Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник Моторно (транспортного) страхового бюро України з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача суму інфляційних втрат у розмірі 15 699,99 грн та 3% річних в розмірі 2 567,00 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року у цивільні справі №755/8635/20 відповідач [PERSON] зобов`язаний сплатити на користь МТСБУ суму боргу в розмірі 37 187,00 грн, яка складається з відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 34 095,00 грн, 990,00 грн витрат за послуги аварійного комісара та 2 102,00 грн судового збору. На виконання вищезазначеного рішення видано виконавчий лист, який було направлено до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). 08 серпня 2022 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві винесено постанову про повернення виконавчого документу по справі №755/8635/20. Представник позивача зазначає, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року не виконано, борг відповідачем не сплачено. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, представник позивача просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за весь період, починаючи з дня винесення рішення - з 08 квітня 2019 року по 01 грудня 2022 року. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано не було, конверти разом з копією ухвали суду про відкриття провадження та доданими документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Також повідомлення відповідача здійснювалось через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, 09.10.2020 Дніпровським районним судом міста Києва виданий виконавчий лист №755/8635/20 на примусове виконання рішення суду від 12.08.2020 за позовом МТСБУ до [PERSON] , за участю третьої особи [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. (а.с. 7) За змістом виконавчого листа, суд вирішив: Стягнути із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ 21647131, знаходиться за адресою: бул. Русанівський, 8, м. Київ, у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 34 095 (тридцять чотири тисячі дев`яносто п`ять) грн. 00 коп. Стягнути із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ 21647131, знаходиться за адресою: бул. Русанівський, 8, м. Київ, матеріальні збитки, що складаються з витрат на оплату послуг аварійних комісарів у розмірі 990 (дев`ятсот дев`яносто) грн. 00 коп. Стягнути із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ 21647131, знаходиться за адресою: бул. Русанівський, 8, м. Київ, витрати по сплаті судового збору у сумі 2 102 (дві тисячі сто два) грн. 00 коп. Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Кидонь Є.В. від 08.08.2022 виконавчий лист № 755/8635/20 повернутий стягувачу (МТСБУ) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 8). Позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 13.08.2020 по 01.12.2022 у розмірі 2 567,00 грн та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання за період з 13.08.2020 по 01.12.2022 у розмірі 15 699,99 грн, згідно доданого до позову розрахунку (а.с. 5-6). За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зобов`язання виникають і із завдання шкоди. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Зазначений висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). При цьому, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Вищевикладена позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 28.06.2023 по справі № 760/15867/16-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження №12-302гс18). Судом установлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року, яке набрало законної сили 14 вересня 2020 року визнано грошові зобов`язання відповідача перед позивачем та визначено їх розмір, відомостей про виконання цих зобов`язань матеріали справи не містять, тому позивач має право на компенсаційні виплати, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України. Разом із тим, позивачем нараховані інфляційні втрати та три відсотки річних на суму 37 187,00 грн, що включає стягнутий за рішенням суду судовий збір. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій. Виходячи з формулювання статті 11 ЦК України, можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 ЦК України. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань. Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного. Як вже зазначалось вище, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналізуючи наведені норми матеріального права та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, слід зробити висновок про те, що грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей, яке також виникає з рішення суду, яким стягнуто заборгованість з боржника на користь кредитора. Позивачем за період з 13.08.2020 по 01.12.2022 безпідставно заявлено до стягнення відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України, нараховану на стягнуті судовим рішенням судові витрати по сплаті судового збору. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Судом перевірено розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат та встановлено таке. За прострочення виконання зобов`язання, стягнутого за рішенням суду в розмірі 35 085,00 грн (34 095,00 грн матеріальна шкода + 990,00 грн витрати на оплату аварійних комісарів) за період з 13.08.2020 по 01.12.2022 три відсотки річних становлять 2 242,08 грн. За прострочення виконання зобов`язання у розмірі 35 085,00 грн за період з 13.08.2020 по 01.12.2022 інфляційні втрати становлять 15 161,83 грн. Відповідачем не надав доказів належного виконання грошових зобов`язань, стягнутих за рішенням суду. З урахуванням наведеного суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у сумі 15 161,83 грн та 3 % річних у сумі 2 242,08 грн, що разом становить 17 403,91 грн. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн, при цьому вимоги задоволено частково на суму 17 403,91 грн, що складає 95,28 % від заявлених вимог,

Outcome: partial