Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», який є правонаступником ПАТ «Київенерго», звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі є споживачами комунальних послуг, що надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] , а саме послуг з постачання централізованого опалення/теплової енергії, постачання гарячої води, які постачає КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» за вказаною адресою. Відповідачі своєчасно не сплачували кошти за надані послуги, у зв`язку із чим станом на 01.09.2023 року утворилася заборгованість. Крім того, позивач, на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року № 602-18 укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 52 113,01 грн. Загальні суми заборгованості відповідачів становлять: за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12 096,21 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 40 016,80 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 565,55 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 64 967,65 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14 351,19 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 25 830,22 грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку заборгованість не погашають, КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» просить стягнути на його користь з відповідачів вищевказану заборгованість, а також витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн., а всього 176 827,62 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Таран Н.Г. від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання, а також витребувано у КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 15.04.2024 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 09.10.2024 року вищевказане заочне рішення скасовано та призначено справу до судового розгляду. 29.10.2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не є власником квартири, у ній не проживає, а фактичними споживачами послуг є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги. 04.11.2024 року до суду надійшла відповідь представника позивача [PERSON] на відзив. У даній відповіді представник позивача зазначає про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024 року, справа за єдиним унікальним номером 754/633/24, номер провадження 2/754/6519/24, передана судді Скрипці О.І. у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 10.12.2024 року прийнято справу до провадження та призначено судовий розгляд. 25.02.2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про виключення [PERSON] з числа належних відповідачів, мотивоване тим, що відповідно акту від 15.05.2024 року [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 02.01.2018 року та не володіє на праві власності вказаною вище квартирою. 26.02.2025 року представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просить сягнути з відповідачів заборгованість в наступному розмірі: за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12 096,21 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 40 016,80 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18 578,05 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 47 571,54 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14 351,19 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 25 830,22 грн., а також судові витрати. Також представник позивача просив розглянути клопотання представника відповідача відповідно до норм ЦПК України, а також розглядати справу без його участі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 26.02.2025 року, яка внесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача та виключено [PERSON] зі складу відповідачів у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. В матеріалах справи також міститься заява представника позивача, в якій він проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачами до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останні належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідачі про розгляд справи повідомлялись належним чином, відзив на позовну заяву не подали та не повідомили причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) забов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) забов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно п. 1 Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562 врегульовані відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак, з 01.05.2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01.05.2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила). Відповідно до п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялись (не відключались). Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, п.п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до статей 19, 25 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2000 року належить: [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 2/5 частини, [PERSON] - 2/5 частини. У даній квартирі також зареєстровано троє неповнолітніх дітей та [PERSON] , який відповідно до акту від 15.05.2024 року не проживає у квартирі з 02.01.2018 року Таким чином, відповідачі є споживачами послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , однак свої зобов`язання зі сплати за надані житлово-комунальні послуги вони виконують не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01.02.2025 року вбачається, що відповідачі мають заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12 096,21 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 40 016,80 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18 578,05 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 47 571,54 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14 351,19 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 25 830,22 грн., що в загальному розмірі становить 158 444,01 грн. Відповідно до положення ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладання відповідного договору. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймачі (власники) зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичних та юридичних осіб у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів. Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 360 ЦК України визначено, що співвласник зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1,2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідачі як споживачі послуг, що надавалися ПАТ «Київенерго», зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2000 року належить: [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 2/5 частини, [PERSON] - 2/5 частини. Оскільки співвласниками вказаної квартири є відповідачі, то обов`язок зі сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, які виникли за цією адресою, на підставі ст. 322 ЦК України покладено на них відповідно до розміру їх часток власності, як це визначено ст.360 ЦК України. Згідно ст. 360 ЦК України, що співвласник зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності. З урахуванням фактичних обставин справи та вказаних норм ЦПК України, з відповідача [PERSON] належить стягнути 1/5 частину вищевказаної заборгованості відповідно до його частки власності, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] - по 2/5 частин заборгованості. Згідно статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача [PERSON] на користь КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» підлягає стягненню: -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 2 419,24 грн.; -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 8 003,36 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 3 715,61 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 9 514,31 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 2 870,24 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 5 166,04 грн.; а всього 31 688,8 грн. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] з кожного на користь КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» підлягає стягненню: -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4 838,48 грн.; -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 16 006,72 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 7 431,22 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 19 028,62 грн.; -аборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 5 740,48 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 10 332,09 грн.; а всього по 63 377,61 грн. з кожного. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, а також витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав, а саме: з [PERSON] - 486,91 грн., з [PERSON] - 973,81 грн., з [PERSON] - 973,81 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved