Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

02.01.2025\~року [PERSON] (далі - позивач), звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Макарівської селищної ради Київської області (далі - відповідач), третя особа: Макарівська державна нотаріальна контора про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно за заповітом. В обґрунтування позову позивач вказала, що [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до Заповіту від 01.12.1990 року, засвідченого секретарем виконкому Рожівської сільської Ради народних депутатів, що зареєстрований в реєстрі за №12, [PERSON] заповіла належну їй частину жилого будинку (1/2 від вулиці) з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої увійшло, зокрема, право власності на вказану вище частину жилого будинку. Один із спадкоємців за заповітом - [PERSON] , відмовилась від отримання своєї частки, про що нею було подано відповідну заяву до Макарівської державної нотаріальної контори. В 2024 році позивач звернулась до Макарівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище спадкове майно. У відповідь на заяву позивач отримала лист державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори В.Тищенко від 02.10.2024 р. №234/02-14 «Щодо надання роз`яснень», яким було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з тим, що позивачкою не було подано заяву про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду для надання додаткового строку, достатнього для подачі заяви про спадщину. З даного листа Макарівської державної нотаріальної контори вбачається, що нерухоме майно, стосовно якого заявлено позов, є спадковим майном померлої [INFO] [PERSON] згідно спадкової справи, матеріали якої знаходяться в Макарівській державній нотаріальній конторі. Представник позивача звернулась до Макарівської державної нотаріальної контори з адвокатським запитом від 26.03.2024 р. про надання інформації та її документального підтвердження щодо спадщини померлої [INFO] [PERSON] та прийняття цієї спадщини позивачем. Листом за вих.№95/01-16 від 03.04.2024 р. Макарівська державна нотаріальна контора відмовила в наданні запитуваної інформації, обґрунтувавши таку відмову посиланням на неможливість розкриття нотаріальної таємниці. Позивач вказує, що спадщину вона прийняла вступивши в управління та володіння спадковим майном. Позивач не погоджується з такою відмовою нотаріуса, в зв`язку з чим змушена звернутись до суду з даним позовом. Враховуючи викладене, позивач просила суд: визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування після смерті померлої [INFO] [PERSON] право власності на спадкове майно за заповітом: частину жилого будинку (1/2 від вулиці) з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.01.2025 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.02.2025 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, а третій особі строк для подання письмових пояснень. Також вказаною ухвалою витребувано у Макарівській державній нотаріальній конторі, належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . Витребувані докази надійшли до суду 14.01.2025 року та приєднані до матеріалів справи. Ухвалою суду від 26.02.2025 року виключено зі складу учасників справи відповідача [PERSON] , підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті в цей же день. У судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися. Від представника позивача адвоката Врублевського І.О. надійшла заява про підтримання позовних вимог, справу просив розглянути у його та позивача відсутність. Відповідач Макарівська селищна рада подала клопотання про розгляд справи у відсутність представника за наявними у справі матеріалами. Третя особа своїм правом на подачу письмових пояснень не скористалася. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до Заповіту від 01 грудня 1990 року, засвідченого секретарем виконкому Рожівської сільської Ради народних депутатів, що зареєстрований в реєстрі за №12, [PERSON] заповіла належну їй частину жилого будинку (1/2 від вулиці) з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15-16). Згідно Виписки з погосподарської книги №407 від 22.08.2026 року по Рожівській сільській раді Макарівського району Київської області в погосподарській книзі №3, особовий рахунок № [NUMBER] , за роки 1996-2000, адреса домогосподарства: [ADDRESS] , значиться, що [PERSON] є власником 1/2 частини жилого будинку (а.с. 17) Належність [PERSON] вказаного будинку на праві власності також підтверджується довідкою Рожівської сільської ради Макарівського району Київської області №514 від 09.10.2005 р. (а.с. 18). За змістом ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» вказана виписка з погосподарської книги фактично є правовстановлюючим документом, яка підтверджує право власності особи на житлові будинки, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Відповідно до абз.3 п.78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 р., документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Таким чином, зазначена вище 1/2 частини жилого будинку належала на праві власності [PERSON] , померлій [INFO] , не потребує прийняття в експлуатацію та не є об`єктом самочинного будівництва. Відповідно до Технічного паспорту на будинок до складу домоволодіння за вказаною вище адресою входить: (А) жилий будинок загальною площею 54,1 кв.м., житловою 37,1 кв.м, який складається з коридору 5,9 кв.м., кухні 4,8 кв.м., чотирьох жилих кімнат - 9,5 кв.м., 8,0 кв.м., 11,2 кв.м., 8,4 кв.м., веранди (літ. а) 6,3 кв.м. та ганку (а.с. 19-22). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої увійшло, зокрема, право власності на вказану вище частину жилого будинку. Один із спадкоємців за заповітом - [PERSON] , відмовилась від отримання своєї частки, про що нею було подано відповідну заяву до Макарівської державної нотаріальної контори (а.с. 23). Згідно Довідки №513 від 09.10.2006 р. виданої виконкомом Рожівської сільської ради Макарівського району Київської області, [PERSON] про те, що вона фактично до 6-ти місяців прийняла спадщину до свого володіння відразу після смерті своєї бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] , так як доглядала до дня смерті бабусю в [ADDRESS] , приймала участь у похоронах померлої. Проводила ремонт 1/2 частини будинку та прибудов обробляла присадибну ділянку біля будинку, приймала міри до збереження і охорони спадкового майна, користувалася рухомим майном спадкодавиці (а.с. 24). Таким чином, спадкоємцем за заповітом є позивач, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] (частину жилого будинку (1/2 від вулиці) з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] ), оскільки вступила в управління спадковим майном, що підтверджується Довідкою виконкому Рожівської сільської ради Макарівського району Київської області №513 від 09.10.2006 р., однак процес спадкування не був завершений і свідоцтво про право на спадщину позивачем не було отримано. При цьому, інший спадкоємець за заповітом [PERSON] , відмовилась від отримання своєї частки в установленому порядку. В 2024 році позивачка звернулась до Макарівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище спадкове майно. У відповідь на заяву Позивач отримала лист державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори В.Тищенко від 02.10.2024 р. №234/02-14 «Щодо надання роз`яснень» (а.с. 60), яким було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з тим, що позивачкою не було подано заяву про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду для надання додаткового строку, достатнього для подачі заяви про спадщину. З даного листа Макарівської державної нотаріальної контори вбачається, що нерухоме майно, стосовно якого заявлено позов, є спадковим майном померлої [INFO] [PERSON] згідно спадкової справи, матеріали якої знаходяться в Макарівській державній нотаріальній конторі. Представник позивача звернулась до Макарівської державної нотаріальної контори з адвокатським запитом від 26.03.2024 р. про надання інформації та її документального підтвердження щодо спадщини померлої [INFO] [PERSON] та прийняття цієї спадщини позивачем (а.с. 30-31). Листом за вих.№95/01-16 від 03.04.2024 р. (а.с. 32) Макарівська державна нотаріальна контора відмовила в наданні запитуваної інформації, обґрунтувавши таку відмову посиланням на неможливість розкриття нотаріальної таємниці. Як вказала позивач, вона не погоджується з такою відмовою нотаріуса, в зв`язку з чим змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Хоча вказаний лист нотаріуса не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом із вказаного листа вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно з підстав, вказаних в листі. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 27.02.2019 р. по справі №369/8878/16ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави, зазначені нотаріусами. При цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса - лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. Враховуючи викладене, суд вважає, що лист державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори В.Тищенко від 02.10.2024 р. №234/02-14 є достатнім доказом наявності у позивача перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину, що в свою чергу дає їй право звернутись до суду з даним позовом. Згідно листа № 223 від 08.04.2024 року КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» станом на 01.01.2013 року право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що були чинними на момент відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця. Згідно положень ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524 ЦК УРСР). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~534\~ЦК УРСР,\~кожний громадянин\~може залишити\~за заповітом\~усе своє\~майно або\~частину його\~(не\~ виключаючи\~ предметів\~звичайної домашньої\~обстановки і\~вжитку)\~одній або\~кільком особам\~як тим,\~що входять,\~так і\~тим,\~що не\~входять до\~кола спадкоємців\~за законом,\~а також\~державі або\~окремим державним,\~кооперативним та\~іншим громадським\~організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ст. 548 ЦК УРСР). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Згідно ст.\~548\~ЦК УРСР\~прийнята спадщина\~визнається належною\~спадкоємцеві з\~моменту відкриття\~спадщини.\~Не допускається\~прийняття спадщини\~під умовою\~або з\~застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~549\~ЦК УРСР\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу). Згідно статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України (чинного на час розгляду справи), спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняла, до складу спадщини увійшла частина житлового будинку, щодо якої нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. За клопотанням позивача судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивачів, а також оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову.

Outcome: approved