Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

13 червня 2019 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бідонько Людмила Леонідівна про визнання заповіту недійсним. 1.Стислий виклад позиції позивача. На обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що [INFO] помер її брат [PERSON] , [INFO] . [PERSON] на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , був неодружений та дітей не мав. Позивач вказує, що її брат у лютому 2018 року дізнався, що є хворим на онкологічне захворювання, про що повідомив її та попросив відвезти його до онкологічного диспансеру (де був поставлений на облік). Перед госпіталізацією [PERSON] попросив її зберегти його документи та особисті цінні речі. Протягом 2018-2019 років стан здоров`я [PERSON] поступово погіршувався, оскільки хвороба прогресувала, а призначене лікування негативно впливало на його загальний стан. З 02 квітня 2019 року [PERSON] знаходився в КП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» (далі - КП «МКБЛ № 25»), з діагнозом: Са тіла шлунку з T-3N-1M-1 IV 2 ступеню 2 кл.гр., інтоксикація, анемія, тобто [PERSON] під час знаходження в клініці перебував у дуже важкому стані в зв`язку з інтоксикацією: втрачав багато крові, у зв`язку з постійними кровотечами, у нього були психічні приступи, сплутана свідомість, низький артеріальний тиск, він не міг самостійно рухатися, навіть перевертатися, постійно втрачав вагу. Позивач [PERSON] вказує на те, що її брата доглядала [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з якою її брат мав відносини та проживав разом протягом 10 років та помер у неї на руках. [PERSON] у заяві зазначає, що їй стало відомо, що 20 квітня 2019 року під впливом своєї знайомої, відповідача [PERSON] , її брат [PERSON] склав заповіт серії ННМ № 908456, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бідонько Л.Л. за р. № 411, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] . Заповіт був складений в приміщені лікувального закладу, записано власноруч нотаріусом, про що свідчить запис у заповіті: «…до підписання прочитаний уголос заповідачем і ним підписаний…». На наступний день після складення заповіту, [INFO] [PERSON] помер. Причиною смерті був дифузний рак шлунку з поширенням на астральний відділ, метастази в реґіонарні лімфовузли, канцероматор очеревини, стан після ПХТ, фіброзно-гнійний перитоніт, інтоксикація Крім того, позивачу [PERSON] стало відомо, що під час перебування [PERSON] в КП «МКБЛ № 25» ставилося питання про право голосування останнього за місцем знаходження на лікуванні, але згідно запису в медичній картці, як зазначено в листі-відповіді лікувального закладу на адвокатський запит, КП «МКБЛ № 25» [PERSON] не був внесений до списків виборців Президента України у ІІ турі голосування, призначеного на 21 квітня 2019 року в зв`язку з тяжкістю стану обумовленому раковою інтоксикацією, епізодами сплутаності свідомості. Отже, [PERSON] , знаходячись в лікувальному закладі КП «МКБЛ № 25», зокрема 20 квітня 2021 року, перебував в такому важкому стані, що не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Так, згідно листа лікувального закладу КП «МКБЛ № 25» на адвокатський запит, факт складання заповіту [PERSON] не був зафіксований в медичній карточці останнього, персонал медичного закладу про візит нотаріуса не повідомлявся, не зважаючи на той факт, що стан здоров`я [PERSON] в цей період не дозволяв йому навіть повертатися у ліжку самостійно, в зв`язку з інтоксикацією організму призначене йому лікування мало негативний вплив на свідомість останнього (вживав знеболюючі препарати). Враховуючи наведені обставини, позивач [PERSON] вважає, що 20 квітня 2019 року під час посвідчення заповіту від імені [PERSON] , волевиявлення останнього не було вільним і не відповідало його волі, оскільки він не міг розуміти значення своїх дій та керуватися ними. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просила суд: - визнати недійсним заповіт серії ННМ № 908456 від 20 квітня 2019 року, складений від імені [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бідонько Л.Л. за р. № 411, номер у спадковому реєстрі 64092533, а також вирішити питання щодо судових витрат. 2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача. У відзиві відповідач [PERSON] вимоги не визнала, посилалася на їх необґрунтованість та недоведеність, просила у позові відмовити. Зокрема зазначила, що померлий [PERSON] з нею був знайомий з 2008 року та з 2010 року вони проживали разом однією сім`ю в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З лютого 2018 року стало відомо про хворобу [PERSON] , діагноз: рак тіла шлунку. Вона була поряд з [PERSON] під час його тяжкої хвороби та доглядала за ним. У неї знаходилися оригінали всіх документів [PERSON] , в тому числі медичні документи (лікарське свідоцтво про смерть № 144 від 22.04.2019 року, довідка про смерть, виписки, направлення рецепти за весь період хворобо та інші документи). Вказує, що вона займалася похованням [PERSON] за власні кошти, що підтверджується договором-замовлення на ритуальні послуги та товарним чеком від 24.04.2019 року, в яких вона є замовником, а тому посилання позивача [PERSON] що вона займалася похованням свого брата є хибними та надуманими. Крім того, просила увагу звернути на те, що позивачем додано свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 03.05.2019 року з відміткою повторно, що викликає сумнів про її стосунки з [PERSON] . 3.Відповідь позивача на відзив. У відповіді на відзив позивач [PERSON] посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, наполягала на задоволенні вимог. Зокрема зазначила, що незважаючи на лікування протягом 2018-2019 років стан здоров`я її брата [PERSON] поступово погіршувався, оскільки хвороба прогресувала, а призначене лікування негативно впливало на його загальний стан. В останнє її брат [PERSON] перебував на лікуванні 02 квітня 2019 року в КП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» (далі - КП «МКБЛ № 25»), з діагнозом: Са тіла шлунку з T-3N-1M-1 IV 2 ступеню 2 кл.гр., інтоксикація, анемія, тобто [PERSON] під час знаходження в клініці перебував у дуже важкому стані в зв`язку з інтоксикацією: втрачав багато крові, у зв`язку з постійними кровотечами, у нього були психічні приступи, сплутана свідомість, низький артеріальний тиск, він не міг самостійно рухатися навіть перевертатися, постійно втрачав вагу. Ввесь час протягом лікування та перебування в медичних закладах, догляд за її братом здійснювала жінка [PERSON] , [INFO] , з якою він проживав останні 10 років, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у якої на руках помер [PERSON] . Твердження відповідача [PERSON] про проживання з [PERSON] однією сім`єю з 2010 року не відповідають дійсності, а тому таким чином відповідач намагається ввести суд в оману. Позивач [PERSON] вважає, що 20 квітня 2019 року під час посвідчення оскаржуваного заповіту, волевиявлення її брата [PERSON] не було вільним і не відповідало його волі, оскільки він не міг розуміти значення своїх дій та керуватися ними. 4.Позиція третьої особи у справі У письмових поясненнях третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бідонько Людмила Леонідівна заперечувала проти вимог, просила у позові відмовити, з огляду на наступне. 20.04.2019 року їй зателефонував гр. [PERSON] та повідомив, що його близька людина [PERSON] перебуває на лікуванні у КЗНП «МКБЛ № 25» Харківської міської ради за адресою: м. Харків, пр. Олександрійський, буд. 122, який попросив викликати до нього в лікарню нотаріуса для складання заповіту. [PERSON] привіз її до лікарні, де перебував [PERSON] , коли вона зайшла до палати, [PERSON] сидів на ліжку. Вона представилася та запитала у нього, чи він дійсно просив її викликати до себе, на що [PERSON] відповів «так», він дійсно просив [PERSON] привести до нього нотаріуса. Перевіривши особу заповідача вона розпочала розмову з останнім та ставила запитання. [PERSON] чітко та без вагань назвав своє прізвище, ім`я та по батькові, дату народження [INFO] , місце народження та адресу реєстрації місця свого проживання. Також [PERSON] їй повідомив, що він перебуває у плановому лікувальному закладі на плановому обстеженні та лікуванні та що з ним перебуває у лікарні його цивільна дружина [PERSON] , [INFO] , з якою він проживає вже багато років без шлюбу, він планує одружитися з нею в понеділок 22 квітня 2019 року. Нотаріуса викликав для того, щоб скласти заповіт на випадок своєї смерті, оскільки на даний час він перебуває в незареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] , та до моменту їх одруження, має намір скласти заповіт на належне йому майно на ім`я [PERSON] , [INFO] . Також доповнив, що з рідних у нього є рідна сестра [PERSON] , але вони не спілкуються вже довгий час, сестра йому не телефонує, не приїздить, не цікавиться його життям та наголосив, що він не хоче, щоб його майно після його смерті залишилося сестрі чи її родині, так як втрачено родинні зв`язки. Крім того, [PERSON] сказав, що з [PERSON] у його сестри ніколи не було приязних відносин, та що він здогадується, що у разі його смерті його сестра претендуватиме на його майно (квартиру), оскільки раніше сестра вже натякала йому про це, зокрема щоб він залишив квартиру саме їй, але він цього не хоче, зокрема щоб постраждала [PERSON] від дій його сестри. Також в процесі розмови [PERSON] розчулився та розповів про своє життя, [PERSON] , як вони давно знайомі, про їх життя, про її піклування ним та його сподівання на одужання, реабілітацію та його наміри на одруження з [PERSON] . 5. Рух справи та процесуальні дії у справі. 13 червня 2019 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бідонько Людмила Леонідівна про визнання заповіту недійсним. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 липня 2019 року цивільну справу направлено за підсудністю до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бідонько Людмила Леонідівна про визнання заповіту недійсним, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом заборони її відчуження та розпорядження. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року витребувано з Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області за адресою: 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд.16, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року витребувано з Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області за адресою: 61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд.16, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року витребувано з Харківської міської клінічної багатопрофільної лікарні № 25 за адресою: 61115, м. Харків, проспект Олександрівський, 122, медичну картку, акт розтину, медичний висновок про смерть хворого [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року витребувано з: Комунального некомерційного підприємства « Міської поліклініки № 9» Харківської міської ради: інформацію про перебування на обліку в КНП « Міська поліклініка № 9» [PERSON] , [INFO] ; належним чином завірені копії медичної картки, виписки з медичної картки амбулаторного хворого, протоколи призначень та іншу медичну документацію [PERSON] , [INFO] ; за період з 05.02.2018 року по 21.04.2019 року; Комунального закладу охорони здоров`я « Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»: інформацію про медичні обстеження проведене [PERSON] , [INFO] за період з 31.01.2018 року по 21.04.2019 року; належним чином завірені копії медичної документації, а саме: езофагогастродуоденоскопії № 858 від 31.01.2018 року, направлення на патологонічне дослідження № 353 від 31.01.2018 року з результатом дослідження та іншої медичної документації [PERSON] , [INFO] , за період з 31.01.2018 року по 21.04.2019 року; Комунального некомерційного підприємства « Обласний центр онкології»: інформацію про медичні обстеження, лікування, реабілітацію та перебування на обліку [PERSON] , [INFO] у відділенні онкохірургії печінки та підшлункової залози, хіміотерапевтичному відділенні № 1 в лікувальному корпусі поліклініки та поліклініці Обласного центру онкології; належним чином завірені копії медичної документації, а саме: медичної картки, виписки з медичної картки амбулаторного хворого, протоколи призначень та інших медичних документів [PERSON] , [INFO] за період з 05.02.2018 року по 21.04.2019 року; у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бідонько Людмили Леонідівни: належним чином завірену копію заповіту [PERSON] , [INFO] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бідонько Людмилою Леонідівною, реєстраційний номер 411 від 20.04.2019 року; витяг з Реєстру про реєстрацію заповіту [PERSON] , [INFO] ;, реєстраційний номер 411 від 20.04.2019 року; належним чином завірену копію журналу викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням нотаріальної контори приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бідонько Людмили Леонідівни за 20 квітня 2019 року для посвідчення заповіту [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер 411 від 20.04.2019 року; належним чином завірену копію реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бідонько Людмили Леонідівни за 20 квітня 2019 року для посвідчення заповіту [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер 411 від 20.04.2019 року; з Європейського радіологічного центру: інформацію про проходження медичних обстежень [PERSON] , [INFO] за період з 01.02.2018 року по 21.04.2019 року, а саме: мультидетекторної комп`ютерної томографії органів грудної, черевної порожнини, поза черевного простору, тазу; належним чином завірені копії медичної документації про проведену мультидетекторну комп`ютерну томографію органів грудної, черевної порожнини, поза черевного простору, тазу [PERSON] , [INFO] ; з Комунального некомерційного підприємства « Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» Харківської міської ради: інформацію про проходження медичних обстежень, лікування та реабілітацію в терапевтичному та хірургічному відділеннях [PERSON] , [INFO] за період з 01.05.2018 року по 04.04.2019 року; належним чином завірені копії медичної документації, а саме: медичної картки, виписки з медичної картки амбулаторного хворого, протоколи призначень та інші медичні документи, [PERSON] , [INFO] за період з 01.05.2018 року по 04.04.2019 року. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 14 травня 2020 року у справі призначено комплексну посмертну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставлено наступні запитання: 1.Якими хворобами страждав [PERSON] і яке лікування йому проводилося? 2.Яка тяжкість, динаміка та особливості перебігу даних захворювань чи був у хворого стан тяжкий? 3.Чи мали захворювання, якими страждав [PERSON] , враховуючи їх характер та перебіг, супроводжуватись полі органною недостатністю, порушенням мозкового кровообігу і інтелектуально мнестичними порушеннями, тощо? 4.Чи міг хворий [PERSON] , враховуючи його стан здоров`я, вголос читати та розуміти сенс письмового тексту 20.04.2019 року? 5.Чи була у хворого [PERSON] інтоксикація організму та як це вплинуло на його стан здоров`я 20.04.2019 року? 6.Яка причина смерті [PERSON] .? 7.Чи міг [PERSON] під час складання заповіту 20.04.2019 року розуміти значення своїх дій та керувати ними? Провадження у справі зупинене на час проведення експертизи. 09 грудня 2020 року ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області поновлено провадження у справі. Згідно розпорядження голови Верховного Суду України від 18.03.2022 року № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» зазначену справу було передано за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, яка надійшла 02.03.2023 року. При цьому, суд зауважує, що дану справу Куп`янський міськрайонний суд Харківської області направив до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у 2-х томах (2 том і 3 том відсутні), що відображено у супроводжувальному листі Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13.10.2022 року за вих. № 20. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року, суд постановив повернутися до стадії проведення підготовчого провадження. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року зобов`язано КЗОЗ Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи надати на адресу суду належним чином завірену копію «Висновку експерта» №08-181/2020/пп від 13 жовтня 2020 року (на 44 аркушах) комісійної судово-медичної експертизи, що раніше була проведена за матеріалами цивільної справи № 644/4654/19 на підставі ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2023 року зобов`язано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бідонько Людмилу Леонідівну надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 року зобов`язано Четверту Харківську міську державну нотаріальну контору надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2024 року закрито підготовче засідання у справу, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Бачіашвілі Марини Омарівни про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі, витребування оригіналів документів - повернуто без розгляду. 6.Судовий розгляд. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просила позов задовольнити. Зокрема зазначила, що відносини з братом [PERSON] були гарні, він був неодружений, дітей не мав. Вони постійно спілкувалися та зустрічалися з ним, приходили один до одного в гості. Вони мешкали у [ADDRESS] , а [PERSON] - по [ADDRESS] . Останні роки, а саме з 2010 року її брат зустрічався із [PERSON] , вони проживали разом однією сім`ю як чоловік і жінка, вели спільне побут. У 2017 році стан здоров`я брата погіршився, в нього було виявлено рак шлунку та [PERSON] . Вона возила його до лікарів, робили обстеження. Влітку 2018 року [PERSON] з [PERSON] познайомилася у лікарні, остання повідомила їй, що вона приходиться [PERSON] співробітником. Вказує, що її брат працював за містом у приватному підприємстві водієм. У січні 2019 року стан [PERSON] значно погіршився, лікарі відмовилися робити йому хіміотерапію. 31.03.2019 року відбувся перший етап виборів президента України, а 02.04.2019 року [PERSON] ліг у лікарню МКБЛ № 25, та вже з 14.04.2019 року був у дуже важкому стані, не розумів де знаходиться, кликав матір, нікого не впізнавав. Пацієнти палати говорили, що вночі він кликав матір та говорив, що в нього випало око, у зв`язку з чим його оглянув лікар невропатолог. 20.04.2019 року [PERSON] була у лікарні та о 10.00 год. під час обходу лікар їй повідомив, щоб вони готувалися до похорон. У цей день відповідач [PERSON] зателефонувала [PERSON] і запропонувала їй відпочити, а вона побуде з [PERSON] . 21.04.2019 року зранку і вдень позивач [PERSON] навідувала брата та близько 23.00 год. останній помер. Додатково зазначила, що в квартирі брата були змінені замки. Біля моргу відповідач [PERSON] показала заповіт, складений братом на її користь. 24.04.2019 року відбулися похорони брата. Вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, зокрема нотаріусом її було повідомлено, що з заявою про прийняття спадщини також звернулася відповідач [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позові та відзиві на позов, просила позов задовольнити. Зазначила, що [PERSON] під час складання та посвідчення заповіту не розумів значення своїх дій, а тому заповіт підлягає визнанню судом недійсним. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні вимоги не визнала, посилаючись на обставини викладені у відзиві, вважає вимоги необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, просила у задоволенні позову відмовити. Зокрема зазначила, що відповідач [PERSON] з [PERSON] знайомі з 2008 року, а з 2010 року почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка. У лютому 2018 року стало відомо про тяжку хворобу останнього. [PERSON] догладала [PERSON] , у неї наявні всі медичні документи в тому числі свідоцтво про смерть, також похованням займалася [PERSON] , а позивач [PERSON] у часті у похованні свого брата не брала. Вважає, що жодних підстав недійсності заповіту стороною позивача не наведено, як і не надано на підтвердження цьому належних доказів. Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бідонько Л.Л. в судовому засіданні посилалася на обставини, викладені у письмових поясненнях. Зокрема зазначила, що заповіт не можна передавати іншим особам, проте на прохання самого заповідача [PERSON] вона передала оригінал заповіту [PERSON] . В судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що з відповідачем [PERSON] не знайома. Позивача [PERSON] знає з 2000 року, вони сусіди. Померлого [PERSON] також знала, зазначила, що відносини між позивачем [PERSON] і [PERSON] були теплі та дружні. [PERSON] не жалів коштів на дитину [PERSON] , частко приходив у гості до позивачки. Про його хворобу стало відомо від самого [PERSON] . У березні 2019 року вона бачила його востаннє на дні народження [PERSON] , він був з жінкою [PERSON] , побув 10 хвилин та втомився, повідомив, що його стан погіршився, а тому буде лягати у лікарню № 25 на медикаментозне лікування. За неділю до його смерті [PERSON] сказала їй, що лікарі повідомили, що йому залишилося недовго, а тому готуйтеся, стан дуже поганий. 20.04.2019 року свідок вирішила попрощатися з [PERSON] та о 10.00 год. разом з [PERSON] поїхала до лікарні, [PERSON] був у поганому стані, дуже схуд (немов скелет, обтягнутий шкірою), він її не впізнав, його очі були скляні, а стан неусвідомлений. З лікарні вона і [PERSON] вишли близько о 13-14 год., з ними була [PERSON] , яка повідомила, що якась жінка з роботи [PERSON] посидить з ним, поки їх не буде. [INFO] [PERSON] помер, про його смерть їй стало відомо від [PERSON] по телефону, також від [PERSON] їй стало відомо, що 20.04.2019 року [PERSON] склав заповіт на жінку з його роботи, яка привезла в лікарню нотаріуса. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача [PERSON] знає з 2010 року, з нею її познайомив [PERSON] . З цього часу вона з [PERSON] близько 10 років проживала однією сім`єю як чоловік і жінка, мали спільний побут. Відповідача [PERSON] знає, з нею її познайомив [PERSON] у березні 2018 року, він представив [PERSON] як свою колегу по роботі. Зазначила, що [PERSON] захворів у 2017 році, в січні 2018 року йому стало погано, були у гастроентеролога, здавали аналізи. 02.02.2018 року лікарі виявили рак шлунку, кінцева 4 стадія. Від відповідача [PERSON] їй стало відомо про наявність заповіту, складеного 22.04.2019 року від імені [PERSON] . З 02.04.2019 року останній перебував у лікарні № 25, вона з 15.04.2019 року майже весь час перебувала в лікарні разом з [PERSON] , в нього була дуже сильна інтоксикація, психічні розлади, він постійно заговорювався, він марив, йому примарилася мати, у зв`язку з чим він був оглянутий невропатологом. 