Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просить: встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що вони були рідними братами; визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є рідним братом [PERSON] , тіло якого було виявлено 16 травня 2023 року у квартирі, де він проживав за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки судово-медичного експерта причину його смерті не встановлено, муміфікований труп. 24 травня 2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть, відповідно до якого [PERSON] помер приблизно [INFO] у віці 55 років. Про смерть брата позивачу повідомили 16 травня 2023 року співробітники поліції, які виявили його труп. 24 травня 2023 року він отримав дозвіл на кремацію тіла і поховання праху брата [PERSON] та 09 червня 2023 року поховав його. 25 травня 2023 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондар Т. М. із заявою про прийняття спадщини після померлого брата [PERSON] , однак цього ж дня нотаріусом було винесено постанову про відмову у відкритті спадкової справи та зазначено, що спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає за необхідне встановити у судовому порядку факт родинних відносин з померлим братом, з яким вони є рідними по матері, що підтверджується наданими свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про народження померлого, свідоцтвом про припинення одруження, довідкою про реєстрацію шлюбу. Зазначає, що з братом у нього завжди були нормальні стосунки, однак [PERSON] вів замкнутий спосіб життя, спілкувався в основному зі своїми друзями, а з позивачем спілкувався в більшості випадків під час зустрічей на сімейних святах. [PERSON] декілька разів виїжджав за кордон на декілька років, проте, протягом періоду перебування там на дзвінки не відповідав, про свої плани на майбутнє не розповідав. Крім того, протягом останніх 5 років з [PERSON] зв`язок обірвався, він не відповідав на дзвінки, враховуючи його спосіб життя, позивач вважав, що брат знову виїхав за кордон і перестав дзвонити. Враховуючи вищевикладене, що про смерть [PERSON] не знали ні він, ні сусіди, ні органи влади, вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та наявними підстави для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року відкрито загальне позовне провадження. 19 березня 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів. 21 червня 2024 року до суду надійшли витребувані документи. 16 вересня 2024 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що позивач є рідним братом [PERSON] по матері, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, виданим 12 липня 1969 року Жовтневим ЗАГС м. Києва, з якого вбачається, що його батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про народження померлого [PERSON] , виданого повторно 05 січня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, його батьком записаний [PERSON] , а маітр`ю - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про припинення одруження № 322/230 від 25 травня 1964 року, виданим [INFO] , одруження між [PERSON] та [PERSON] припинено. Після припинення одруження прізвище [PERSON] - « [PERSON] ». Згідно з довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 03 жовтня 2006 року № 1209, вбачається, що 25 січня 1969 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Аналіз сімейного законодавства, зокрема частини другої статті 26 та частини першої статті 259 СК України, свідчить, що законодавець до категорії рідних братів та сестер відносить як тих, що мають спільних батьків (повнорідні брати та сестри), так і тих, які мають лише спільну матір або спільного батька (неповнорідні брати та сестри) (постанова Верховного Суду у справі № 522/1929/20 від 17 травня 2023 року). Враховуючи вищевикладене, позивачем доведено, що він та померлий [PERSON] є рідними братами. [PERSON] помер приблизно [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 травня 2023 року, виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] , актовий запис № 23. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 24 травня 2023 року № 00039816189 реєстрацію актового запису про смерть [PERSON] було здійснено 24 травня 2023 року. Згідно з довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 07 вересня 2023 року № 062/14-11878 (И-2023) об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] на праві власності зареєстровані за [PERSON] 25 травня 2023 року позивач звернувся в усній формі до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондар Т. М. з заявою щодо відкриття спадкової справи після померлого рідного брата, [PERSON] . За результатами розгляду вказаного звернення приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у відкритті спадкової справи за вих. № 16/01-16, в якій зазначила, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини та не надано документального підтвердження факту спільного проживання разом з померлим братом за адресою: [ADDRESS] . Рекомендувала звернутись до суду з позовом про поновлення строку прийняття спадщини або про визнання факту спільного проживання. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 77223759 від 06 червня 2024 року спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Як встановлено судом позивач у травні 2023 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондар Т. М. з заявою про прийняття спадщини, однак приватним нотаріусом постановою від 25 травня 2023 року було відмовлено у відкритті спадкової справи, оскільки останнім пропущений шестимісячний строк та не надано документального підтвердження факту спільного проживання разом з померлим братом, роз`яснено право на звернення до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини або для визнання факту спільного проживання. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливе за наявності таких умов: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 6121447св19). Водночас, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, відповідно до якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. З викладеного вбачається, що спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Крім того, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий висновок зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13 березня 2020 року у постанові у справі № 314/2550/17. Так, позивач зазначає поважними причинами пропуску строку те, що про смерть брата, який помер приблизно 01 грудня 2017 року, він дізнався лише 16 травня 2023 року від співробітників поліції, які виявили його труп в його квартирі. Реєстрацію смерті [PERSON] було проведено лише 24 травня 2023 року та видано свідоцтво про смерть. Відповідно до пунктів 1.1-1.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Якщо смерть громадянина була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України. Отже чинним законодавством передбачено, що у разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця нотаріус витребує від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. З аналізу вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що факт смерті спадкодавця перевіряється нотаріусами на підставі свідоцтва про смерть, відповідного запису в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян або копії відповідного актового запису, наданого органом державної реєстрації. Судом встановлено, що позивач у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки факт смерті його рідного брата [PERSON] був зафіксований співробітниками поліції та повідомлено позивачу 16 травня 2023 року, а реєстрація смерті [PERSON] , який помер приблизно [INFO] , проведена у встановленому законом порядку лише 24 травня 2023 року. Таким чином, до 24 травня 2023 року нотаріус не змогла б перевірити факт смерті спадкодавця і час відкриття спадщини, та, відповідно встановити наявність законних підстав для заведення спадкової справи. У судовому засіданні в якості свідка було допитано позивача [PERSON] , який пояснив, що він є рідним братом [PERSON] , перебував з ним у нормальних відносинах, спілкувалися в основному під час сімейних свят. Після смерті матері, з 2014 року, майже не спілкувалися, лише телефоном вітали один одного з днем народження. Зазначив, що [PERSON] неодноразово проживав за кордоном по декілька років, протягом цього періоду не спілкувався з позивачем, міг повернутися в Україну та просто повідомити про це, тому відсутність будь-яких новин від нього не викликала у позивача підозр, що з ним могло щось статися. Крім того, необхідно врахувати ту обставину, що після реєстрації смерті рідного брата у встановленому законом порядку, [PERSON] на наступний день звернувся до приватного нотаріуса з усною заявою про відкриття спадкової справи, а після отримання відмови, не зволікаючи, у досить короткий проміжок часу, звернувся до суду з цим позовом для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач, не надавши до суду відзив, наведені позивачем обставини не спростував. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, ним доведено, що померлий є його рідним братом, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. З огляду на викладене,

Outcome: approved