Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» да [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги мотивовано тим, що 12.07.2021 позивач та відповідач уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №AP-2003834 Забезпечений транспортний засіб марки "ВАЗ 21063", д.н.з. [NUMBER] . Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області у справі №477/1984/21 від 25.12.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КупАП. Відповідно до умов договору страхування страхова компанія відшкодувало власникові пошкодженого у ДТП автомобіля витрати на ремонт в сумі 20 000 грн. Отже, у зв`язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25.10.2021 року, то ТДВ "СК"Гардіан" має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Ухвалою суду від 11.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5ст. 279ЦПК Українисудрозглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутністю клопотання будь-якої із сторін про інше. Від представника позивача до суду надано клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8ст. 178ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямстатті 280ЦПК України. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно дост. 9Конституції Україниєчастиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК Українивизначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5ст. 81 ЦПК Українидокази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною другоюстатті 78ЦПК Українивстановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимогст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 12.07.2021 ТОВ "Страхова компанія "Гардіан" та відповідач уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №AP-2003834 Забезпечений транспортний засіб марки "ВАЗ 21063" д.н.з. [NUMBER] 25.09.2021 року близько 12:20 год., водій [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом "ВАЗ 21063" д.н.з. [NUMBER] в напрямку с.Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області, траса 247 був неуважний, не вибрав безпечну швидкість руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не виконав вимоги знаки 2.1, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом "Mercedes-Benz" д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого,транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитаками. Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб "Mercedes-Benz" д.н.з. [NUMBER] ,з вини [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля "ВАЗ 21063" д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ТДВ "СК"Гардіан", згідно поліса №-2003834. Виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст.130 КупАП, визнано [PERSON] , який керував транспортним засобом "ВАЗ 21063" д.н.з. [NUMBER] ,що підтверджується постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області по справі №477/1984/21 від 25 жовтня 2021 року. Згідноз умовами полісу ОСЦПВ №АР-2003834, на підставі страхового акту №G-14107-1,заяви про страхове відшкодування та зібраних документів ,розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб "Mercedes-Benz" д.н.з. [NUMBER] ,складає 20 000 грн. Судом досліджено матеріали справи , з яких вбачається , що ТДВ "СК"Гардіан" відшкодувало власнику транспортного засобу "Mercedes-Benz" д.н.з. [NUMBER] , витрати на ремонто автомобіля в сумі 20000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №23699 від 22.10.2021 року. З метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано на адресу відповідача регресну вимогу від 19.05.2022 року та 07.02.2024 року про здійснення виплати суми у розмірі понесених ТДВСК«Гарант» збитків, а саме 20000 грн, яку відповідачем було залишено без реагування. Статтею 979 ЦК Українипередбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі і виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 2ст. 1187 ЦК Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК Українивирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно дост. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(чинного на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача з даним позовом), до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ч. 1ст. 990 ЦК Українистраховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1.ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(чинного на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача з даним позовом), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Статтею 993 ЦК Українипередбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК Українишкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ч. 1ст. 1191 ЦК Україниособа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів"(чинного на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача з даним позовом), передбачено право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до п. 22.1ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(чинного на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача з даним позовом), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пп. «в» п. 38.1ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(чинного на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача з даним позовом), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.» Судом встановлено, що між ТОВ "СК"Гардіан" та [PERSON] укладено Договір про надання правничої допомоги від 07.11.2023 року та акт про надані послуги до договору про надання правової допомоги №07.11.2023 року від 01.09.2024 року та погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги, відповідно до умов яких виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику визначену цим Договором правову допомогу щодо представництва та захисту прав, свобод та законних інтересів клієнта, зокрема, за позовом до [PERSON] . Проаналізувавши вищедосліджені докази, суд визнає доведеним понесення позивачем витрат на правничу допомогу згідно Договору про надання правової допомоги № 07.11.2023 року а саме: на суму 2 000,00 грн., що є сумою гонорару адвоката, яка підлягає відшкодуванню відповідачем щодо задоволеної частини позову, обсягу наданих адвокатом послуг та складності розглянутої справи. Окрім того, з урахуванням ст. 133, ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3028 грн судового збору та 2000 грн понесених витрат на правничу допомогу, які підтверджені належними доказами, а їх розмір відповідає принципу розумності та співмірності.

Outcome: approved