Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.07.2018 року звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому після уточнення позовних вимог, з врахуванням висновку судового експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса» Адамової Д.В. № 11644/7321-7340 від 16.06.2021 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, остаточно просив: визначити порядок користування житловим будинком з дворовими спорудами [ADDRESS] , між його співвласниками та виділити йому [PERSON] належну йому 21/100 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 26,5 кв.м. та житловою площею 14,8 кв.м., яка складається з житлової кімнати літ.3-3 пл.14,8 кв.м., кухні літ.3-1 пл.7,4 кв.м., санвузла літ.3-4 пл.1,2 кв.м., коридору літ.III пл.2,0 кв.м. та комори літ.IV пл..1,1 кв.м. З дворових споруд виділити в його користування 1/4 частку воріт № 3 та частку паркану № 4; залишити в користуванні відповідача [PERSON] в житловому будинку з дворовими спорудами [ADDRESS] належну йому квартиру [ADDRESS] в будинку літ.а-1-1, загальною площею у 34,65 кв.м. (без урахування самовільних споруд: прибудови літ. «а-8» (4-6,4-7,4-8)) та дворові споруди : частку воріт № 3 та частку паркану № 4 (без урахування сараю літ. «Е» та «С», льоху літ. «Н» та душу літ. «Т»); залишити в користуванні відповідача [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , загальною площею 37,2 кв.м. З дворових споруд в її користуванні залишається частка воріт № 3 та частка паркану № 4; залишити в користуванні відповідача [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , загальною площею 31,4 кв.м. З надвірних споруд у її користуванні залишити ганок літ.а-2, частка воріт № 3 та частка паркану № 4; визначити порядок користування спільною земельною ділянкою пл. 453 кв.м. між співвласниками будинку [ADDRESS] та виділити у його користування [PERSON] згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи частку земельної ділянки за № 3, площею 34,3 кв.м., під забудовою, на якій знаходиться належна йому квартира [ADDRESS] ; залишити у користуванні відповідача [PERSON] з загальної ділянки частку земельної ділянки, на якій знаходиться належна йому квартира [ADDRESS] , площею 34,6 кв.м. ( з самовільними прибудовами площею 95,3 кв.м.); залишити у користуванні відповідача [PERSON] частку земельної ділянки [ADDRESS] , площею 34,4 кв.м., зайняту належною їй квартирою [ADDRESS] , загальною площею 44,4 кв.м.; залишити у користуванні відповідача [PERSON] частку земельної ділянки [ADDRESS] , площею 39,7 кв.м., зайняту належною їй квартирою [ADDRESS] , загальною площею 39,7 кв.м. кв.м.; залишити у спільному користуванні співвласників житлового будинку з дворовими спорудами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з загальної земельної ділянки, площею 453 кв.м., частку земельної ділянки загального користування під спільний двір, площею 239, 6 кв.м., в якому належатиме по його частки кожному, без визначення меж між ними. В обґрунтування позову вказав, що у житловому будинку [ADDRESS] йому належить 21/100 частка на підставі договору дарування від 28.04.2016 року від імені [PERSON] , якій ця частка належала в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] . Відповідачам у справі, які є співвласниками будинку, належить: [PERSON] 23/100 частки житлового будинку згідно з договором купівлі-продажу від 05.08.1989 року, [PERSON] 15/100 часток будинку згідно з договором купівлі-продажу від 07.05.1974 року та 26/100 часток будинку згідно з договором купівлі-продажу від 30.06.1999 року, [PERSON] 15/100 часток будинку на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.1974 року. Житловий будинок з дворовими спорудами розташований на земельній ділянці спільного користування пл.456 кв.м., складається з житлового будинку літ.А-1 з прибудовою літ.А1-1 загальною площею 148, 2 кв.м. та житловою у 75,8 кв.м. та дворових споруд, прибудов «а», «а-2», «а-10», «а-11», ганки «а-1» та «а-9», сарай літ. «Е», погреб літ. «Н», ворота з хвірткою №3 та паркан № 4. Крім того, на земельній ділянці знаходяться самовільні споруди: прибудова літ «а-8» (прим 4-6, 4-7, 4-8) та сарай «С», які належать [PERSON] . До будинку підведені газ, електропостачання та водогін зі сторони пров.Конюшеного під воротами спільного користування, вздовж стіни та тамбура його квартири у спільний двір до квартир відповідачів. В належній йому квартирі води немає. Земельна ділянка площею 456 кв.м. при житловому будинку садибного типу була виділена в користування його співвласників для його обслуговування згідно рішення Московської районної ради депутатів трудящих № 154 від 24.05.1955 року. Вказує, що на час придбання ним 21/100 частки будинку між його співвласниками уже склалося фактичне користування житловим будинком, дворовими спорудами та земельною ділянкою. [PERSON] , яка померла у 2013 року, користувалася кв. [ADDRESS] площею 26,9 кв.м., парканом № 4, який належав їй та [PERSON] , спільно з іншими співвласниками будинку вбиральнею, яка знаходилася на земельній ділянці спільного користування, а також воротами з хвірткою № 3, належним усім співвласникам. Після смерті [PERSON] вбиральню, якою вона користувалася, оскільки не зробила до своєї квартири подачу води, співвласники знесли та влаштували у своїх квартирах окремі санвузли. Після придбання ним 21/100 частки будинку у [PERSON] , у його користуванні знаходиться квартира [ADDRESS] , загальною площею 26,9 кв.м., дворових споруд немає, проте він користується спільно з іншими співвласниками будинку воротами № 3 з хвірткою та частиною спільного з [PERSON] паркану № 4, довжиною 8,3 м уздовж стіни його квартири зі сторони [ADDRESS] . У квартирі він зробив ремонт, влаштував санвузол, але підключитися до водопроводу, заведеного до будинку, чи зробити окремий водогін зі сторони пров.Конюшеного, йому не дає згоди співвласник [PERSON] . У користуванні [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS] , загальною площею 38,3 кв.м. та житловою 22,7 кв.м., з дворових споруд належить частина паркану № 4. У користуванні [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS] , загальною площею 51,4 кв.м., з яких житловою є 23,6 кв.м., допоміжною 27,8 кв.м. Також йому належать самовільно збудовані приміщення 4-6, 4-7, 4-8, загальною площею 16,1 кв.м. У користуванні [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS] , загальною площею 31,6 кв.м. та житловою 14,7 кв.м., з дворових споруд їй належать частина воріт з хвірткою № 3. На земельній ділянці, яка надана у користування всіх співвласників, знаходяться дворові споруди, більшість яких належать [PERSON] , до яких входить сарай літ. «Е», льох літ. «Н» та самовільно збудований сарай «С». Він також користується спільними з іншими співвласниками воротами з хвірткою № 3. Вбиральня спільного користування знесена. Зазначає, що [PERSON] не визнає за ним право користування спільною земельною ділянкою, не надає згоди на спорудження ним літнього душу, проведення до квартири водопроводу, який має пройти по земельній ділянці спільного користування довжиною 2 м під парканом, або воротами зі сторони пров.Конюшеного до його квартири [ADDRESS] . Оскільки відповідач [PERSON] порушує його право користування належною йому часткою житлового будинку та право користування земельною ділянкою для його обслуговування, звернувся до суду з позовом. В ході розгляду справи була призначена судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза, експертом не виявилося можливим поділити житловий будинок з дворовими спорудами згідно ідеальних часток, у зв`язку з чим був запропонований єдиний варіант по визначенню порядку користування житловим будинком та дворовими будівлями та земельною ділянкою, згідно фактичного користування ними. Ухвалою суду від 07.12.2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на уточнену позовну заяву в остаточній редакції, в яких вказує, що їй, [PERSON] , належить 23/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями: сарай (літ. «Б»), льох (літ. «Р»), вбиральня (літ. «Е»), ганок (літ. «а14»), згідно договору купівлі-продажу від 05.08.1989 року. З дворових споруд у її власності знаходиться залізобетонна огорожа № 4, згідно договору купівлі-продажу від 2005 року. Отже, у її фактичному користуванні знаходиться квартира [ADDRESS] , загальною площею 38,3 кв.м. На підставі ухвали суду від 06.05.2019 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса була проведена експертиза. В ході проведення обстеження житлового будинку і надвірних споруд, розташованих по [ADDRESS] , 04.10.2019 року встановлено залишки дерев`яного сараю (літ. «Б»), погреб (літ. «Р»), які згідно договору купівлі-продажу є власністю [PERSON] . За результатами будівельно-технічної експертизи було встановлено, що [PERSON] фактично користується приміщенням квартири [ADDRESS] , частиною прибудови (літ. «а»), прибудовою (літ. «а2») та надвірними будівлями і спорудами: ганок (літ. «а14»), льох (літ. «Р»), ворота № 3, огорожа № 4. Виходячи із сформованого порядку користування житловим будинком і надвірними спорудами, експерт запропонував варіант розподілу з відступом від ідеальних часток, а саме за фактичним користуванням. Відповідно до даного варіанту розподілу у [PERSON] при оцінці вартості вже відсутні з невідомих причин ганок (літ. «а14») 2005 року та льох (літ. «Р»). Якщо ганок відсутній взагалі, то льох перейшов у власність [PERSON] , тим самим збільшивши не лише оціночну вартість його частини, а і площу земельної ділянки на 3,3 кв.м. Приватна власність [PERSON] , оціночна вартість огорожі № 4 була розподілена між чотирма власниками по та надана у спільне користування без згоди власниці. Вказує, що частка земельної ділянки [PERSON] була зменшена не лише через неврахування льоху (літ. «Р») на 3,3 кв.м., але й не взяттям до уваги ділянки, яка знаходиться під залишками дерев`яного сараю (літ. «Б»), адже він, як і земельна ділянка під ним, є її власністю, на підставі договору купівлі-продажу, що відображено у техпаспорті станом на 15.02.1989 року та встановлено в ході обстеження 04.10.2019. Також [PERSON] заперечує проти залишення у користуванні [PERSON] земельної ділянки площею 95,3 кв.м., що відповідає належній йому квартирі [ADDRESS] з врахуванням самовільних прибудов, а також надання йому частки спільного двору площею 239, 6 кв.м., вільної від забудов 59,9 кв.м. без визначення меж, оскільки [PERSON] здійснив прибудови самовільно, без відведення земельної ділянки для цієї мети, без відповідних дозволів та проектів. Крім того, [PERSON] вказує, що доводи позивача про те, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , є недійсними. [PERSON] є власником 15/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка знаходиться в квартирі [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 07.05.1974 року. Тобто вона є співвласницею квартири [ADDRESS] з [PERSON] , який теж придбав 15/200 частини житлового будинку в квартирі [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 07.05.1974 року. Власником квартири [ADDRESS] у розмірі 26/100 частин житлового будинку є [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу від 30.06.1999 року. Тому при розподілі житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за фактичним користуванням, а також визначенні порядку користування земельною ділянкою, частка [PERSON] є перевищеною. Також вказує, що правки до додатку № 4 до висновку експерта є недійсними і зробленими [PERSON] самостійно, що вводить в оману відповідачку [PERSON] . Проти стягнення витрат на проведення судової експертизи заперечує, оскільки ініціатива подання позову до суду належить [PERSON] , що відповідає його інтересам. Від позивача [PERSON] до суду надійшов відзив на заперечення відповідача [PERSON] , в якому вказав, що заперечення останньої, в яких вона просить захистити її право користування належним їй парканом № 1, залишити земельну ділянку при спільному домоволодіння в спільному користуванні, зобов`язати [PERSON] узаконити самовільно збудовані споруди та знести крільчатник, фактично являються зустрічним позовом, який не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а тому не може бути прийняте судом. Також звертає увагу, що доводи [PERSON] про належність їй паркану № 1 не підтверджуються наданими до заперечень доказами, оскільки у договорі купівлі-продажу від 05.08.1989 року цих даних немає, на той час вже існував паркан № 1. Також в договорі не міститься інформації про конкретні приміщення у будинку, які вона придбала на 23/100 частки, та конкретні дворові споруди, відсутні посилання на визначений між співвласниками порядок користування житловим будинком і земельною ділянкою. Тому перераховані у договорі купівлі-продажу дворові споруди, в тому числі, і паркан № 1, входять в спільну власність всіх співвласників. Крім того, він не вважає, що [PERSON] довела належність їй паркану, оскільки договір виданий на ім`я її чоловіка, позову про виділ із спільної власності частки будинку та споруд у її особисту власність вона не пред`являла. Вказує, що паркан, який відділяє земельну ділянку від провулку, разом з металевими воротами та хвірткою № 3 були збудовані за спільні кошти всіх співвласників. Зазначає, що подання позову викликано запереченнями [PERSON] завести в його квартиру [ADDRESS] , тоді коли всі інші співвласники мають воду у належних їм квартирах. Від представника третьої особи Харківської міської ради Хруща Є.І. до суду надійшли пояснення, в яких у задоволенні позову прохав відмовити, посилаючись на те, що відповідно до уточненої позовної заяви та доданих документів, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з самочинно збудованих приміщень 4-6, 4-7, 4-8, прибудови літ. «а8» та сараю літ. «С». Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього, що слідує із положень чинного законодавства. Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає (том 1 а.с.104). Ухвалою суду від 28 березня 2019 року витребувано з Харківського МБТІ копію інвентарної справи по житловому будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] надіслав до суду заперечення проти пояснень Харківської міської ради, вказуючи, що ним самочинно збудовані приміщення 4-6, 4-7, 4-8, літ. «а8», сарай літ. «С» і користується ними тільки він та його сім`я. Позивач [PERSON] також надіслав до суду заперечення проти пояснень Харківської міської ради, зазначаючи, що самочинно збудовані споруди за адресою: [ADDRESS] належать [PERSON] , що підтверджують всі інші співвласники, в тому числі і [PERSON] , тому пояснення Харківської міської ради є необгрунтованими. Відповідач [PERSON] у своїй заяві підтвердила, що самочинні приміщення збудовані [PERSON] і користується ними тільки він і його сім`я, тому пояснення Харківської міської ради є необгрунтованими. Ухвалою суду від 06 травня 2019 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 11 травня 2021 року провадження по справі відновлено. Ухвалою суду від 14 липня 2021 року закрито підготовче засідання, викликано у судове засідання експерта. На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 « Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу передано на розгляд до Октябрського районного суду м.Полтави. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2023 року справу передано до провадження судді Савченко Л.І. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 24 квітня 2023 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року витребувано у КП «Харківводоканал» інформацію по справі, призначено додаткову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року поновлено провадження по справі для виконання клопотання експерта про надання додаткових матеріалів. Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року витребувано у КП «Харківводоканал» інформацію по справі. Ухвалою суду від 14 травня 2024 року задоволено частково клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та надано відповіді на запитання експерта, продовжено КП «Харківводоканал» строк для надання витребовуваної інформації, погоджено строки для проведення експертизи, зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року поновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про повернення вказаної справи за підсудністю до Московського районного суду м.Харкова. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні протии задоволення позову заперечувала, з підстав, вказаних у письмових запереченнях. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без його присутності, проти розділу земельної ділянки не заперечує (том 4 а.с.54). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, проти розділу земельної ділянки по частині і по плану власників не заперечувала. Представник третьої особи Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено. Суд, заслухавши відповідача, експерта, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 21/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору дарування від 08 квітня 2016 року між ним та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В., реєстровий № 1357. При житловому будинку літ. «А-1» з прибудовами є такі надвірні будівлі: сарай літ. «Е», погреби літ.Р, літ.Н. Цей житловий будинок має житлову площу 75,8 кв.м., загальну площу 148, 2 кв.м. (том 1 а.с.5). [PERSON] набула право власності на 21/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування після [PERSON] , на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 22.08.2013 року № 2027/20407/12. Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовлений 09.01.2014 ( том 1 а.с.7-9). Згідно довідки КП «ХМБТІ» ХМР від 25.03.2015 року за № 2410105, на запит [PERSON] , станом на 31.12.2012 року на праві власності належить: [PERSON] 41/100 частини 26/100 частини згідно договору купівлі-продажу від 30.06.1999 року, реєстр 1-1316, посвідчений 3-ю ХДНК; 15/100 частини згідно договору купівлі-продажу від 07.05.1974, посвідченого 3-ю ХДНК; [PERSON] 23/100 частини, згідно договору купівлі-продажу від 05.08.1989, реєстр № 2-2265, посвідченого 3-ю ХДНК; [PERSON] 21/100 частини, згідно договору купівлі-продажу від 01.06.1976, реєстр « 2-4834,посвідченого 3-ю ХДНК; [PERSON] 15/100 частини, згідно договору купівлі-продажу від 07.05.1974, реєстр № 2-4649, посвідченого 3-ю ХДНК. Загальна площа земельної ділянки [ADDRESS] згідно рішення виконкому Сталінської райради депутатів трудящих № 154 від 24.05.1955 року складала 453 кв.м. Фактична площа земельної ділянки [ADDRESS] за станом на 9.01.2014 складає 456 кв.м. (том 1 а.с.13). [PERSON] є власником 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.1989 року із [PERSON] . На земельній ділянці розміром 453 кв.м. розташований житловий будинок літ. «А», жилою площею 75,5 кв.м. та надвірні будівлі: 4 льоха літ. «Л», «П», «Н», «Р», 3 сараї літ. «Б», «М», «Е», туалет літ. «Е», забор №1-2. Згідно договору на виготовлення та встановлення паркану № 48, останній складений між ПП [PERSON] та замовником [PERSON] 22.04.2005 року (том 1 а.с.78-79). [PERSON] є власником 15/100 частини, згідно договору купівлі-продажу від 07.05.1974, реєстр № 2-4649, посвідченого 3-ю ХДНК. Поняття спільної часткової власності визначено в ст.356 ч.1 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Згідно\~ст.358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Зазначена стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Як роз`яснено в п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Відповідна правова позиція висловлена Верхованого Суду України в постанові від 17 лютого 2016 року справа №6-1500цс15. 06 травня 2019 року з метою вирішення питання щодо можливості визначення варіантів виділення в користування частки в житловому будинку та порядку користування земельною ділянкою за адресою:\~\~ [ADDRESS] за клопотанням позивача у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку судового експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса» Адамової Д.В. № 11644/7321-7340 від 16.06.2021, за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи: виділено в користування співвласника [PERSON] належну йому 21/100 частину в житловому будинку [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , загальною площею 26,9 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., яка складається з таких приміщень: тамуб 111, площею 3,3 кв.м., коридор 3-1, площею 2,6 кв.м., кухня 3-2, площею 6,2 кв.м., житлова кімната 3-3, площею 14,8 кв.м., з урахуванням фактичного користування житловим будинком та земельною ділянкою при ньому, площею 456 кв.м. не виявляється можливим з причин вказаних у дослідження. На розгляд суду запропоновано І варіант розподілу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами з відступом від ідеальних часток, за фактичним користуванням. Відповідно до запропонованого І варіанту поділу житлового будинку та надвірних будівель, без врахування особисто побудованих, пропонується виділити співвласникам: - [PERSON] виділяється приміщень і будівель на суму 32\~168 грн., що відповідає 27/100 частині, замість 15/100; [PERSON] виділяється приміщень і будівель на суму 32\~502, 5 грн., що відповідає 27/100 частині, замість 23/100; [PERSON] виділяється приміщень і будівель на суму 27\~243, 4 грн., що відповідає 23/100 частині, замість 21/100; [PERSON] виділяється приміщень і будівель на суму 26\~843, 1 грн., що відповідає 23/100 частині, замість 41/100. Виділити у користування співвласника будинку [PERSON] у загальній площі ділянки 456 кв.м. при будинку [ADDRESS] , відокремлену її частину згідно належної [PERSON] ідеальної частки в розмірі 21/100 для обслуговування його частки житлового будинку у вигляді квартири [ADDRESS] та для забудови водопроводу зі сторонни пров.Конюшеного до належної йому квартири не виявляється можливим з причин вказаних у дослідженні. Вирішення питання можливості виділення у користування земельної ділянки для забудови водопроводу, не входить до межі компетенції експерта-будівельника. Можливість проведення підключення встановлюється правилами користування системами централізованого коммунального водопостачання та водовідведення (2.11) та безпосередньо постачальником послуг з водопостачання. З огляду на конфігурацію земельної ділянки, її розміри, місцерозташування житлового будинку, надвірних будівель, встановленого порядку користування земельною ділянкою, розміру часток співвласників на розгляд суду пропонується один варіант порядку користування земельною ділянкою з відступом від ідеальних часток. Із дослідницької частини висновку експерта слідує, що: співвласниці [PERSON] (ідеальна частка 15/100) по житловим будівлям та прибудовам належить: літ. А-1 (комора 1-2 площею 3,7 кв.м., житлова 1-4 площею 14,7 кв.м., санвузол 1-5 площею 2,0 кв.м.), літ.а (коридор І площею 4,2 кв.м.), літ.а10 (кухня 1-3 площею 6,8 кв.м.), разом по житловим 31,4 кв.м., по надвірним будівлям літ. а1 (ганок), № 3 (1/4 ворота), № 4 (1/4 огорожа); співвласниці [PERSON] (ідеальна частка 23/100) по житловим будівлям та прибудовам належать: літ.А-1 (коридор 2-2 площею 6,3 кв.м., житлова 2-3 площею 10,4 кв.м., житлова 2-4 площею 12,3 кв.м.), літ. а, а2 (кухня 2-1 площею 4,4; 2,1), коридор 2-5 площею 1,7 кв.м., разом по житловим 37,2 кв.м., по надвірним будівлям №3 (1/4 ворота), № 4 (1/4 огорожа); співвласнику [PERSON] (ідеальна частка 21/100) по житловим будівлям та прибудовам належать: літ.А-1 (житлова 3-3 площею 14,8 кв.м.), літ.а11 (кухня 3-1 площею 7,4 кв.м., санвузол 3-4 площею 1,2 кв.м.), літ.а3 (коридор ІІІ площею 2,0 кв.м., комора ІV площею 1,1 кв.м.), разом по житловим 26,5 кв.м., по надвірним будівлям №3 (1/4 ворота), № 4 (1/4 огорожа); співвласнику [PERSON] (ідеальна частка 41/100) по житловим будівлям та прибудовам належить: літ. А-1 (житлова 4-4 площею 11,9 кв.м.), літ.А1-1 (кухня 4-2 площею 8,0 кв.м., житлова 4-3 площею 11,7 кв.м.), літ.а7 (санвузол 4,5 площею 3,0 кв.м.), разом по житловим 34,6 кв.м., по надвірним будівлям літ.а9 (ганок), літ.Е (сарай), літ. Н (льох), літ. Р ( льох), №3 (1/4 ворота), № 4 (1/4 огорожа). Також із дослідницької частини висновку експерта слідує, що експертом пропонується площу вільну від забудови 239,6 кв.м. залишити для загального користування. Площу двору та прибудинкової території за виключенням ділянки, відгородженої огорожею № 5 становить 180 кв.м. Співвласнику [PERSON] виділяється в користування земельна ділянка № [NUMBER] площею 95, 3 кв.м. +59,9 кв.м. (239, 6/4))=155,2 кв.м., в тому числі: під житловим будинком літ. «А-1» - 15,8 кв.м., прибудовою літ. «А1-1» - 27,3 кв.м., прибудовою літ. «а7»-4,2 кв.м., прибудовою літ. «а8» - 21,2 кв.м., ганком літ. «а9»-2,1 кв.м., сараєм літ. «Е» - 3,5 кв.м., сараєм літ. «С» - 16,0 кв.м., (льохом літ. «Н»), льохом літ. «Р» - 3,3 кв.м., літній душ літ. «Т» - 1,9 кв.м., всього під забудовою 95, 3 кв.м., земельної ділянки загального користування 239, 6/4 =59,9 кв.м. Співвласниці [PERSON] виділяється в користування земельна ділянка № [NUMBER] площею 44,4 кв.м.+59,9 кв.м. = 104, 3 кв.м., в тому числі: під житловим будинком літ «А-1»-33,8 кв.м., частиною прибудови літ. «а»- 4,4 кв.м., , прибудовою літ. «а2»-5,6 кв.м., ганком літ. «а14»-0,6 кв.м., всього під забудовою 44,4 кв.м., земельної ділянки загального користування 239, 6/4 =59,9 кв.м. Співвласнику [PERSON] виділяється в користування земельна ділянка № [NUMBER] площею 34,3 кв.м. +59,9 кв.м.=94, 2 кв.м., в тому числі: під житловим будинком літ «А-1»- - 18,2 кв.м., прибудовою літ. «а11» - 11,9 кв.м., прибудовою літ. «а3» -3,5 кв.м., ганком літ. «а12»-0,7 кв.м., всього під забудовою 34,3 кв.м., земельної ділянки загального користування 239, 6/4 =59,9 кв.м. Співвласниці [PERSON] виділяється в користування земельна ділянка № [NUMBER] площею 39,7 кв.м.+59, 9 кв.м. = 99,6 кв.м., в тому числі: під житловим будинком літ. «А-1» - 24,8 кв.м., частиною прибудови літ. «а» - 4,7 кв.м., прибудовою літ. «а10» - 9,4 кв.м., ганком літ. «а13» - 0,8 кв.м., всього під забудовою 39,7 кв.м., земельної ділянки загального користування 239, 6/4 =59,9 кв.м. Межі земельних ділянок №1-№4 прокласти уздовж лінії забудови житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами та надвірних споруд. Межі у порядку користування земельних ділянок вказані в додатку 4 червоним кольором. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти запропонованого експертом варіанту поділу житлового будинку та надвірних побудов, а також визначеного порядку користування земельною ділянкою не заперечували. [PERSON] проти запропонованого варіанту заперечувала, з підстав вказаних у запереченнях проти позову. Враховуючи викладену вище думку сторін у справі, судом встановлено, що між співвласниками виникли взаємовідносини, які виключають можливість порозумітись щодо порядку та умов використання спільної земельної ділянки та житлового будинку з надвірними побудовами. Наявність непорозуміння та конфліктної ситуації підтверджується судовими спорами, які виникали між сторонами. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, ратифікованих\~Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом ч.1 ст. 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Проте право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватися до майнових прав на майно (зокрема, до права користування земельною ділянкою). Тому право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч.5 ст. 319 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до\~ст.358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1\~ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними. Частиною першої\~статті 88 ЗК України\~передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Суд при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,\~у справах\~за позовом\~учасників спільної\~власності на\~землю про\~встановлення порядку\~володіння й\~користування спільною\~земельною ділянкою,\~на якій\~розташовані належні\~їм жилий\~будинок,\~господарські будівлі\~та споруди,\~суд\~з`ясовує\~і враховує\~можливість нормального\~користування будинком\~і здійснення\~догляду за\~ним,\~розташування господарських\~будівель,\~споруд,\~необхідність зведення\~будівель,\~розташування плодово-ягідних\~насаджень співвласників,\~можливість проходу\~з вулиці\~на подвір`я\~тощо.\~Враховуються також\~вимоги санітарних\~правил і\~правил протипожежної\~безпеки.\~При пред`явленні\~вимог кожним\~з учасників\~спільної власності\~про встановлення\~порядку користування\~спільною земельною\~ділянкою суд\~може залишити\~в спільному\~користуванні лише\~ділянки,\~роздільне користування\~якими встановити\~неможливо. Наведене стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні, до її приватизації або за договором оренди. Суд також враховує і те, що під час розгляду цієї справи сторони не надали укладеного між ними договору про користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] площею 456 кв.м. в письмовій формі та посвідченого нотаріально. Із Висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса» Адамової Д.В. № 11644/7321-7340 від 16.06.2021 відповідач [PERSON] не погодилася, у зв`язку з чим судом було задоволено її клопотання та призначено по справі додаткову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи. Згідно із ч. ч. 1,2\~статті 102 ЦПК України\~висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Відповідно до частини третьої статті\~12\~та частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ч.2\~статті 89 ЦПК\~жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом із тим, відповідачем [PERSON] не було здійснено оплату додаткової експертизи та ухвала суду повернулася без виконання. Таким чином, суд виходить із зібраних по справі доказів. У постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі №6-2454цс16 зроблено висновок, що «при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові №6-41цс16 від 15 травня 2017 року. З урахуванням встановлених по справі обставин, надавши оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням, зібраним доказам по справі, зокрема, відповідям на питання експертизи, викладені у висновку експерта № 11644/7321-7340 від 16.06.2021, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги думку сторін, а також враховуючи можливість нормального користування будинком за аресою : [ADDRESS] і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, можливість проходу з вулиці на подвір`я, проведення водопроводу позивачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому, суд також враховує, що інших варіантів виділу частки житлового будинку та порядку користування земельної ділянки суду не запропоновано. Доводи [PERSON] про належність їй паркану спростовуються матеріалами справи, а саме у договорі купівлі-продажу від 05.08.1989 року даних щодо її власності на нього немає, на той час вже існував паркан № 1, який знаходився на земельній ділянці для обслуговування будинку та надвірних будівель. Крім того, з договору на виготовлення та встановлення паркану № 48 слідує, що останній складений між ПП [PERSON] та замовником [PERSON] 22.04.2005 року Також в\~договорі не\~міститься інформації\~про конкретні\~приміщення у\~будинку,\~які придбала\~відповідач [PERSON] \~на 23/100\~частки та\~конкретні дворові\~споруди,\~відсутні посилання\~на визначений\~між співвласниками\~порядок користування\~житловим будинком\~і земельною\~ділянкою.\~ Таким чином, перераховані у договорі купівлі-продажу дворові споруди, в тому числі, і паркан № 1, входять в спільну власність всіх співвласників, а експерт визначила порядок користування ними на підставі фактичного користування. Заперечення третьої особи проти позову судом спростовується, оскільки у даному позові не є предметом спору визнання права власності на самочинні побудови, як помилково вказує представник Харківської міської ради. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~п.2\~ч.3\~ст.\~133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України\~судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд стягує із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 1410 грн. у рівних частках, тобто по 410 грн. з кожного (том 1 а.с.1), а також витрати на проведення експертизи у сумі 7580 грн. в рівних частках, тобто по 2\~616, 16 грн.(том 4 а.с.42).

Outcome: approved