20.04.2019 року був у дуже поганому стані, слабкий, не їв, почалася кровотеча шлунку, він спльовував кров, не розумів її, лікарі казали готуватися до гіршого, що йому залишилося лічені голини. 19.04.2019 року та 20.04.2019 року вона ночувала у лікарні. 20.04.2019 року близько 10.00 год. був обхід лікаря, [PERSON] прийшла в лікарню близько 11.00 год., а о 13.00 год. вони пішли з лікарні, щоб перепочити та повернулися ввечері 21.04.2019 року. Цього ж дня 20.04.2019 року вранці їй зателефонувала [PERSON] і запропонувала допомогти, а саме що побуде з [PERSON] поки вони відпочинуть, на що вона і [PERSON] погодилися. 22.04.2019 року один із пацієнтів повідомив їй, що 20.04.2019 року до [PERSON] приходила якась жінка та хлопець, спілкувались, але про що конкретно не чув. Свідок [PERSON] зауважила, що [PERSON] 20.04.2019 року не міг розуміти своїх дій. 21.04.2019 року був другий етап виборів Президента України, [PERSON] не включили у списки виборців, бо за висновками лікарів він не усвідомлював своїх дій. Експерт [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що під час проведення посмертної експертизи експертною комісією були досліджені всі медичні документи хворого [PERSON] та висновок складено у відповідності до первинних медичних документів. Експертна комісія дійшла до висновку, що хворий [PERSON] на час складання заповіту 20.04.2019 року знаходився в такому стані, який не дозволяв розуміти сенс письмового тексту, розуміти значення своїх дій та керувати ними. За даними медичної документації [PERSON] , 1958 р.н. страждав на онкологічне захворювання - рак шлунку. Метастатичний рак шлунку, на який страждав хворий [PERSON] супроводжувався зростаючою поліорганною недостатністю та, як наслідок, психосоматичними порушеннями. Згідно записам в медичній карті, хворий [PERSON] періодично був недоступний контакту. Клінічні прояви, які розгорнулися у [PERSON] , не виключало метастатичне ураження головного мозку, але тяжкість стану пацієнта не дозволила провести МРТ головного мозку. 7.Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] у віці 60 років помер [PERSON] , [INFO] , про що 24 квітня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено відповідний актовий запис № 6243, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 травня 2019 року. Встановлено, що померлий [PERSON] є рідним братом позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 02.05.2019 року (мати якої зазначена [PERSON] ); Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про залишення шлюбного прізвища [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] ; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стну щодо реєстрації актового запису про народження [PERSON] , мати якого записана [PERSON] » свідоцтвом про одруження [PERSON] (дошлюбне [PERSON] і [PERSON] (серія [NUMBER] від 26.06.2004 року. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкова справа № 284/2019 після смерті [PERSON] заведена 07 травня 2019 року Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою, номер у спадковому реєстрі: 64141463, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56061882 від 07 травня 2019 року. Згідно спадкової справи, у визначений законодавством строк з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] звернулися: -07.05.2019 - [PERSON] - з заявою про прийняття спадщини за законом; -30.08.2019 - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Інших спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] судом не встановлено. Встановлено, що 20 квітня 2019 року [PERSON] оформив заповіт, відповідно до якого, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він матиме за законом і що буде йому належати на момент смерті, заповів [PERSON] , [INFO] . Заповіт прочитаний [PERSON] вголос особисто та власноруч ним підписаний у присутності нотаріуса в приміщенні Комунального некомерційного підприємства «МКБЛ № 25» Харківської міської ради за адресою: м Харків, ар. Олександрійський, 122 о 14 год. 20 хв. Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 411. Вказаний заповіт, відповідно до вимог чинного законодавства, було внесено у реєстр заповітів, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56061791 від 07 травня 2019 року. Згідно висновку експерта № 08-181/2020пп від 14 травня 2020 року експертною комісіє за підсумками зроблено висновок, що хворий [PERSON] на час складання заповіту 20.04.2019 року знаходився в такому стані, який не дозволяв розуміти сенс письмового тексту, розуміти значення своїх дій та керувати ними. Також експертною комісією за підсумками встановлено, що за даними медичної документації [PERSON] , 1958 р.