Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

Адвокат Сотська С.О., яка є представником позивачки [PERSON] , звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення авансового платежу. Позовні вимоги представник позивачки обґрунтовувала тим, що з січня 2021 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . 19 листопада 2021 року між відповідачкою [PERSON] , в інтересах якої на підставі посвідченої нотаріусом довіреності діяла [PERSON] , та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір про наміри укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 умов договору [PERSON] передав аванс продавцю в особі [PERSON] в сумі 132500 грн., яка за домовленістю сторін включається в суму загальної вартості нерухомого майна, що відчужується. Крім того, [PERSON] зобов`язався в строк до 31 січня 2023 року сплатити залишок суми. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] загинув захищаючи Батьківщину. У зв`язку зі смертю чоловіка у позивачки відпала необхідність у купівлі квартири, а кошти, що їх сплатив чоловік відповідачці як аванс, є спільною сумісною власністю подружжя. Посилаючись на викладене, представник позивачки просила стягнути з відповідачки авансовий платіж в розмірі 132500 грн. та судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір в розмірі 1325 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. 06 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження (том. 1 а.с. 23). 04 жовтня 2023 року представник позивачки [PERSON] адвокат Сотська С.О. надала до суду клопотання, в якому просила поновити строк звернення з клопотанням про призначення судової експертизи та призначити в справі судово-почеркознавчу експертизу. Своє клопотання представник обґрунтовувала тим, що з вказаним клопотанням вона не могла звернутися до початку розгляду справи по суті, оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження і тільки 31 серпня 2023 року під час розгляду справи в судовому засіданні представником відповідача була озвучена позиція щодо невизнання позову та, що [PERSON] від іменні відповідачки [PERSON] не підписувала договору про наміри укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири та не отримувала ніяких коштів, а тому й виникла необхідність в призначенні почеркознавчої експертизи. Крім того, з метою підготовки до призначення експертизи представник просила витребувати вільні зразки підписів [PERSON] , а саме з: Управління комунального майна Миколаївської міської ради заяву про надання дозволу на реєстрацію сина [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заяву про надання довідки щодо приватизації майна від 15 грудня 2020 року, а саме квартиру [ADDRESS] ; у приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Грицюк Поліни Володимирівни договір купівлі-продажу жилого будинку в [ADDRESS] , зареєстрованого на ім`я [PERSON] , серія та номер 3634 від 26 липня 2021 року та довіреність видану 05 жовтня 2021року зареєстровану в реєстрі за № 5357 від імені [PERSON] , [INFO] , на уповноваження від її імені діяти [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року клопотання представника позивачки задоволено та витребувано зазначені вище документи. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки за наявними матеріалами справи, в якій, крім того, зазначила, що відмовляються від заявленого клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, оскільки провести почеркознавчу експертизу не представляється можливим у зв`язку з неподанням доказів (експериментальних зразків підпису, а також, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Представник відповідачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] адвокат Баранов В.Л., який приймав участь у справі надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з закінченням строку дії договорів про надання правничої допомоги (том 1 а.с. 175). Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ч. 3 ст.\~368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20 січня 2021 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 липня 2022 року (том 1 а.с. 9). 19 листопада 2021 року між [PERSON] , в інтересах якої на підставі посвідченої нотаріусом довіреності діяла [PERSON] , та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір про наміри укладення в майбутньому договору придбання нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] (том 1 а.с. 10-11). Відповідно до п. 6 договору про наміри укладення в майбутньому договору придбання нерухомого майна [PERSON] передав аванс продавцю, в інтересах якої діяла [PERSON] , в сумі 132500 грн., яка за домовленістю включається в суму загальної вартості нерухомого майна, що відчужується. Також [PERSON] зобов`язався в строк до 21 січня 2023 року сплатити залишок суми (том. 1 а.с. 10). Отже, підписання цього договору сторонами свідчить про отримання авансу продавцем. [INFO] [PERSON] \~помер,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~просмерть серії [NUMBER] від 14 липня 2022 року (том. 1 а.с. 12). Згідно з ч.ч. 1-4 ст.\~12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.п. 3, 4 п. 5 ст.\~12\~ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Разом із тим, у відповідності положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.ч. 1-2 ст. 5 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Згідно з\~ч.\~2\~ст. 11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627\~ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Матеріалами справи підтверджено та відповідачкою і третьою особою не спростовано, що [PERSON] , як представник продавця, отримала від чоловіка позивачки авансовий платіж у розмірі 132500 грн. з метою укладення у подальшому основного договору щодо нерухомого майна. Згідно зі ст.\~570\~ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Аванс це визначена грошова сума (попередній платіж), яку покупець чи замовник передають продавцю чи виконавцю робіт у рахунок майбутніх платежів за передане майно, виконану роботу чи надані послуги (яка включається до загальної ціни товару). Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14 (провадження № 61-6475св20). Якщо продавець чи виконавець послуг (робіт) отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то, незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. Подібні висновки висловленні у постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 545/1272/22-ц (провадження № 61-8076св23). У разі розірвання договору за домовленістю сторін або у зв`язку з невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків сума коштів, сплачена як аванс, має бути повернута покупцю. Тобто, якщо продавець відмовляється передавати товар, покупець має право вимагати розірвання договору та повернення авансу. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення коштів, визначаючи спірні кошти як аванс посилаючись на положення частини другої\~статті 570 ЦК України, які встановлюють презумпцію авансу, оскільки, на відміну від завдатку, аванс є лише способом платежу, оскільки він не виконує забезпечувальної функції за нормами частини першої\~статті 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати. Як зазначає позивачка в позові, оскільки чоловік помер, то наміру укладати договір купівлі- продажу квартири вона не має, суму авансового платежу відповідачка не повернула, а тому авансовий платіж повинен бути повернутий позивачці в тому розмірі, в якому він передавався. Аналогічний правовий висновок сформований у постановах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2016 року у справі № 6-176цс12 та Верховного Суду від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 1325 грн., сплата яких підтверджується відповідною квитанцією (том 1 а.с. 1) та 10000 грн. в рахунок витрат на правову допомогу, що підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги, договором-дорученням про надання правової допомоги від 10 березня 2023 року, додатковим договором до договору-доручення про надання правової допомоги від 10 березня 2023 року та квитанцією від 20 березня 2023 року про сплату адвокатських послуг ( том 1 а.с. 13-16). На підставі викладеного,

Outcome: approved