Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Заявник [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ЄДРПОК 05387096, 18002, м. Черкаси, вул.. Небесної сотні, 3). Свою заяву мотивує тим, що вона [PERSON] , є рідною дочкою [PERSON] , [INFO] , уродженки села Сергіївка Красноармійського району Донецької області. [INFO] її мати померла в місті Маріуполь Донецької області. Для отримання свідоцтва про смерть вона звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), але їй було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті вона не надала документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан». Зазначене місце смерті - м. Маріуполь, входить у перелік тимчасово окупованих територій, що визначені Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно Наказу № 204 від 18 липня 2024 року) та на даний час є загальновідомим фактом, який згідно ч. З ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування. Факт смерті [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про смерть, яке видане т.з Орджонікідзевським відділом РАГС Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки» [NUMBER] від 07.12.2024 року. Факт споріднення, що [PERSON] є її матір`ю підтверджується таким документами: свідоцтвом про народження [NUMBER] від 19 лютого 1958 року, в якому зазначено що [PERSON] ( її дошлюбне прізвище) народжена в м. Добропілля [INFO] , батько: [PERSON] , мати : [PERSON] ; свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 15 вересня 1979 року, згідно якого вона, [PERSON] , змінила прізвище при одруженні з [PERSON] на прізвище [PERSON] . З урахуванням того, що вона надала до суду беззаперечні докази про смерть її матері, у суду є всі підстави для ухвалення рішення суду про встановлення факту смерті [PERSON] , визнавши датою її смерті [INFO] , а місцем смерті - місто Маріуполь. Встановлення факту смерті необхідно їй для реєстрації смерті матері та отримання свідоцтва про її смерть. Просить, встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки села Сергіївка Красноармійського району Донецької області, яка померла в місті Маріуполь Донецької області [INFO] . 14 лютого 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження, призначено справу до судового розгляду. Заявник [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Також зазначила, що заяву підтримує в повному обсязі та просить її задоволити. Представник зацікавленої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надали заяву про слухання справи за відсутності їхнього представника, при вирішенні заяви покладаються на розсуд суду. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом восьмим ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого «Орджоникидзевским отделом ЗАГС Мариупольського городского управления юстиции Министерства юстиции Донецкой Народной Республики» [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , в графі «мати» зазначено - « [PERSON] ». Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , 15 вересня 1979 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, частиною першою визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. (абзац 2 частини 1 вказаної статті). Отже, на теперішній час для проведення реєстрації факту смерті матері заявника необхідно встановити сам факт її смерті, оскільки, вона померла на території м. Маріуполь, який є в Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України). Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому низкою відповідних законів було продовжено, та який діє станом на час розгляду вказаної справи. Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. До того ж, відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Частиною другою статті 319 ЦПК України визначено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г)рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Вказані вище нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку. Даючи оцінку допустимості у даній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В той же час з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilacu and Others v. Moldova and Russia») та Консультативного висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії (Namibia case), суд, виходячи з інтересів громадян України, що проживають на окупованій території, а також того, що встановлення факту смерті особи має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, як виняток, під час розгляду справи в порядку ст. 317 ЦПК України, бере до уваги надані заявником документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України та оцінює їх разом з іншими доказами в сукупності та взаємозв`язку. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику [PERSON] для реєстрації смерті матері в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України, отримання Свідоцтва про смерть та для реалізації свого права на спадкування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України.

Outcome: approved