н. страждав на онкологічне захворювання - рак шлунку T3N1M1 (per) ІV ст. (02.2018). діагноз було встановлено на підставі результатів клініко-інструментальних обстежень та патологічних даних. ПГВ № 5510-11 від 06.11.2019 року: перснеподібноклітинний рак шлунку. За період захворювання хворому було проведено системне лікування - 12 циклів протипухлинної полі хіміотерапії за стандартними схемами. Після встановлення діагнозу хворому [PERSON] було розпочато лікування ІV стадії - останньої та найбільш тяжкої стадії онкологічного захворювання. Зазвичай стан такого хворого завжди важкий, має прогресуючий перебіг, з поступовим розвитком інтоксикації, поліоргнанної недостатності, пухлинноасоційованої анемії, метаболічних розладів, кахексії та має високий ризик кровотечі з пухлини, що розпадається, що у свою чергу призводить до циркулярних розладів, поглиблення анемії та загалом до незворотного перебігу паталогічних процесів в організмі. Хворі з таким діагнозом мають тривалість життя один рік за умови спеціального лікування. Записи в медичній карті стаціонарного хворого вказують на стабільно тяжкий стан [PERSON] . Метастатичний рак шлунку, на який страждав хворий [PERSON] , безумовно, супроводжувався зростаючою поліорганною недостатністю та, як наслідок, психосоматичними порушеннями. Згідно записам в медичній карті, хворий [PERSON] з 14.0.42019 року (за 6 днів до настання смерті) увійшов у збуджений стан, періодично був недоступний продуктивному контакту або доступний із забрудненнями. На тлі цього стану мав місце епізод гострої шлункової кровотечі, що безумовно, ще більше посилило порушення мозкового кровообігу та сприяло подальшим інтелектуально-мнестичним розладам. Клінічні прояви, які розгорнулися у [PERSON] , не виключаючи метастатичне ураження головного мозку, та обґрунтованого призначення МРТ головного мозку, але тяжкість стану пацієнта не дозволила провести це дослідження. 19.04.2019 року та 20.04.2019 року відмічалося прогресування розладів свідомості, вони набули постійний та незворотний характер та унеможливили проведення планового ФГДС-дослідження за протоколом лікування гострої шлунково-кишкової кровотечі. Хворий [PERSON] мав виражену інтоксикацію організму, як за рахунок розповсюдженого злоякісного процесу у межах черевної порожнини, так і розгорнення дифузного фібринозно-гнійного перитоніту внаслідок прориву полого органу - тонкої кишки за причин метастатичного ураження її стінки з порушенням її цілості. Синдром ендогенної інтоксикації в даному випадку був провідним та зумовлював основні прояви тяжкого захворювання. Причиною смерті [PERSON] явилась ендогенна інтоксикація, яка була обумовлена раком шлунку з канцероматозом очеревини та фібринозно-гнійним перитонітом внаслідок ускладнення - перфорації тонкої кишки в області метастазу. 8.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 8.1 Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 8.2 Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 8.3 Згідно приписів ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України, 1. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 2. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У відповідності до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до приписів ст. 1258 ЦК України, 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. На підставі ст. 1268 ЦК України, 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Приписами ст. 1269 ЦК України визначено, що, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 8.4 Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч. 2 ст. 1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом всієї спадщини. Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача. Згідно ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно приписів ст. 1257 ЦК України, 1. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. 2. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. 3. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. 4. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до частини 2 статті 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу). Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). 8.5 На підставі ст. 202 ЦК України, 1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 2. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). 3. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. 4. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. 5. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Статтею 203 ЦК України передбачено, що 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Крім того, статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно до ст. 215 ЦК України, 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 216 ЦК України передбачено, що, 1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Підставою для визнання правочину з підстав, визначених у ч.1 ст. 215 ЦК України, є встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. (Постанова ВС у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 760/11767/16-ц). 9.Висновки суду. Аналізуючи надані сторонами докази, встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до нижченаведеного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , померлого [INFO] , тобто, спадкоємцем другої черги за законом. [PERSON] у визначений законодавством строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим, вважається такою, що прийняла спадщину. Враховуючи наведене, позивач, у відповідності до ст. 1257 ЦК України, має право на звернення до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, а у разі визнання такого заповіту недійсним - одержати право на спадкування за законом на загальних підставах. Судом встановлено, що [PERSON] , внаслідок важкої та тривалої хвороби, на час складання заповіту 20.04.2019 року знаходився в такому стані, який не дозволяв йому розуміти значення своїх дій та керувати ними, зазначені обставини підтверджуються доказами, дослідженими судом, а саме - показаннями свідків, медичною документацією, висновком експертизи № 08-181/2020пп від 14 травня 2020 року. З огляду на встановлені вище обставини суд дійшов висновку, що на момент складання та посвідчення заповіту 20.04.2019 року [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, у зв`язку з чим, відповідно до приписів ч. 1 ст. 225 ЦК України, зазначений заповіт підлягає визнанню недійсним. Враховуючи наведене, позивні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Інші доводи сторін не спростують наведених висновків суду. 10.Судові витрати Вирішуючи питання в частині розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного. У позові позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на суму 26 156,60 грн., які складаються з: судового збору за подання позову - 768,40 грн.; судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 384,20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 25 000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно ч.ч.1,2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У своїй постанові КАС ВС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови). У постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц зроблений висновок про те, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа № 301/1894/17. Позивачем на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги № б/н від 03.06.2021 року,укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Хряпинською С.С., згідно якого сторони погодили розмір гонорару адвоката 25 000,00 грн., а також квитанцію № б/н від 03.06.2021 року на суму 25 000,00 грн. При цьому, суд враховує позицію Об`єднаної Палати КГС ВС, викладену в постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок про те, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. При цьому, суд вважає, витрати на професійну правничу допомогу співмірними та такими, що відповідають складності справи. Проте, сторона відповідача з клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи не зверталася, зокрема заперечення щодо розподілу (співмірності) судових витрат до суду не подавала. Отже, на виконання приписів ст. 137, 141 ЦПК України стороною позивача надано докази, які підтверджують факт понесення позивачем витрат в зазначеному вище розмірі. Враховуючи те, що стороною позивача в передбачені законом строки подано належні та допустимі докази понесення позивачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, а тому враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідач на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 768,40 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 384,20 грн. Зокрема, позивач [PERSON] понесла витрати за проведення комісійної судово-медичної експертизи № 08-181/2020 від 14.05.2020 року в сумі 12 688,30 грн., що підтверджується квитанцією № 27166007 від 24 червня 2020 року, а тому зазначена сума повинна бути відшкодована відповідачем на користь позивача. На підставі викладено та

Outcome: approved