Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~звернулося до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про стягнення\~суми заборгованості\~за кредитним\~договором №\~5455146\~в розмірі\~38789,55\~грн.,\~з яких:\~9315\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~28124,55\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками;\~1350\~грн.\~-\~заборгованість за\~комісією; за кредитним договором № 04032-10/2023 в розмірі 47700 гри., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 35700 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 6242751 в розмірі 31820,60 гри., з яких: 9800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22020,60 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 118 310,15 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 25.09.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №5455146, електроні формі в особовому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби відповідно до п. 6 кредитного договору. Кредитні кошти надавались у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредиторові з метою отримання кредиту. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом із додатками (в електронному вигляді в особовому кабінеті), ознайомився із усіма йогом умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач також підтвердив, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотримання вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Невід`ємною частиною цього договору є Правила, які є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.\~641,\~644 ЦК України\~на укладення договору кредиту та визначають порядок умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 27.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №227022024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. З реєстру боржників від 27.02.2024 року до договору факторингу № 227022024 від 27.02.2024 року слідує, що позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 5455146 в розмірі 38789,55 гри., з яких: 9315 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28124,55 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1350 грн. - заборгованість за комісією. Крім того, 11 жовтня 2023 р. між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (ЄДРПОУ 44022416) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04032-10/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з\~п.п.\~3.3.\~п.З\~Кредитного договору\~Обчислення строку\~користування кредитом\~та нарахування\~процентів за\~цим Договором\~здійснюється за\~фактичну кількість\~календарних днів\~користування кредитом.\~При цьому\~проценти за\~користування кредитом\~нараховуються у\~відсотках від\~суми кредиту\~з першого\~дня надання\~кредиту Клієнту\~(перерахування\~грошових коштів\~на банківський\~рахунок,\~вказаний Клієнтом)\~до дня\~повного погашення\~заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.8. п, 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною нього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства. Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст, ст. 641. 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 26.02.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 26022024 , у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР Ф.АЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАИНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається). Відповідно до\~Реєстру боржників\~до Договору\~факторингу №\~26022024\~від 26.02.2024\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~права грошової\~вимоги до\~відповідача в\~сумі 47700\~грн.,\~з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу: 35700 грн. - сума заборгованості за відсотками; грн. - сума заборгованості за пенею. 01.10.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 6242751, який підписаний електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 договору позики. Даний договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційні системі позикодавця в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію»\~шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особовому кабінеті позичальника договору позики для вивчення та прийняття його умов позичальника шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле. Відповідно до умов договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі пов`язанні з виконання цього договору. Позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 робочих днів з дати підписання договору. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію передбачену ч. 2\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» та Закону України «Про захист персональних даних». Правила надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою» є невід`ємною частиною договору. Крім того, ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.\~641,\~644 ЦК України\~та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договору. При цьому, 11.01.2024 між позивачем та ТОВ «Маніфою» було укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. З реєстру боржників № 3 від 10.04.2024 року до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 року слідує, що позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №6242751 від 01.10.2023 року в сумі 31820 гривень 60 копійок, з яких: 9 800 грн. 00 коп. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 22 020 грн. 60 коп. - сума заборгованість за відсотками. Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за вищевказаними договорами, позивачем не здійснювалося жодних нарахувань. При цьому, вказана сума заборгованості за кредитними договорами не погашена ні на рахунок попередніх кредиторів, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вказаними вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за кредитними договорами в сумі 118\~310 грн. 15 коп., а також судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Представник позивача просив розглядати справи у його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач подав до суду заяву в якій просив суд також розгляд справи просив здійснювати у його відсутності, позовні вимоги визнав частково з урахуванням того, що позивачем заявлено таку суму нарахованих відсотків неспівмірно до тіла кредиту, щодо заявлених вимог по комісії то вважає, її неправомірною, просив суд врахувати ту обставину, що він є інвалідом війни 2-групи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від 23\~лютого 2006\~року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до\~ст.6цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до\~ст. 1054-1055 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог\~ЦК України. Відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що: 25.09.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №545514, в електроні формі в особовому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби відповідно до п. 6 кредитного договору. Кредитні кошти надавались у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредиторові з метою отримання кредиту. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом із додатками (в електронному вигляді в особовому кабінеті), ознайомився із усіма йогом умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач також підтвердив, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотримання вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Невід`ємною частиною цього договору є Правила, які є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.\~641,\~644 ЦК України\~на укладення договору кредиту та визначають порядок умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно умов договору про споживчий кредит сторони погодили суму кредиту за договором №545514 від 25.09.2023 року 13 500 грн. 00 коп., загальний строк на 100 днів з 25.09.2023 року (дата надання кредиту), пільговий період, комісію за надання кредиту 1350 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1,25 %, проценти за стандартною процентною ставкою 3.00%. Відповідно до п. 2.1 договору кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки 473121*55. Згідно п. 7, 7.1 Договору якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені кредитодавцем та /або не будуть отримані позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього договору може бути припинена достроково. 27.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №227022024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. З реєстру боржників від 27.02.2024 року до договору факторингу № 227022024 від 27.02.2024 року слідує, що позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 5455146 в розмірі 38789,55 гри., з яких: 9315 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28124,55 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1350 грн. - заборгованість за комісією. На підтвердження заборгованості за кредитним договором № 5455146 від 25.09.2023 позивачем долучено розрахунок заборгованості здійснений ТОВ «ФК» ЄАПБ» за період з 27.02.2024 року по 31.10.2024 року в межах строку дії кредитного договору передбаченого п. 1.3. 11 жовтня 2023р. між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (ЄДРПОУ 44022416) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04032-10/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з\~п.п.\~3.3.\~п.З\~Кредитного договору\~Обчислення строку\~користування кредитом\~та нарахування\~процентів за\~цим Договором\~здійснюється за\~фактичну кількість\~календарних днів\~користування кредитом.\~При цьому\~проценти за\~користування кредитом\~нараховуються у\~відсотках від\~суми кредиту\~з першого\~дня надання\~кредиту Клієнту\~(перерахування\~грошових коштів\~на банківський\~рахунок,\~вказаний Клієнтом)\~до дня\~повного погашення\~заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно п. 1.2 кредит надавався на 360 днів, а саме дата надання кредиту 11.10.2023 та дата погашення кредиту дата 04.10.2024 року. Відповідно до п.п. 1.8. п, 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною нього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства. Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641. 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 26.02.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 26022024 , у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР Ф.АЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАИНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається). Відповідно до\~Реєстру боржників\~до Договору\~факторингу №\~26022024\~від 26.02.2024\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~права грошової\~вимоги до\~відповідача в\~сумі 47700\~грн.,\~з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу: 35700 грн. - сума заборгованості за відсотками; грн. - сума заборгованості за пенею. 01.10.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 6242751, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W0442». Також відповідачем підписаний Додаток №1 до договору Розрахунок за договором позики електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W0442», та Паспорт позики електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W0442». Згідно умов договору сторони погодили суму позики 12000 грн. 00 коп., строк позики - до 1012.2023 року 70 днів, дату надання позики 01.10.2023 року, акційну (1.365 %) та базову процентну ставку (2.49%), дата повернення позики 10.12.2023 року. Відповідно до п. 2.5 договору Позика надається Позичальнику вдень підписання Сторонами Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого Позичальником. Пунктом 8.4, 8.4.3 Договору передбачено, що Позикодавець має право відмовитися від Договору позики до надання Позики в таких випадках: відсутність технічної можливості надання Позики (відсутність вільних грошових коштів, зазначення позичальником неточних/неправильних/ недійсних банківських реквізитів для отримання Позики, невиконання платіжної системи доручення Позикодавця щодо перерахування Позики тощо). Крім того, між ТОВ «Маніфою» та та [PERSON] було укладено додаткоку угоду до договору позики № 6242751,згідно якої встановлено новий строк договору, а саме 80 днів, тобто до 09.01.2024 року. 11.01.2024 між позивачем та ТОВ «Маніфою» було укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. З реєстру боржників № 3 від 10.04.2024 року до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 року слідує, що позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №6242751 від 01.10.2023 року в сумі 31820 гривень 60 копійок, з яких: 9 800 грн. 00 коп. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 22 020 грн. 60 коп. - сума заборгованість за відсотками. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Всупереч умовам Кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до відповідача, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Доказів здійснення платежів до суду нен подав. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. З огляду на викладене, нарахування позивачем за кредитним договором №5455146 від 25.09.2023 року, договором про надання фінансового кредиту № 04032-10/2023 від 11.10.2023 року, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч 1. ст. 625 Цивільного кодексу України, суд вважає обґрунтованими та законними. Щодо позовних вимог ТОВ "ФК "ЄАПБ"\~в частині стягнення відсотків за договором позики №6242751 від 01.10.2023 року, суд виходить з наступного. Як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа N 910/4518/16), де викладені такі правові висновки. "78. Поняття "користування кредитом", яким послуговуються скаржники, є окремим випадком "користування чужими коштами". Термін "користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої\~статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 79. Підстав відступити від указаних вище правових висновків немає. 80. Отже, "користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. 91. Отже, припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. 103. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до\~статті 625 ЦК України\~у розмірі, встановленому законом або договором. 108. Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі N 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає. 113. У\~статті 627 ЦК України\~зазначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог\~ЦК України\~та інших актів цивільного законодавства. 114. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. 115. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі\~статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). 122. Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). 128. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України.\~У подібних\~спорах судам\~необхідно здійснити\~тлумачення умов\~відповідних договорів\~та дійти\~висновку,\~чи мали\~на увазі\~сторони встановити\~нарахування процентів\~як міри\~відповідальності у\~певному розмірі\~за період\~після закінчення\~строку кредитування\~або після\~пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Згідно умов договору позики №6242751 від 01.10.2023, сторони погодили суму позики 12000 грн. 00 коп., строк позики - до 10.12.2023 року 70 днів, дату надання позики 01.10.2023 року, акційну (1.365 %) та базову процентну ставку (2.49%), дата повернення позики 10.12.2023 року. Крім того, між ТОВ «Маніфою» та та [PERSON] було укладено додаткоку угоду до договору позики № 6242751,згідно якої встановлено новий строк договору, а саме 80 днів, тобто до 09.01.2024 року. 11.01.2024 між позивачем та ТОВ «Маніфою» було укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. З реєстру боржників № 3 від 10.04.2024 року до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 року слідує, що позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №6242751 від 01.10.2023 року в сумі 31820 гривень 60 копійок, з яких: 9 800 грн. 00 коп. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 22 020 грн. 60 коп. - сума заборгованість за відсотками. Аналізуючи наведені умови договорів щодо строку, на який видається кредит, порядку нарахування процентів, суд приходить до висновку, що у договорах відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору. В матеріалах справи відсутні будь-які докази про належне повідомлення відповідача про настання таких подій, як автопролонгація Договору, тобто про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом. Відтак з закінченням строків на які укладалися договір позики №6242751 від 01.10.2023, з дня укладення цих Договору у кредитора припинилося право нараховувати передбачені договором позики проценти та інших платежів за цими договорами. Доказів, що сторони продовжили строк Договорів позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять. Тому заявлена ТзОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками понад передбачений за договором позики №6242751 від 01.10.2023, понад строки є безпідставною та підлягає до задоволення у межах строку визначеного договором, а саме відсотки у розмірі 8790 гривень 60 копійок, що також відображено у графіку обов`язкових платежів (а.с. 51- 53) Також суд зважує на те, що матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Що стосується стягнення комісії за кредитним договором №5455146 від 25.09.2023 року у сумі 1350 грн. варто вказати, що позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 17 ч. 1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного\~банку України\~№168\~від 10.05.2007\~року визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату комісії за надання кредитних коштів є нікчемними. За ч. 2\~ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочинне створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч.ч. 1-3\~ст. 216 ЦК України). За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За вказаних обставин вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає. Отже до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право кредитора за вищевказаними кредитними договорами, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Представник відповідача вказує на відсутність доказів про перерахування йому коштів за вказаними договорами. Однак суд зважає, що позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», як і первісні кредитори, з урахуванням перерахування усіх коштів на банківські карти № [NUMBER] позичальника, не володіють та не можуть володіти первинними бухгалтерськими документами, оскільки вони не є банками, а перерахування коштів здійснювалось з використанням операторів послуг платіжної інфраструктури, які і займались перерахуванням коштів. Щодо суми заборгованості та розрахунків заборгованості по вищевказаних кредитних договорам, то суд зазначає наступне. Так, за кредитним договором № 5455146 в розмірі 37439,55 грн., з яких: 9315 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28124,55 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 04032-10/2023 в розмірі 47700 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 35700 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 6242751 в розмірі 18590,60 грн., з яких: 9800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8790 грн. 60 коп. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 103 730,15 грн. Дані суми заборгованості встановлені судом на підставі наданих доказів, а тому вона підлягає до задоволення. Відповідач в судовому засіданні просив суд врахувати його складне матеріальне становище та те, що він являється інвалідом війни 2-ої групи, та частково визнає заявленні позовні вимоги, інших доказів, щоб підтвержували невірність вищевказаних сум по кредитним договорам ним не було надано. Зважаючи на невиконання позичальником своїх зобов`язань права позивача є порушенні, існує заборгованість за кредитними договорами, в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку в загальному розмірі що разом становить 103 730 грн. 15 коп. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідач є інвалідом 2 групи, звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для стягнення судового збору з нього на користь позивача відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial