Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24055,55 грн., 2422,40 грн. судового збору та 9000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову вказав, що 20.06.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладений кредитний договір № 010/42062/82/586087 (1541760700). Відповідно до умов договору відповідачеві надано кредит. 20.09.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладеного договір відступлення права вимоги № 114/2-19-F, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором № 010/42062/82/586087 (1541760700). 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 року, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 010/42062/82/586087 (1541760700). Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 010/42062/82/586087 (1541760700). Станом на 02.12.2024 року заборгованість [PERSON] становить 24055,55 грн., з яких 10119,61 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11927,27 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2008,67 грн. заборгованість за відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача до суду не з`явився, у прохальній частині позову розгляд справи просив проводити за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував (а.с.4 зворот). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином. Зокрема, надіслані на адресу за місцем реєстрації відповідача рекомендовані листи з судовими повістками про виклик до суду, [PERSON] не було вручено, а поштові відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.62-63, 68-69). Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд судом цивільної справи, учасником якої він є. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24.02.2025 року постановлено про заочний розгляд зазначеної справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.ст.280, 281 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 20.06.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір за заявою про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/42062/82/586087 (а.с.18). З копії паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» від 20.06.2019 року вбачається, що [PERSON] отримав кредит в розмірі 10 000 грн. відсоткова ставка 45 % (а.с.18-19). З розрахунку заборгованості по картковому кредиту вбачається, що станом на 17.03.2020 року заборгованість [PERSON] за договором № 010/42062/82/586087 від 20.06.2019 року становить 11\~140,99 грн. (а.с.24). 20.09.2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-19-F від 20.09.2019 року, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором кредиту № 010/42062/82/586087 від 20.06.2019 року, що був укладений між АТ «Райффайзен Банк» та боржником [PERSON] (а.с.27-28). 10.01.2023 року відповідно Договору відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за Договором кредиту № 010/42062/82/586087 від 20.06.2019 року, що уклали АТ «Райффайзен Банк» та боржник [PERSON] , що підтверджується Витягом з Додатку № 3 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року (а.с.32-37). Так, за змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» споживче кредитування це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту. За положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, права вимоги за кредитним договором № 010/42062/82/586087 від 20.06.2019 року, укладеним між первісним кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Коллект Центр». Відповідно до наданого позивачем розрахунку внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань заборгованість відповідача перед ТОВ «Коллект Центр» станом на 14.11.2024 року становить 24055,55 грн., з яких: 10119,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11927,27 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 2008,67 грн. заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості (а.с.26). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач до суду не надав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 010/42062/82/586087 від 20.06.2019 року в загальному розмірі 24055,55 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 04.10.2024 року №04/10-2024, укладеного з фізичною особою-підприємцем [PERSON] , заявку на надання юридичної допомоги від 12.10.2024 року № 17, Витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 12.11.2024 року на загальну суму 6000 грн., тарифи на послуги ФОП [PERSON] , копію платіжної інструкції від 19.11.2024 року № 0476010002 на загальну суму 144000 грн (а.с.11-17). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року в справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Аналогічний правовий висновок викладено і в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Зазначені критерії\~застосовує Європейський\~суд з\~прав людини,\~присуджуючи судові\~витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення Європейського Суду з прав людини від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04). Ураховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значними, розгляд справи без участі сторін, розмір задоволених позовних вимог, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе зменшити заявлені витрати на правничу допомогу до розміру 2000 гривень, що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved