Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, яку обґрунтовано тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли недоотримані за життя пенсійні виплати. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 вересня 2024 року на недоотриману пенсію в сумі 141\~378,11 грн. Проте, позивач вважає, що сума недоотриманої пенсії має бути значно більшою, оскільки її мати не отримувала пенсію з 01.06.2018 року. В зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] за період з 01.06.2018 по 05.09.2021. Позивач,\~ [PERSON] ,\~та представник\~позивача \~адвокат Хорольський\~І.В.,\~який діє\~на підставі\~Ордеру на\~надання правничої\~допомоги № 1631732 від 24 лютого 2025 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Ландар Н.В., яка діє на підставі довіреності від 26 травня 2023 року, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заперечує проти позовних вимог позивача з огляду на наступне. За матеріалами\~електронної пенсійної\~справи [PERSON] \~( [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] )\~перебувала на\~обліку в\~Головному управлінні\~Пенсійного фонду\~України в\~Донецькій області\~з дислокацією\~у м.\~Слов`янськ (далі\~-\~Головне управління),\~як внутрішньо\~переміщена особа,\~та отримувала\~пенсію за\~віком,\~призначену відповідно\~до Закону\~України від\~09.07.2003\~№1058-IV\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» (далі\~ Закон\~№1058).\~Виплата пенсії\~проведена по\~31.05.2018.\~З 01.06.2018\~виплата пенсії\~ [PERSON] \~призупинена на\~підставі статті\~12\~Закону України\~від 20.10.2014\~№1706\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод внутрішньо\~переміщених осіб».\~ [PERSON] особисто\~до територіальних\~органів Пенсійного\~фонду України\~за поновленням\~виплати пенсії\~не зверталась.\~Пенсійна справа\~ [PERSON] \~знята з\~обліку з\~01.02.2024\~у зв`язку\~зі смертю\~пенсіонера [INFO] .\~Для надання\~відповіді на\~лист державного\~нотаріуса Шістнадцятої\~Київської державної\~нотаріальної контори\~(далі-Нотаріус)\~Дорофеєвої Т.М.\~Головним управлінням\~проведено розрахунок\~сум недоотриманої\~пенсії у\~зв`язку зі\~смертю [PERSON] \~та у\~серпні 2024\~року надіслана\~довідка Нотаріусу\~про суму\~недоотриманої пенсії\~в розмірі\~141378,11\~грн.\~за період\~07.07.2021\~по 31.01.2024\~з урахуванням\~вимог частини\~першої статті\~46\~Закону №1058. За даними\~ІКІС ПФУ:\~Підсистеми «Звернення»\~06.09.2024\~із заявою\~№13314\~щодо виплати\~недоотриманої пенсії\~у зв`язку\~зі смертю\~ [PERSON] \~звернулась позивач\~ [PERSON] .\~За результатом\~розгляду наданих\~документів нараховано\~недоотриману пенсію\~у зв`язку\~зі смертю\~ [PERSON] \~у розмірі\~133713,71\~грн за\~період з\~05.09.2021\~по 31.01.2024\~з урахуванням\~вимог частини\~першої статті\~46\~Закону №1058. Зазначену суму\~недоотриманої пенсії\~у розмірі\~133713,71\~грн.\~за період\~з 05.09.2021\~по 31.01.2024\~у зв`язку\~зі смертю\~ [PERSON] \~обліковано Головним\~управлінням та\~включено до\~переліку отримувачів\~виплат за\~минулий період\~станом на\~1\~січня 2025\~року. Пенсія за період з 01.06.2018 по 04.09.2021 по електронній пенсійній справі [PERSON] не нараховувалась. В зв`язку з викладеним, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 27\~лютого 2025\~року представник\~позивача [PERSON] \~надав відповідь\~на відзив,\~в якій\~зазначив,\~що позивач\~успадкувала належні\~спадкоємцю суми\~пенсії відповідно\~до положень\~статті 1227\~ЦК України\~у тому\~розмірі,\~у якому\~спадкодавець мав\~право на\~їх виплату\~на момент\~своєї смерті.\~Дата звернення\~спадкоємця до\~органу Пенсійного\~фонду України\~з вимогою\~про виплату\~нарахованої за\~життя спадкодавця\~пенсії не\~впливає на\~розмір виплат\~та не\~надає органам\~Пенсійного фонду\~України права\~на обмеження\~цих виплат. Крім цього, надана відповідачем аналітика нарахувань пенсійних виплат матері позивача за її життя, за спірний період, підтверджує обґрунтованість вимог позивача. Просив задовольнити позов в повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно з ст. 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 січня 2024 року. 05 вересня 2024 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Дорофеєвою Т.М. видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові суми нараховану, але невиплачену пенсію в розмірі 141\~378,11 грн., яка знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, що належала померлій на підставі довідки, виданої 05 серпня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за №0500-0205-5/78909. Згідно з повідомленням Головного управління ПФУ в Донецькій області від 22 листопада 2024 року №31928-29248/С-02/8-0500/24, при наданні відповіді на запит нотаріуса від 09.07.2024, суму недоотриманої пенсії померлої [PERSON] визначено за період з 07.07.2021 по 31.01.2024, яка склала 141\~378,11 грн. Також, у відповіді нотаріусу зазначено, що сума недоотриманої пенсії може бути змінена з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058 в залежності від дати звернення за виплатою недоотриманої пенсії спадкоємця з усіма необхідними документами. Датою звернення є день надання заяви позивачем від 06.09.2024 про виплату недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, з усіма необхідними документами. Недоотримана пенсія померлої [PERSON] була розрахована відповідно до вимог статті 46 Закону №1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії) за період з 05.09.2021 по 31.01.2024 та склала 133\~713,71 грн. Відповідачем до відзиву додано інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо [PERSON] , з періодом призначеної пенсії з червня 2018 року по вересень 2021 року, де зазначено, що за вказаний період пенсія [PERSON] склала 125\~993,39 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь недоотриману пенсію [PERSON] , яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину за законом, проте невірно зазначає період її нарахування. До свідоцтва про право на спадщину увійшла пенсія в сумі 141\~378,11 грн. за період з 07.07.2021 по 31.01.2024. Таким чином, період недоотриманої пенсії, яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину за законом, становить з 01.06.2018 року по 06.07.2021 року. З наданої відповідачем інформації з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо [PERSON] , з періодом призначеної пенсії з червня 2018 року по вересень 2021 року, вбачається, що за період з 01.06.2018 року по 30.06.2021 року пенсія [PERSON] склала 114\~139,91 грн. При наданні відповіді нотаріусу щодо недоотриманої пенсії [PERSON] відповідачем було зменшено розмір пенсії, обмеживши її трирічним строком звернення за ст.46 Закону №1058. Внаслідок цього нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію в сумі 141\~378,11 грн. за період з 07.07.2021 по 31.01.2024. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Судом встановлено, що виплату пенсії [PERSON] відповідачем було припинено з 01 червня 2018 року на підставі статті 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», та [PERSON] особисто за життя до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не зверталася. Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тлумачення ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. Посилання відповідача на те, що померла [PERSON] за життя не виявила бажання поновити їй пенсію та не зверталася з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, пов`язаних з не підтвердженням перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи не передбачено жодним Законом, отже спадкодавець [PERSON] мала право на нарахування та виплату пенсії за весь період з 01 червня 2018 року по день своєї смерті [INFO] незалежно від звернення до відповідача та надання чи не надання довідки внутрішньо переміщеної особи. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання безпідставно не нарахованої відповідачем пенсії у порядку спадкування за законом. Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), де надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. З наданої відповідачем інформації встановлено, що з 01 червня 2018 року по 19 січня 2024 року пенсія [PERSON] призначалась, проте не виплачувалась. Частина призначених пенсійних виплат увійшла до свідоцтва про право на спадщину за законом та склала 141\~378,11 грн. за період з 07.07.2021 по 31.01.2024, залишок пенсійних виплат, який не увійшов до свідоцтва про право на спадщину, становить 114\~139,91 грн. Відповідачем надано інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо [PERSON] , з якої встановлено, що залишок пенсійних виплат в сумі 114 139,91 грн., який не увійшов до свідоцтва про право на спадщину, призначений за період з 01.06.2018 по 30.06.2021. Суд відмовляє в частині позовних вимог щодо стягнення недоотриманої пенсії за період з 07.07.2021 по 05.09.2021, оскільки цей період увійшов до свідоцтва про право на спадщину. Позивач не ставить питання щодо стягнення з відповідача недоотриманої пенсії, визначеної в свідоцтві про право на спадщину. Також, суд відмовляє в частині стягнення недоотриманої пенсії за період з 01.07.2021 по 06.07.2021, оскільки з наданої відповідачем інформації неможливо встановити точну суму недоотриманої пенсії за вказаний період. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію після [PERSON] в розмірі 114\~139,91 грн. за період з 01 червня 2018 року по 30 червня 2021 року. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1,2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2024 року складає 3028,00 грн. Таким чином, розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 1\~211,20 грн. Враховуючи викладене, судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial