Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

У жовтні 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Княже-14» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам співвласника багатоквартирного будинку на утримання будинку та прибудинкової території, витрат на вивезення та знешкодження ТПВ та санкцій за невиконання зобов`язань у розмірі 50 129,36 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСББ «КНЯЖЕ-14» забезпечує належне утримання будинку та прибудинкової території будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам на праві власності по 1/4 частки належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що відповідачі своєчасно та у повному обсязі не сплачують обов`язкових внесків на утримання будинку та прибудинкової території та витрат на вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість, що стало підставою для звернення до суду з даним позов, в якому позивач просив стягнути з кожного відповідача заборгованість в розмірі по 12 532,34 грн, з яких: сума основного боргу - 9 141,20 грн, інфляційні втрати - 2 598,16 грн, 3 % річних - 792,98 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі № 753/19129/24 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Княже-14» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/19129/24 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 29 січня 2025 року. 29 січня 2025 року судове засідання відкладено на 26 лютого 2025 року. Сторони в судове засідання не прибули, представник позивача до початку судового засідання подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, адресована відповідачам поштова кореспонденція повернута з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направили суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КНЯЖЕ-14» забезпечує належне утримання будинку та прибудинкової території та несе витрати на вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] у рівних долях, що підтверджується інформацією Київського міського бюро технічної інвентаризації. Згідно з п. 1.1 розділу І Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КНЯЖЕ-14», затвердженого загальними зборами (протокол №5 від 03.03.2019 р.), Об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до п. 2.3.2. розділу ІІ Статуту завданням та предметом діяльності Об`єднання, зокрема, є забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Пунктом 5.5.8. розділу V Статуту на співвласників покладений обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Рішенням Правління ОСББ «КНЯЖЕ-14» від 06 липня 2022 року (протокол № 42) винесено послуги вивезення сміття в окрему статтю у платіжках на обслуговування будинку та прибудинкової території. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Як визначено ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до ст. 15 цього Закону власник квартири зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ст. 13 зазначеного Закону). Згідно зі статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Як визначено частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ч. 3ст. 23 Закону). Відповідно ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку, зокрема, зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати внески на утримання будинку, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання відповідачами свого обов`язку щодо сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території та витрат на вивезення та знешкодження твердих побутових відходів у період з 01 червня 2018 року по червень 2024 року у них утворилась заборгованість в розмірі 50 129 грн 36 коп., з яких: сума основного боргу - 36 564 грн 80 коп., інфляційні втрати - 10 392 грн 64 коп., 3 % річних - 3 171 грн 92 коп. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідачі всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надали належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті внесків. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачами суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території та витрат на вивезення та знешкодження твердих побутових відходів в розмірі 27 423 грн 60 коп., інфляційних втрат в розмірі 7794 грн 48 коп., 3% річних в розмірі 2378 грн 97 коп., правильність нарахування яких перевірена судом, є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов таких висновків. Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Угоди про надання правничої допомоги №599-24 від 27 червня 2024 року, укладеної між адвокатом Кіщук Т.В. та ОСББ «КНЯЖЕ-14», копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю щодо Кіщук Т.В. , копію акту приймання виконаних робіт від 25 липня 2024 року до Угоди про надання правничої допомоги №599-24 від 27.06.2024 на суму 3000 грн, копію платіжної інструкції №902 про сплату 3000 грн згідно Угоди про надання правничої допомоги №599-24 від 27 червня 2024 року. Як вбачається із матеріалів справи, позивач довів належними доказами обсяг наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, у зв`язку із чим дана сума витрат підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved