Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

У грудні\~2024\~року ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~звернулось до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~31108\~грн 11\~коп заборгованості\~за кредитним\~договором №5895666924\~від 08\~жовтня 2021\~року,\~з яких\~17622\~грн 79\~коп заборгованості\~за тілом\~кредиту,\~3544\~грн 83\~коп заборгованість\~за відсотками,\~9940\~грн 49\~коп заборгованості\~по комісії.\~Позовні вимоги\~обґрунтовуються тим,\~що між\~ТОВ «ФК\~«Центр фінансових\~рішень» та\~ [PERSON] \~08\~жовтня 2021\~року укладено\~кредитний договір\~№5895666924,\~який складається\~із\~паспорту\~кредиту та\~заяви-анкети\~на отримання\~послуг,\~сума\~кредиту-20798\~грн,\~строк\~користування-24\~місяці,\~річні\~проценти-11,99%\~від\~суми\~боргу за\~кредитом,\~щомісячні\~проценти-2,19%\~від\~суми\~кредиту.\~Кредит\~отриманий\~відповідачем шляхом\~безготівкового\~перерахування\~коштів.\~07\~жовтня\~2016\~року\~між\~ПАТ «Таскомбанк»\~та\~ТОВ «ФК\~«Центр фінансових\~рішень» укладений\~договір про\~відступлення права\~вимоги,\~згідно з\~яким первісний\~кредитор має\~право щоденно\~передавати (відступати)\~новому кредитору\~ свої\~права вимоги\~до позичальника,\~а новий\~кредитор зобов"язаний\~набувати такі\~права вимоги\~шляхом підписання\~відповідних реєстрів\~прав вимоги\~із зазначенням\~ціни договору\~та розміру\~заборгованості позичальників.\~26\~червня 2024\~року між\~АТ «Таскомбанк»\~та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~укладено договір\~факторингу №НІ/11/20-Ф,\~відповідно до\~якого АТ\~«Таскомбанк» відступило\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» право\~грошової вимоги,\~зокрема,\~і по\~вищезазначеному договору\~із відповідачем\~ [PERSON] ..\~Оскільки з\~моменту отримання\~права вимоги\~позивачем не\~здійснювалося нарахування\~жодних штрафних\~санкцій,\~а відповідач\~ [PERSON] \~в порушення\~умов укладених\~договорів не\~виконує своїх\~зобов`язань\~по поверненню\~коштів та\~відсотків за\~користування ними,\~у нього\~утворилась заборгованість\~у вищезазначеному\~розмірі.\~Представник позивача\~Дараган Ю.О.\~позов підтримує. Згідно з ст.ст.19, 274\~ЦПК\~України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що заперечення сторін відсутні. Відповідно до відзиву від 21 січня 2025 року представник відповідача адвокат Павленко В.М. просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що позивачем не надано доказів переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором №5895666924 від 08 жовтня 2021 року, так як на час укладення 07 жовтня 2016 року договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-1-2016 не існувало кредитного договору №5895666924 від 08 жовтня 2021 року з відповідачем. Просить стягнути 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу, судовий розгляд просить проводити за відсутності. У відповіді на відзив від 27 січня 2025 року представник позивача Макарова Л.В. позов підтримує, вказує, що відповідач у повному обсязі був повідомлений про умови та можливі наслідки не виконання даних умов, погодився їх виконувати, просить судове засідання проводити за відсутності. Згідно з заявою від 21 лютого 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Павленко В.М. позов не визнає, судовий розгляд просить провести за відсутності та стягнути на користь відповідача витрати на правничу допомогу. Інші заяви, клопотання сторін станом на 21 лютого 2025 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. 07 жовтня 2016 року між ПАТ «Таскомбанк», як новим кредитором, та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», як первісним кредитором, укладений договір про відступлення права вимоги за №ТАСЦФР-10-2016, згідно з п.2.1. якого первісний кредитор ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає (відступає) новому кредитору ПАТ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 08 жовтня 2021 року [PERSON] було підписано заяву-анкету на отримання кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та укладено кредитний договір №5895666924 від 08 жовтня 2021 року, предметом якого є 20798 грн, на 24 місяці, річні проценти-11,99%\~від суми\~боргу за\~кредитом,\~щомісячні проценти-2,19%\~від суми\~кредиту. 26 червня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] , що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги до договору факторингу №НІ/11/20-Ф від 26 червня 2024 року (загальна сума боргу 31108 грн 11 коп). Судом встановлено, що кредитний договір із відповідачем [PERSON] від 08 жовтня 2021 року станом на момент укладення 07 жовтня 2016 року договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 не був укладений, у зв`язку з чим відступлення неіснуючих станом на 07 жовтня 2016 року прав вимоги та майнових прав ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» за кредитним договором від 08 жовтня 2021 року на користь ПАТ «Таскомбанк» суперечить ст.514 ЦК України, тобто права кредитора за кредитним договором від 08 жовтня 2021 року не перейшли до ПАТ «Таскомбанк», у зв`язку з чим і укладення 26 червня 2024 року договору факторингу №НІ/11/20-Ф з позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» суперечить вказаним вище вимогам чинного законодавства, тобто ТОВ «ФК «ЄАПБ», як позивач, не набуло прав кредитора по відношенню до відповідача [PERSON] . Також судом враховується, що необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке і підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі №910/19199/21). Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі №761/33403/17 від 22 квітня 2021 року. З даних підстав позов задоволенню не підлягає. Враховуючи відмову у позові відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України сплачених 3028 грн судового збору, при цьому наявні підстави для стягнення судових витрат на користь відповідача [PERSON] , про що заявлено представником відповідача адвокатом Павленком В.М. у відзиві. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представництво відповідача здійснюється адвокатом Павленком В.М. на підставі договору №03/2025 про надання правничої допомоги від 17 січня 2025 року, та ордером, що відповідає приписам ч.4 ст.62 ЦПК України,\~відповідно до якої повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Згідно з копією квитанції №03/2025 відповідачем [PERSON] сплачено адвокату Павленку В.М. 7000 грн витрат на правничу допомогу (вид юридичної допомоги-надання правововї інформації, складення та подання відзиву, представництво інтересів у суді). Вказані 7000 грн зазначені у договорі від 17 січня 2025 рок, як гонорар. З даних підстав відповідач має право на відшкодування витрат на правничу допомогу відповідно до ст.141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, яка є малозначною і розглянута судом у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, відмову у позовних вимогах повністю, враховуючи характер виконаної адвокатом, як представником відповідача, роботи, зокрема і під час судового розгляду, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що заявлені відповідачем 7000 грн витрат на правничу допомогу не є співмірними по вказаних вище критеріях, у даному випадку співмірною та розумною сумою є 4000 грн.

Outcome: dismissed