Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~зареєстрованого 10.09.2010\~року відділом\~реєстрацій актів\~цивільного стану\~по м.Ізмаїл\~Ізмаїльського міськрайонного\~управління юстиції\~Одеської області,\~актовий запис\~№ 457, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, виникли непорозуміння, оскільки у кожного свій погляд на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено року і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу з відповідачкою мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 17.01.2024 року справу призначено к розгляду у спрощеному позовному провадженні відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.41). Ухвалою суду від 20.02.2024 року провадження у справі для надання сторонам строку для примирення зупинено до 20.08.2024 року (а.с.58). Ухвалою суду від 02.09.2024 року поновлено провадження у справі (а.с.62). Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні відповідачка повідомлена належним чином. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву, якою просив розглядати справу за їх відсутності. Відповідачка причини неявки не повідомила, із заявою про відкладення розгляду справи або розгляд справи у її відсутність не зверталася. Ухвалою суду від 24.02.2025 року вирішено розглядати справу на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов такого висновку. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так,\~у судовому\~засіданні встановлено,\~що сторони\~перебувають у\~шлюбі,\~зареєстрованому 10.09.2010\~року відділом\~реєстрацій актів\~цивільного стану\~по м.Ізмаїл\~Ізмаїльського міськрайонного\~управління юстиції\~Одеської області,\~актовий запис\~№ 457 (а.с.25). Від спільного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір та спір про місце проживання дітей у сторін на час розгляду справи відсутні. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved