Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Акціонерне товариство «Ідея Банк» в жовтні 2024 року звернулось до Галицького районного суду міста Львова з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідачів на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №М01.00106.003879219 від 25.04.2018 року у розмірі по 49 225.27 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1514грн. Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 31 жовтня 2024 року справу передано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.01.2025р. справу передано с.Польській М.В. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.04.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] (спадкодавцем) було укладено договір №М01.00106.003879219.\~ Згідно з Кредитним договором відповідач отримав кредит у розмірі 180000.00 грн., зі сплатою 7,49% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання відповідно до Кредитного договору. Разом з тим, позичальник [PERSON] помер [INFO] , та станом на дату смерті у позичальника існувала непогашена заборгованість за кредитним договором у розмірі 98 450.19 грн. Позивачем після отримання інформації про смерть позичальника [PERSON] ,\~ АТ «Ідея Банк» надіслало до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори претензію кредитора №12.1.4/83751 від 06.06.2019. У відповідь позивач 27.04.2024 отримав лист Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 24.04.2024 за вих. №743/02-14, за змістом якого було підтверджено факт отримання вище вказаної претензії АТ «Ідея Банк» та вказано, що спадкоємцям було повідомлено про претензію щодо кредитної заборгованості за померлим [PERSON] . Спадкоємцями померлого позичальника є [PERSON] та [PERSON] .\~ Відтак, заборгованість по кредитному договору на момент звернення із цим позовом становить 98 450,19 грн. Заборгованість позичальника за кредитним договором обчислена з урахуванням того, що починаючи з 06.05.2019 (дата смерті позичальника) банком було припинено будь-які нарахування за кредитним договором, з огляду на що за вказаним договором з відповідачів підлягає стягненню весь залишок по тілу кредиту (прострочений борг), що залишився неоплаченим позичальником, а також проценти за користування кредитними коштами, нараховані по дату смерті позичальника. Враховуючи наведене, просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідачі в судові засідання не з`являлись, однак подали заяви про визнання позову та розстрочку виконання судового рішення про стягнення в сумі по 49225.28 грн. для сплати щомісячними платежами в рівних частинах строком на дванадцять місяців з дня набрання рішення законної сили. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.04.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] (спадкодавцем) було укладено договір №М01.00106.003879219 (а. с.6). Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит у розмірі 180000.00 грн, зі сплатою 7,49% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. [INFO] позичальник [PERSON] помер,\~ підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть від 07.05.2019 року (а.с.18). Станом на дату смерті у позичальника існувала непогашена заборгованість за Кредитним договором у розмірі 98 450.19 грн. Невідкладно після отримання інформації про смерть позичальника АТ «Ідея Банк» надіслало до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори претензію кредитора №12.1.4/83751 від 06.06.2019 (а.с.19). У відповідь позивач 27.04.2024 отримав лист Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори\~ від 24.04.2024 за вих. №743/02-14, за змістом якого було підтверджено факт отримання вище вказаної претензії АТ «Ідея Банк». Позивач зазначає, що згідно з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.07.2019 №172150471 позичальнику на дату смерті належало на праві приватної власності квартира [ADDRESS] відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц: «39. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. 40. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 41. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками.» Окрім цього, під час розгляду даного позову суд приймає до уваги постанову Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі №711/8135/16-ц, за якою: «відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину, то кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця», чому кореспондує ч. 3 ст. 1296 ЦК України, згідно якої відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, правовідносини, що виникли між відповідачем та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом,комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіальних ордерів. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж, був здійснений 03.05.2019 року. Умови договору у встановлений договором термін не виконано тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на час розгляду справи, загальна сума заборгованості за кредитом становить 98 450.19 грн. яка складається з основного боргу 98 450.19 грн.(а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідачі, які є спадкоємцями померлого у рівних частках спадщини, визнали позовні вимоги за кредитним договором №М01.00106.003879219 від 25.04.2018 року в розмірі 98 450.19 грн., тобто по 49225.27грн. з кожного. Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст.76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Щодо клопотання відповідачів про розстрочку виконання судового рішення на дванадцять місяців, слід зазначити наступне Відповідно до ч.5 ст.435 ЦКП України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. З огляду на положення ч.1 ст.267 ЦПК України, з урахуванням матеріального становища відповідача та в умовах воєнного стану, суд вважає можливим розстрочити виконання судового рішення на дванадцять місяців. А отже, виконання рішення суду в розмірі 49225.28 грн. з кожного з відповідачів з часу набрання законної сили даного рішення, слід проводити рівними частинами по 4102.10 грн. щомісячно. За таких обставин, суд вважає, що позов є підставним, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1ст.142 ЦПК України передбачено, що уразі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить також ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Приймаючи до уваги те, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем\~ не сплачено судовий збір за вимоги до двох відповідачів спадкоємців\~ по 3028грн., а разом 6056грн., а тільки щодо одної вимоги до одного з відповідачів спадкоємців у сумі 3028грн., тому з врахуванням цього, що 50 відсотків судового збору підлягає поверненню з державного бюджету, з відповідачів підлягає сума стягнення по 1514грн., повернення з кожного позивачу, виходячи\~ з суми по оплаті судового збору щодо вимоги до кожного (3028грн.:2=1514грн.), а за недоплачену вимогу позивачем, яка є ідентичною з сумою щодо повернення, підлягає взаємозарахуванню. Відповідно до\~ ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 50 відсотків від суми сплаченого позивачем судового збору, що становить 1514, 00 гривень. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved