Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - позивач) звернулось до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 56 490,56 грн., витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 33 грн. 00 коп., а також 2 270 грн. 00 коп. судового збору. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що квартира [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, отже, [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, які надає позивач; відповідач від зазначених послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся (не відключався). Позивач наголошує, що відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2021 року складає 46 886,43 грн., а саме: заборгованість за послуги з централізованого опалення - 37 791,61 грн. та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води - 9 094,82 грн. Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», прийняв право вимоги до Відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9 604,13 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 05.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 26.05.2023 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. 01.06.2023 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. 08.09.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача. 04.10.2023 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача, замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ). 19.11.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про прийняття додаткових пояснень у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи у відсутність останньої, вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом про розгляд справи шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції, крім того відповідач повідомлялася шляхом розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленою про розгляд справи належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 11.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії). На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Так, відповідно до матеріалів справи [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а тому відповідач, є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся/не відключався. Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надає послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язані оплатити їх вартість. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення,постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженні Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила) споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Так, відповідно до розрахунку наданого позивачем, у зв`язку з несвоєчасною сплатою коштів за спожиті послуги (з 01.05.2018) з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2021 складає 46886,43 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 37791,61 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9094,82 грн.). Крім того, позивач, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (далі - Кредитор) та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - Новий Кредитор), прийняв право вимоги за адресою: [ADDRESS] спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9604,13 грн. Відповідно до статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до статті 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Згідно п. 5 ч. 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За приписами ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з розрахунками заборгованості, наданими позивачем, у зв`язку з несплатою відповідачем у повному обсязі грошових коштів за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, а саме: 6 600,08 грн. заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення; 3 004,05 грн. заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води; 37 791,61 грн. заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення; 9 094, 82 грн. заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а надані позивачем розрахунки заборгованості відповідачем не оспорюються. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, оскільки відповідач не сплачує заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у добровільному порядку, сума цієї заборгованості підлягає примусовому стягненню. Розрахований позивачем розмір заборгованості відповідачем не спростований. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому, враховуючи наявність у відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 753323 від 13.08.2021 року. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 270 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 33 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За положеннями ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Так, згідно п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 140 цього Кодексу, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Позивачем додано до матеріалів позовної заяви Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.07.2021 року . На підтвердження здійснених витрат у розмірі 33 грн. 00 коп., пов`язаних з витребуванням вищевказаних доказів, позивач надав копію квитанції від 27.07.2021 року. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ст.ст. 133, 140, 141 ЦПК України, для стягнення з відповідача на користь позивача 33 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат, пов`язаних із витребуванням доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved