Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління майном комунальної власності міста Полтави про визнання права користування жилим приміщенням та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а саме: визнати за громадянкою України [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платників податків: [NUMBER] ) з 29.07.1987 року право користування на квартиру [ADDRESS] , загальною площею квартири 44,9 кв.м., житловою площею квартири 27,7 кв.м. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначала, що Рішенням №304 від 08 жовтня 1997 року «Про часткову зміну рішень міськвиконкому від: 25.12.96 р. №411, 09.10.96 р. №311, 13.08.97 р. №235, 27.08.97 р. №250 та заселення окремих квартир» задоволено клопотання МЖКУ та дозволено переоформити службові квартири в ордерні з відкриттям особових рахунків по слідуючих адресах: 2- кімнатну квартиру [ADDRESS] , де складом сім`ї з 3-х осіб мешкає [PERSON] . У вищевказаній квартирі було зареєстровано троє осіб: [PERSON] головний квартиронаймач, [PERSON] донька, [PERSON] онук. В подальшому, [PERSON] знявся з реєстраційного обліку 06.04.2012 року (довідка ЖЕО №2 ПМР від 19.08.2021 р.), а [PERSON] померла [INFO] , актовий запис про смерть №2331 від 24.12.2021 року, згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.12.2021 року. [PERSON] , в зв`язку із смертю своєї матері, з відповідними документами звернулася до виконавчого комітету Шевченківської районної місті Полтаві ради з проханням переоформити на неї особовий рахунок. Виконавчий комітет Шевченківської районної місті Полтаві ради, згідно витягу з рішення №35 від 25.01.2022 року, вирішив переоформити особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] з померлої [PERSON] на дочку [PERSON] . За життя [PERSON] та її дочка [PERSON] зверталися до КП «ЖЕО №2» ПМР з проханням надати ордер на квартиру для подальшої її приватизації. КП «ЖЕО №2» ПМР надало довідку про те, що ордер за даною адресою відсутній, квартира не службова. Тобто позивачка, будучи зараз головним квартиронаймачем та єдиною особою, яка зареєстрована в квартирі квартиру [ADDRESS] , не має ордеру на квартиру, який видавався її матері, також ордеру не має і балансоутримувач КП «ЖЕО №2» ПМР, щоб видати його копію, тому позивачка має перешкоди в приватизації квартири та змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 30.10.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 17.12.2024 закрито підготовче провадження у справі за вказаним позовом\~та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просив позовні вимоги задовольнити та підтримував їх в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив що при вирішенні данної справи покладається на розсуд суду, просив суд розглядати справу без участі. Представник третьої особи будучи належним чином повідомленим про дату час та місце судового засідання до суду не з`явився. Суд проаналізувавши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень ч.1ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.2 ч. 2 ст.16ЦК України є визнання права. Також ст.\~4\~ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст.12,81,82\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Правовідносини обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання, регулюються Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP (далі Правила), затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470. Відповідно до п.69 Правил виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер на підставі рішення про надання жилого приміщення лише в будинках державного або громадського житлового фонду. Згідно з пунктами 69, 72 Правил на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутністю - відповідному підприємству, установі, організації. Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Серед основних прав і свобод людини і громадянина Конституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року. Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено право кожного громадянина України приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Статтею 8 вказаного Закону визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, серед інших документів, громадянин повинен подати до органів приватизації копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку. Згідно п.п. 69, 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради міністрів УРСР № 470 від 11.12.1984 року, з наступними змінами та доповненнями, ордер на жиле приміщення дійсний протягом 30 днів і при вселенні громадянин повинен його здати в житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації як документ суворої звітності. Статтею 6 ЖК Української PCP установлено, що жилі будники і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Відповідно до ст. 58 ЖК Української PCP на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно п. 72 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP» при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року (справа № 645/2528/17) викладені такі висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах. «Суд першої інстанції, установивши, позивач з відома колишнього власника ВАТ «ХЗК «Кондиціонер» з яким перебував у трудових відносинах, а у подальшомуліквідатора власника спірного майна, добросовісно користується кімнатою з 2000 року по сьогоднішній день, відкрито безперервно користується нею протягом 19 років, іншого житла не має, при цьому інші особи не заявляли свої права на зазначене нерухоме майно, дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Отже, оскільки, місцевий суд встановив, що позивач вселилися у кімнату в гуртожитку з відома та на підставі рішення власника, тривалий час проживає в квартирі, не має іншого житла, спірне житлове приміщення є єдиним його місцем проживання, є підстави стверджувати, що він має достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначена кімната у гуртожитку є його житлом у розумінні статті 8 Конвенції. Відсутність ордера на вселення у жиле приміщення само по собі не є підставою для висновку, що займане протягом 19 років житло за таких фактичних обставин справи, за наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання, не є житлом у розумінні пункту 1 статті8 Конвенції та, що право позивача не підлягає захисту в обраний ним спосіб.» Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі N 296/4642/19. Оскільки позивачка отримала для проживання житло у законний спосіб, постійно, тривалий час користується ним, сплачує комунальні послуги є головним та єдиним квартиронаймачем, але ордер на зайняття спірної квартири не зберігся ні у неї, ні в архіві Полтавської міської ради, ні в комунальному підприємстві «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, право Позивачки на отримання займаного ними житла у власність на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», суд приходить до висновку, що порушене право позивачів підлягає захисту, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved