Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

11 жовтня 2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, сформована в системі «Електронний суд» представником позивача Нікітіною Ю.В., в якій позивач просить: \~ \~ \~ \~1. Зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні із донькою [PERSON] , [INFO] , та визначити такі способи участі у вихованні дитини: з 26.08 по 24.10; з 11.11 по 20.12; з 16.01. по 27.03 та з 16.04 по 04.06. дитина [PERSON] проживає з батьком [PERSON] . В останній час з матір`ю [PERSON] . \~ \~ \~ \~2. Зобов`язати третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчій комітет Миколаївської міської ради Орган опіки та піклування, надати суду висновок, щодо доцільності графіку побачення батька з дитиною. Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року зазначена позовна заява залишена без руху. 06 листопада 2023 року надійшла заява на виконання вимог ухвали, якою надано виправлений текс позовної заяви. Позовна заява мотивована тим, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , яка на даний час проживає з матір`ю у м. Варшава, Республіка Польща. Донька постійно спілкується з батьком та має з ним тісний контакт, часто просить забрати її назад в Україну. Досягнути будь-якої домовленості сторони не можуть. Останнім часом відповідач все більше чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Дитина розповідає батькові, що відчуває себе некомфортно, не може налаштувати комунікативні зв`язки, хоче продовжити навчання в Україні. Основним доказом того, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною є те, що вона знаходиться у Польщі, відмовляється виходити на зв`язок, не зазначає свою адресу, що унеможливлює контакт з дитиною. Відповідач має власний будинок, облаштований для дитини і дочка бажає жити з батьком та навчатись в Україні. Батько також хоче, щоб його донька проживала з ним. Враховуючи вікові потреби дитини, а також оскільки дитина хоче продовжувати навчатись в Україні та проживати з батьком, позивач просить встановити наступний графік побачення батька з донькою: з 26.08 по 24.10; з 11.11 по 20.12; з16.01. по 27.03 та з 16.04 по 04.06. Вважає, що визначення саме такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, її віковим потребам, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення його участі у процесі виховання доньки. 07 листопада 2023 р. вказаний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 20 лютого 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволення позову та покласти на позивача судові витрати. Відзив мотивований тим, що відповідачка не перешкоджає спілкуванню позивача з донькою, а навпаки безперешкодно дозволяє батьку спілкуватися з донькою за допомогою телекомунікаційних засобів. Оскільки донька має особистий телефон, вона може спілкуватись з батьком тоді, коли вона цього дійсно бажає. Власне дитина безперешкодно та регулярно спілкується з батьком у Viber. Проживання дитини з матір`ю за межами України було вимушеним та викликано збройною агресією росії проти України. 18.03.2022 відповідачка з донькою виїхали у Республіку Польща, де і проживають досі. В Україні тривають воєнні дії та ракетні обстріли, тому дитині буде безпечніше за межами України. Намагання батька привезти доньку в Україну для довготривалого проживання з ним під час повномасштабних воєнних дій не відповідає забезпеченню найкращих інтересів дитини. Окрім цього, позивач може бути призваний на військову службу і донька на території України може залишитися без піклування обох батьків. Також зазначає, що відколи відповідач з донькою виїхала за межі України, позивач жодного разу не надав кошти на утримання доньки і відповідач змушена була звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. На сьогодні судовий наказ перебуває на виконанні, проте відповідач не отримує аліментів. Зазначене свідчить про нехтування батьком свого обов`язку з утримання дитини. Також позивач не надав доказів свого працевлаштування, натомість відповідач має достатній дохід та забезпечує доньку на належному рівні. Мати піклується про дитину, вона зростає у безпечному, спокійному середовищі, в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості. Відповідачка не заперечує щодо спілкування дитини з батьком за допомогою телекомунікаційних засобів, а також не проти зустрічей батька з донькою, тому він може відвідувати дитину за межами України. Щодо наявності у позивача житла, то це житло придбано у період шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю. Позивач надав довідку про навчання доньки в гімназії №36 в м. Миколаєві, проте станом на сьогодні дитина є ученицею базової школи з інтеграційними відділеннями №342 в м. Варшава і в 2023/2024 навчальному році навчається в 4g класі. Таким чином проживання дитини з батьком за запропонованим ним графіком є неможливим. Ухвалами суду від 23 червня 2024 року та від 04 липня 2024 року позивачу повернуті заяви про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. 17 жовтня 2024 року надійшла заява представника органу опіки та піклування ММР про надання висновку та розгляд справи без присутності представника органу опіки та піклування. В судове засідання представник позивача та позивач повторно не прибули, причину не повідомили. Представник позивача на відеоконференцзв`язок не виходить, причин не повідомляє. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала відзив з підстав, викладених у ньому, просила відмовити у задоволенні позову та стягнути судові витрати, докази понесення яких вона надасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 01 серпня 2009 року зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON] . 18 березня 2022 року [PERSON] з [PERSON] виїхали до Республіки Польща. У період з 26 серпня 2020 р. по 09 січня 2024 року [PERSON] навчалась в Миколаївській гімназії № 36 Миколаївської міської ради Миколаївської області з використанням технологій дистанційного навчання (довідка директора Миколаївської гімназії № 36 Н. Гриньків від 08.02.2024 № 08/02-21). Відповідно до довідки 2/2024, виданої директором базової школи з інтеграційними відділеннями № 342, м. Варшава, базова школа підтверджує, що [PERSON] , яка народилася [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , є ученицею цього закладу і в 2023/2024 навчальному році навчається в 4g-класі. [PERSON] виконує складські роботи за винагороду у ТОВ «ЛЕДЖЕНД» з головним офісом у Марках (Договір доручення укладений 11.09.2022). 07.12.2023 старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бабенко Є.М. відкрито виконавче провадження № 73513147 з виконання судового наказу № 487/4416/23 виданого 19.10.2023 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.07.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з\~висновком органу\~опіки та\~піклування виконкому\~Миколаївської міської\~ради від\~16.10.2024,\~виходячи з\~інтересів дитини,\~враховуючи,\~що дитина\~перебуває за\~кордоном,\~орган опіки\~та піклування\~виконкому Миколаївської\~міської ради\~вважає доцільним\~усунути перешкоди\~у вихованні\~дитини [PERSON] \~та встановити\~йому наступний\~графік спілкування\~з дитиною:\~кожного вівторка,\~четверга та\~суботи з\~18:00\~год.\~до 20:00\~год.\~в режимі\~онлайн,\~за допомогою\~мережі інтернет,\~враховуючи інтереси,\~стан здоров`я\~та бажання\~дитини. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Позивач у справі стверджує про те, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим було заявлено відповідні позовні вимоги. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України). Згідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Отже, позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі в здійсненні нею свого права, тому задоволення вимоги про зобов`язання одного з батьків дітей, з яким вони проживають, не чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною можливе лише за наявності таких перешкод. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). З урахуванням обставин встановлених судом, а саме відсутність доказів наявності перешкод у спілкуванні з дитиною, відсутні підстави вважати, що відповідач чинить позивачу будь-які перешкоди у спілкуванні з його дочкою. Саме по собі перебування дитини за межами України не свідчить про створення відповідачем позивачу перешкод у спілкування з дитиною. Окрім цього відповідачем до відзиву долучені скріншот сторінки із застосунку «Viber», з яких вбачається, що позивач спілкується з донькою. Цих доводів та доказів відповідач не спростував, не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив. Разом з цим, оскільки позивач проживає окремо від доньки, з матір`ю якої вони не досягли згоди щодо участі батька у вихованні дитини та спілкуванні, суд вважає, що право позивача підлягає захисту. Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дочки з батьком відповідає її інтересам. Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою дочкою, чи обставин, які б свідчили про таке спілкування батька з дочкою, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини, суд не встановив. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Проте за умови надання позивачу запропонованого ним способу участі у вихованні дитини, порушується як принцип рівності прав на виховання дитини, так і звичний розпорядок дня дитини, та фактично зміниться місце проживання та навчання дитини, що не відповідатиме інтересам дитини. При цьому суд враховує вік дитини, прив`язаність її до матері, виїзд за межі України у зв`язку із забезпеченням безпечного середовища для розвитку дитини під час війни, можливість на даний час спілкування з батьком за допомогою відеозв`язку. Першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки і права на життя дитини, що проголошено статтею 6 Конвенції про права дитини, а тому, розглядаючи справи про визначення місця проживання дитини з урахуванням особливостей, спричинених введенням в Україні воєнного стану, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, судове рішення має бути спрямованим на забезпечення її безпеки і права на життя (постанови Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, від 24 травня 2023 року у справі № 127/9377/21, від 14 червня 2023 року у справі № 760/31518/21). Виходячи із обставин цієї справи, стану безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку), суд вважає, що наявні у справі докази не доводять, що визначені позивачем способи участі у вихованні дитини будуть відповідати якнайкращим інтересам дитини. З урахуванням того, що сторонами не погоджено способи участі позивача у вихованні дочки, тимчасовий виїзд дитини за кордон не може обмежувати право батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися із метою підтримки сталих стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком, суд встановив наявність підстав для визначення порядку участі позивача у спілкуванні з дитиною. Враховуючи інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, поведінку батька та його активне бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою, те, що вік дитини передбачає дотримання розпорядку дня дитини, стану її здоров`я та інтересів, а також тимчасового місця перебування дитини за межами України, суд вважає за необхідне встановити порядок спілкування позивача з дитиною з урахуванням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, та якнайкращих інтересів дитини, визначивши спосіб участі позивача у спілкуванні з донькою за допомогою засобів відеозв`язку через мережу «Інтернет» та телефонного зв`язку кожного вівторка, четверга та суботи з 18:00 год. до 20:00 год. в режимі онлайн, за умови задовільного стану здоров`я дитини та бажання дитини. Окрім цього, з метою забезпечення рівності прав батьків на виховання дитини, суд вважає необхідним зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] місце перебування дитини [PERSON] , для його спілкування з дитиною; у разі можливості [PERSON] відвідати країну місця тимчасового перебування (проживання) [PERSON] , або повернення дитини до України, [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні з донькою. Указане відповідатиме убезпеченню дитини від загрози її життю та здоров`ю, що є найголовнішою прерогативою. При цьому, визначення такого способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною не позбавляє позивача у майбутньому звернутися до суду з позовом про встановлення іншого способу участі його як батька у вихованні дитини. Враховуючи викладене, позов належить задовольнити. Щодо розподілу судових витрат, у зв`язку з тим, що представником відповідача у судовому засіданні зроблено заяву про подання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення, на підставі ч. 2 ст. 246 ЦПК України, для вирішення питання про судові витрати слід призначити судове засідання та встановити строк для подання доказів щодо розміру понесених відповідачем судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial