кредитним договором №11260411000 від 29.11.2007 року, укладеним з ПАТ «Укрсиббанк». правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 року є ТОВ «Кредекс Фінанс», яке з 01.08.2018 року змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал». 03.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступив на користь ТОВ «Кампсіс Фінанс» право вимоги за вищевказаним кредитним договором. 24.05.2023 року ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступив право вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь ТОВ «Дебт Форс». 19.12.2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедал О.О., про заміну сторони виконавчого провадження, було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні [NUMBER] з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс». Про наявність виконавчого провадження та вчинення виконавчого напису позивач дізнався наприкінці листопада 2023 року із застосунку «Дія». Зазначив, що вищевказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням норм законодавства, оскільки вищевказаний кредитний договір не є нотаріально посвідченим, крім того заборгованість яку зазначає позивач за кредитним договором не є безспірною. З урахуванням викладеного просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 12483 та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач та треті особи не з`явились, про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а тому сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Окрім того зазначено, що позивач не надає суду доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором так виконання своїх зобов`язань в повному обсязі, крім того позивач не надає альтернативного розрахунку заборгованості. Зазначено, що у вказаних кредитних правовідносинах, ТОВ «Дебт Форс» є правонаступником права вимоги виконання зобов?язання від первісного кредитора та є новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги. Попереднім кредитором - ТОВ «Вердикт Капітал» було надано приватному нотаріусу при вчиненні виконавчого напису також договір про відступлення права вимоги на його користь, що підтверджує статус нового кредитора у даних кредитних зобов`язаннях. Також, приватному нотаріусу було надано всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, в тому числі, і розрахунок заборгованості за кредитним договором. Всі належні документи підшито до оригіналу виконавчого напису. Приватним нотаріусом було перевірено такий договір та статус стягувача, як нового кредитора, а також всі необхідні документи, після чого, було чинено виконавчий напис на стягнення із позивача заборгованості за кредитним договором. При переході права вимоги від первісного кредитора, а в подальшому - до ТОВ «Вердикт Капітал», та ТОВ «Дебт Форс», стягувачу, було передано від попереднього кредитора суму заборгованості позивача за кредитним договором, яка існувала на момент відступлення права вимоги. Отже, на момент відступлення права вимоги, заборгованість позивача за кредитним договором була наявною. Підтверджуючі документи були надані нотаріусу при вчиненні виконавчого напису. Відтак, твердження про відсутність боргу не відповідає фактичним обставинам. Кредитний договір є чинним на даний час, позивачем не надаються будь-які докази щодо недійсності кредитного договору чи окремих його умов, відтак, твердження про неправомірність, неправильність нарахування кредитором розміру заборгованості безпідставним. Крім того представником відповідача, було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, відповідно до якого зазначив, що вказана справа є не складною, враховуючи усталену практику, відповідач вважає, що визначений до відшкодування гонорар, є завищеним і не являється співмірним, обгрунтованим та пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а також неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах. Окремо зазначив, що відповідно до вартості адвокатських послуг в аналогічних справах відповідно до Єдиного реєстру судових рішень складає 1907,00 грн. З урахуванням викладеного просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., було вчинено виконавчий напис про стягнення на користь ТОВ «Вердика Капітал» заборгованості за кредитним договором №11260411000 від 29.11.2007 року який укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , у розмірі 814957,07 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Канцедалом О.О., від 04.02.2022 року, було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 12483 від 26.10.2021 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Канцедалом О.О., від 19.12.2023 року у виконавчому провадженні [NUMBER] було замінено сторону стягувача з ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс». Згідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно дост.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012(далі за текстом Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчинює нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999(далі за текстом Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчих написів подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію виловив Верховний суд України в постанові від 20.05.2015 року ( справа №6-158цс15). З урахування викладеного, беручи до уваги, що відповідачем не спростовано позовні вимоги, доказів безспірності заборгованості суду не надано, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог в цій частині. В частині стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) На підтвердження витрат, які поніс позивач на отримання професійної правничої допомоги до суду надано договір про надання правової допомоги від 03.01.2024 року, вказаним договором визначено, що варстість правничої допомоги адвоката є фіксованою та становить 5000,00 грн., платіжну інструкція №534803595 від 12.01.2024 року про сплату грошових коштів за правничу допомогу за договором 03/01/2024 у сумі 5000,00 грн., Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). З урахуванням викладеного, беручи до уваги співмірність суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, враховуючи, наявність усталеної судової практики з розгляду подібних справ, суд приходить до висновку, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000,00 грн., що буде співмірним зі складністю справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 968,96 грн., та за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 484,48 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial