Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

У листопаді 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, в якій позивач просив суд: 1.Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 19395,67 грн. 2.Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білошицького Ігоря Мироновича на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 2609,12 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис № 75866 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 20450,00 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пред`явило виконавчий напис № 75866 від 22.12.2021 для виконання до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., на підставі якого приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 14.02.2022. Так, 16.02.2022 приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . У позовній заяві вказано, що згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.02.2022 витрати під час відкриття виконавчого провадження 567,24 грн. Згідно постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 14.02.2022 р. витрати виконавчого провадження склали 2045,00 грн. Отже, сума що підлягала зарахуванню на рахунок приватного виконавця склала 2612,24 грн. Окрім того, позивач просить згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. № 115508 від 17.06.2024 р. в межах ВП № [NUMBER] з [PERSON] було стягнуто 23059,12 грн. Після розподілу стягнутих з боржника грошових сум, як передбачено ст.. 45 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачу перераховано кошти в сумі 19395,67 грн. В залишку на депозитному рахунку приватного виконавця знаходиться 1054,33 грн. 23059,12 грн. (всього стягнуто в межах ВП № [NUMBER] грн.) - 19395,67 грн. (перераховано стягувачу) - 1054,33 грн. (лишилось на депозитному рахунку) = 2609,12 (сума перерахована приватному виконавцю в рахунок відшкодування витрат виконавчого провадження та основної грошової допомоги). Позовна заява мотивована тим, що 28.11.2023 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/28935/23, яке набрало законної сили визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 75866 вчинений 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 20450,00 грн. Позивач зазначає, що на даний час, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білошицький І.М. не повернули позивачу коштів, набутих без достатньої правової підстави. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом та позивач посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.01.2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на позовну заяву у якому представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача. У відзиві зазначено, що у [PERSON] перед відповідачем була наявна заборгованість по кредитному договору № 1269144. у відзиві зазначено, що позивач по справі не оскаржував жодних дій виконавця, оскільки якщо б вважав дані дії не законними, тоді б звернулось до суду чи виконавця про зупинення виконавчого провадження, оскарження дій виконавця; в тому числі і оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження. Оскільки, не оскаржуючи дії виконавця та не зупиняючи примусове виконання виконавчого провадження [NUMBER], позивач свідомо вибрав такий спосіб захисту та погашення наявної кредитної заборгованості в межах виконавчого провадження. Відповідачем зазначено, що будь-які дії чи бездіяльність виконавця під час виконавчого провадження позивачем не оскаржувались, постанови, зокрема, про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно та кошти боржника. Отже, відсутні правові підстави, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами, а є витратами виконавчого провадження, так само як і суми стягнутої із позивача на користь відповідача в межах виконавчого провадження [NUMBER]. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, у позовній заяві представника позивача - адвокат Сікорська І.С. просив розглянути справу без участі сторони позивача, проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. У відзиві відповідач просив суд розгляд справи проводити за відсутності відповідача. Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року у цивільній справі № 761/28935/23 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною 22.12.2021 року та зареєстрований в реєстрі за №75866 та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. Рішення набрало законної сили29.12.2023, що підтверджується відміткою на копії вказаного рішення. Вказаним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року у цивільній справі № 761/28935/23 встановлено наступні обставини. 12.09.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений Договір №1269144 за умовами якого [PERSON] було надано кредит в сумі 10 000,00 грн., строком користування 30 днів. Вказаний договір, як вбачається, вчинений в простій письмовій формі, він не є нотаріально посвідченим. В той же час, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 22.12.2021 року вчинив виконавчий напис за яким запропонував стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №1269144 від 12.09.2019 року, який укладений [PERSON] з ТОВ «Авентус Україна» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») в загальній сумі 20 450,00 грн. за період з 11.03.2020 року по 30.11.2021 року. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №75866. Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. 14.02.2022 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №75866 виданого 22.12.2021 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 16.02.2022 приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] у виконавчому провадженні [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №75866 виданого 22.12.2021 року. Згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.02.2022 р. витрати під час відкриття виконавчого провадження 567,24 грн. у виконавчому провадженні [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №75866 виданого 22.12.2021 року. Згідно постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 14.02.2022 р. витрати виконавчого провадження склали 2045,00 грн. у виконавчому провадженні [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №75866 виданого 22.12.2021 року. Як вбачається з матеріалів справи, що згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. № 115508 від 17.06.2024 р. в межах ВП № [NUMBER] з [PERSON] було стягнуто 23059,12 грн. Після розподілу стягнутих з боржника грошових сум, як передбачено ст.. 45 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачу перераховано кошти в сумі 19395,67 грн. В залишку на депозитному рахунку приватного виконавця знаходиться 1054,33 грн. Таким чином, судом встановлено, що у виконавчому провадження виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 75866 виданого 22.12.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. з позивача [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 19 395,67 грн. та перерахована на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також стягнуто та перераховано на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми О.О. грошові кошти у розмір 2609,12 (сума перерахлвана привтаному виконавцю в рахунок відшкодування витрат виконавчого провадження та основної грошової допомоги), що становить різницю між сумою усіх стягнутих грошових коштів в межах ВП № [NUMBER] - 23059,12 грн. - 19395,67 грн. (перерахованої суми стягувачу) - 1054,33 грн. (лишилось на депозитному рахунку). Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 75866 від 22.12.2021 таким, що не підлягає виконанню, згідно рішення суду від 28.11.2023, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку, що стягнення з позивача на користь відповідача коштів в розмірі 19 395,67 грн. було безпідставним та підлягає стягненню на користь позивача. При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти у сумі 2609,12 грн., що фактично складають із, витрати виконавчого провадження та винагороди приватного виконавця, оскільки вказана сума була стягнута з позивача на підставі Закону України «Про виконавче провадження» на користь приватного виконавця, як основна винагорода та витрати виконавчого провадження. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих написів нотаріусів. Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 по справі № 201/8493/18. Так, підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати основної винагороди приватному виконавця та витрат виконавчого провадження є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». На час здійснення виконавчих дій, безпосередньо виконавчий напис №75866 від 22.12.2021 не був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, позивачем в позовній заяві не зазначено та не надано доказів, що на час погашення заборгованості нею дії приватного виконавця були оскаржені і як наслідок, визначні в цій частині неправомірними. Враховуючи викладене, вказана сума у розмірі 2609,12 грн., яка стягнута з позивача, як витрат виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця не може вважатись безпідставною набутою в розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки як уже було зазначено судом, вона була стягнута на підставі та відповідно норм Закону України «Про виконавче провадження». На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимоги та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 19 395,67 грн., що стягнуті у межах виконавчого проваджені ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №75866 виданого 22.12.2021 та перерахована на рахунок стягувача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»). Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1067,55 грн. (88,14%) пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача.

Outcome: partial