Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що його батько [PERSON] помер [INFO] . На момент смерті, батько позивача перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] та постійно мешкав у місті Києві. Позивач періодично проживав в с. Оріхово-Василівка, Бахмутського району, Донецької області та у м.Києві. Село Оріхово-Василівка, відноситься до Соледарської міської територіальної громади, Донецької області та внесена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, та оточені станом на 27.04.2022 року. 08.12.2022 року, позивач став на облік у м. Києві, як внутрішньо переміщена особа, а 14.11.2022 року, він отримав витяг зі спадкового реєстру, з якого дізнався про відкриття після смерті [PERSON] . Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою спадкової справи 30.09.2022 року. Позивач прибув до зазначеної державної нотаріальної контори, де йому було відмовлено в усній формі у прийомі заяви про прийняття спадщини з мотивів необхідності попереднього запису щонайменше за один календарний місяць та повідомлено про сплив десятимісячного строку на прийняття спадщини. Не дивлячись на зазначене, позивач 17.11.2022 року, склав заяву про прийняття спадщини та разом з копіями відповідних документів направив поштовим відправленням до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори. Вказує, що враховуючи вимоги законодавства у 2022 році, строк прийняття спадщини позивачем, після смерті його батька [PERSON] , фактично сплинув 16.10.2022 року. При цьому звернувся позивач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 17.11.2022 року. Вважає, що пропуск встановленого законодавством строку для прийняття спадщині є незначним та відбувся з поважних та незалежним від позивача причин. В період з 16.12.2021 року і по 24.02.2022 року, в Україні діяли карантинні обмежувальні заходи, запроваджені відповідно до Постанови Кабінету міністрів «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 №1237 від 09.12.2020 року, які суттєво обмежували можливості позивача на пересування та вільне спілкування, встановлювали певний порядок роботи органів влади, місцевого самоврядування , у тому числі і нотаріату. В період з 24.02.2022 року і по теперішній час внаслідок введення Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, було запроваджено особливості функціонування органів державної влади і зокрема нотаріату. З моменту військової агресії РФ проти України, позивач деякий час проживав в районі ведення активних воєнних (бойових) дій за зареєстрованим місцем проживання у с.Оріхово-Василівка, Соледарської міської територіальної громади Бахмутського району, Донецької області, а потім був змушений шукати прихисток в інших регіонах України і тільки 08.11.2022 року, через 22 дні після закінчення граничного строку на прийняття спадщини, став на облік у м. Києві, як внутрішньо переміщена особа. В зазначений період всі думки позивача та зусилля були направлені тільки на вирішення проблем фізичного виживання особисто позивача та його близьких, пошуку прихистку та засобів для існування. Враховуючи наведене, просив визнати поважними пропуск строку для прийняття спадщини, визначити позивачу як спадкоємцю першої черги за законом, додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті батька. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2023 року, по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2023 року, було витребувано відомості про період роботи позивача [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.07.2023 року, було витребувано з Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи. Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2023 року, було закрито підготовче провадження у вказані цивільній справі. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.12.2023 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання спадщини залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 28.02.2024 року, апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено та скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06.12.2023 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду 1-ї інстанції. Відповідач не погодившись з заявленими позовними вимогами надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву. В якому зазначено, що батько позивача [PERSON] та відповідач проживав з 2011 році як подружжя без реєстрації шлюбу. 07 грудня 2016 року [PERSON] та відповідач офіційно зареєстрували шлюб. 14 лютого 2015 року, позивач одружився з донькою відповідача [PERSON] [INFO] у позивача та доньки відповідача народився син [PERSON] . 27 січня 2020 року за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області справа шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу, позивач виїхав за кордон. [INFO] від загострень внаслідок коронавірусної хвороби раптово помер [PERSON] . Організацію та поховання померлого здійснювала самостійно відповідач. 3 17 на 18 грудня 2021 року, на поховання батька приїхав позивач [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на майно. За місцем реєстрації померлий не мав жодного майна. Однак за кошти відповідача, від продажу належного їй особисто приватного будинку та земельної ділянки в місті Києва, біля метро Славутич, на ім?я померлого була зареєстрована нерухомість. Позивач, був обізнаний, що спадкодавець та відповідач, як дідусь та бабуся, планували подарувати придбану на кошти відповідача, та зареєстровану на ім?я померлого, квартиру [ADDRESS] , їхньому онуку, [PERSON] , проте не встигли це зробити через раптову смерть [PERSON] . Після поховання померлого під час обговорення з відповідачем питання спадкування, [PERSON] , вказував, що жодних прав на спадкове майно не планує заявляти, та залишає це право за відповідачем. Однак у стані алкогольного сп`яніння, пред`являв відповідачу свої вимоги на спадщину. Після поховання батька у грудні 2021 року, [PERSON] , залишився проживати в місті Києві. Періодично ночував у [PERSON] за адресою [ADDRESS] та не повертався за зареєстрованим місцем проживання у село Оріхова-Василівка Бахмутського району в Донецькій області. 23 січня 2022 року, [PERSON] за запрошенням відповідача був присутній на сороковинах після смерті батька. 16 лютого 2022 року, відповідач звернулась до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини, однак їй було надано інформацію, що звертатись необхідно за місцем реєстрації померлого, тобто в Бахмутського району, Донецької області. Після початку повномасштабного вторгнення, [PERSON] тимчасово не працював, залишившись у місті Києві, час від часу навідувався до відповідача, яка його підтримувала продуктами харчування, як колишнього зятя, та сина покійного чоловіка. В цей час позивач проживав у друзів біля метро Славутич в місті Києві. Далі сторони бачились один з одним у місті Києві в період зимових, весняних та літніх місяців 2022 року. У період з весни 2022 року, позивач влаштувався на роботу в магазині мережі «Анжіо», за адресою Славутич, вул. Центральна, 12, Київ, який знаходився поруч біля місця проживання відповідача. Відповідач разом з онуком, часто його відвідували за місцем роботи. 26 червня 2022 року, [PERSON] подарував своєму сину та онуку відповідача на день народження мобільний телефон. Таким чином, з грудня 2021 року, позивач, після смерті батька фактично знаходився, проживав та працював у Києві. У зв`язку зі змінами законодавства, позивач перебуваючи у Києві мав можливість звернутись до будь-якого нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , у строки встановлені законом. Однак не скористався своїм правом. У свою чергу, за заявою відповідача Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] [INFO] була заведена спадкова справа. Вважає, що позивач [PERSON] не надав жодного доказу, який би доводив наявність у нього поважної причини, для пропуску строків на прийняття спадщини, та обґрунтовує такий пропуск загальновідомими обставинами, в яких перебували все населення України, як то наявність карантинних заходів та ведення воєнного стану на території України. При цьому, за наявності тих самих обставин відповідач дотрималась вимог закону, та скористалась своїм правом для подання заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені законом. Крім того, позивач посилається на те, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Проте факт реєстрації на території проведення активних бойових дій ніяк не перешкоджало позивачу йому фактично проживати та бути працевлаштованим в місті Києві. На зазначене вказує і позивач, що він періодично проживав як за місцем реєстрації так і в місті Києві. Крім того, введення воєнного стану на території України, згідно Указу Президента України N?64/2022 від 24 лютого 2022 року, в певній мірі спростило механізми подання заяви для прийняття спадщини. Зокрема в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Вважає, що позивач [PERSON] міг скористатись своїм правом на прийняття спадщини та звернутись із заявою до будь-якого нотаріуса, фактично проживаючи в Києві, будучи працевлаштованим, він цього не зробив. Тому вважає, що у [PERSON] були відсутні з об`єктивні, непереборні, істотні труднощі, що перешкоджали йому подати у встановлений строк заяву про прийняття спадщини. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву. Допитаний під час судового розгляду свідок [PERSON] , вказав, що позивач [PERSON] є його онуком. Про смерть [PERSON] дізнався в кінці 2021 року. Відносини між позивачем та його батьком були нормальні. Наприкінці осені 2022 року, [PERSON] забрав свідка до себе до міста Києва, через бойові дії. Після переїзду він зареєструвався у місті Києві як ВПО. До цього свідок проживав в с. Міньківка, Соледарської міської громади, Бахмутського району, Донецької області. Позивач також був зареєстрований там та періодично проживав. Допитаний під час розгляду справи свідок [PERSON] , зазначила, що позивач [PERSON] , був зятем відповідача [PERSON] . Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Його похорони організовувала відповідач. [PERSON] , також був присутнім на похоронах. Позивача бачила у місті Києві ще один раз в літку 2022 року. Аналогічні за змістом свідчення надав і свідок [PERSON] . Допитана під час розгляду справи свідок [PERSON] , зазначила, що вона є дочкою відповідача, позивач є її колишнім чоловіком. Шлюб між ними було розірвано у 2020 році. Від цього шлюбу у них є син. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Вона повідомила про смерть батька позивача. Він в цей час перебував на заробітках на території РФ. Позивач приїхав на похорони та був на поминках та на сороковинах. Після цього проживав за місцем мешкання відповідача. Питаннями поховання займалась відповідач [PERSON] . У першій половині 2022 році позивач [PERSON] знаходився у місті Києві і свідок неодноразово його бачила, так само як і восени 2022 року. Оскільки позивач систематично вживав спиртне між ним та відповідачем відбувались конфлікти. В наслідок одного з них позивач покинув місце мешкання відповідача та почав самостійно винаймати квартиру. Зазначила, що відповідач продала належний їй будинок та за ці кошти була придбана квартира, яку оформили на батька позивача. В подальшому цю квартиру збирались подарити, її сину, який є онуком відповідача та [PERSON] . Суд заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження виданого повторно серії [NUMBER] від 08.09.2021 року виданого виконавчим комітетом Міньківської сільської ради Артемівського району, Донецької області було зареєстровано народження [PERSON] [INFO] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.06.2022 року, виданого Дарницьким відділом державної реєстрації цивільного стану у м. Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), було зареєстровано смерть [PERSON] , який помер [INFO] у місті Києві. Зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.12.2016 року, виданого Деснянськім районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] від 07.12.2016 року. Згідно довідки від 08.11.2022 року №3002-5002304077 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] Відповідно до витягу зі спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про права на спадщину) №70626780 від 14.11.2022 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою від 30.09.2022 року, була відкрита спадкова справа. [PERSON] , [INFO] , звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини, після смерті його батька [PERSON] . Згідно паспорту громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] [NUMBER] Артемівським РВ ГУМВС України в Донецькій області від 17.12.2006 року, позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, 14.02.2015 року, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя [PERSON] . Зі змісту свідоцтва про народження, виданого відділом ЗАГС Харківського РСК м.Києва, вбачається що було зареєстровано народження [PERSON] від 01.10.1991 року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 21.07.2015 року, було зареєстровано народження [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.01.2020 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту договору-замовлення №23.23321П на організацію та проведення поховання від 17.12.2021 року, укладеного між [PERSON] та Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО», вбачається, що предметом вказаного договору є організація та проведення поховання, облаштування місця поховання, надання ритуальних послуг та реалізації предметів ритуальної належності на кладовищі м. Києва, померлого [PERSON] на загальну суму 2798,3 грн. Згідно накладних СПД [PERSON] від 17.12.2021 року на загальну суму 12570 грн., та ФОП [PERSON] на суму 7300 грн, було надано ритуальні послуги на зазначені суми. Відповідно до довідки від 09.03.2023 року №3002-5002631817, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , взятий на облік за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , від 18.02.2020 року, виданого Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), було зареєстровано смерть [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , від 06.12.2019 року, виданого Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), було зареєстровано смерть [PERSON] , який помер [INFO] . Зі змісту відповіді на ухвалу суду з Державної податкової служби України, від 31.05.2023 року, вбачається, що станом на 26.05.2023 року, відомості про доходи отримані від податкових агентів за період з 1 кварталу 1998 року по 1 квартал 2023 року по [PERSON] відсутні. Згідно відповіді на ухвалу суду №61 від 08.06.2023 року [PERSON] , [INFO] не перебував в трудових відносинах з ПФ «Анжіо». Відповідно до заяви [PERSON] від 16.02.2022 року, остання звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті чоловіка [PERSON] . Згідно зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи надані докази по справі, суд враховує, що позивачем не доведено в передбаченому законом порядку поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини та існування об`єктивних, непереборних обставин та труднощів необхідних для подання заяви про прийняття спадщини.Доводи зазначені позивачем в обгрунтування заявлених вимог є загальновідомими. Позивачем під час розгляду справи не представлено належних та допустимих доказів того, що протягом 10-ти місяців після смерті батька він постійно проживав на території проведення бойових дій і як наслідок не міг подати в передбаченому законом порядку заяву про прийняття спадщини. Крім того, суд враховує, що для подання заяви про прийняття спадщини необов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки діюче законодавство не позбавляє права спадкоємця направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed