Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг», інтереси якого представляє Лановий Є.М., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №103804961 від 05.03.2021 на суму 31294,80 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №103804961 про надання фінансового кредиту, який підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на його мобільний номер телефону. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності в сумі 7200 грн. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, кредит та відсотки за користування кредитом не повернув, а тому виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 31294,80 грн., з яких: 6840 грн.- прострочена заборгованість за тілом кредиту та 24454,80 грн.- заборгованість за відсотками. 23.06.2021 р. згідно умов Договору про відступлення прав вимоги №03Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 103804961 від 05.03.2021 р. на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до Відповідача. 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОФ « Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 103804961 від 05.03.2021 р. З врахуванням наведеного позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором №103804961 від 05.03.2021 року у загальному розмірі 31294,80 грн., а також витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою суду від 24 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «Пінг-Понг» у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений\~належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві та шляхом\~ розміщення\~оголошення про\~виклик особи,\~зареєстроване місце\~проживання (перебування),\~місцезнаходження чи\~місце роботи\~якої невідоме\~на сайті\~Надвірнянського районного\~суду Івано-Франківської\~області,про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали суду від 18.02.2025 року, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом статей 12,13,81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Судом встановлено, що 05.03.2021 між ТОВ "Міолан" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №103804961. Договір був підписаний електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит в сумі 7200,00 гривень на 15 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк кредитування до 20.03.2021 (а.с. 15, 29-34). Згідно платіжного доручення № 25792465 від 05.03.2021 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» перераховано [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] кошти в сумі 7 200,00 грн. згідно договору № 103804961.(а.с. 41). Як вбачається з розрахунку заборгованості (відомості про щоденні нарахування та погашення), у відповідача наявна заборгованість за договором № 103804961\~від 05.03.2021 в розмірі 31294,80 грн., з яких: 6840 грн.- прострочена заборгованість за тілом кредиту та 24454,80 грн.- заборгованість за відсотками. При цьому, [PERSON] здійснив 3 платежі, а саме: 29.03.202 року, сплату комісії за пролонгацію 360,00 грн. з метою погашення заборгованості по тілу кредиту - 360,00 грн., а також на погашення процентів по кредиту -864,00 грн. (а.с. 19-20). 23.06.2021 р. згідно умов Договору про відступлення прав вимоги №03Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 103804961 від 05.03.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача (а.с.18, 21-28). 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 103804961 від 05.03.2021 р. (а.с.17, 35-38). На виконання вимог п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення відповідачу Досудової вимоги про сплату заборгованості за Договором про споживчий кредит № 103804961 від 05.03.2021 р. (а.с.43). Дослідивши зібрані у справі докази, та давши їм правову оцінку в сукупності, суд приймає до уваги наступне. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Як слід з ч.1 ст. 207 ЦК України\~, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно п.п.5,6,7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» слід, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі;\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;\~електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У суду не виникло сумніву про те, що кредитор виконав вимоги закону та уклав договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, користуючись Законом України «Про електронну комерцію». У свою чергу відповідач, використовуючи своє право, згідно укладеного договору, підписав його електронним підписом та отримав кредитні кошти, які використовував на свій розсуд. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 512 ЦК України\~слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:\~1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);\~2) правонаступництва;\~3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);\~4) виконання обов`язку боржника третьою особою.\~Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. З ст.514 ЦК України слід, що\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.1082 ЦК України слід, що\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.\~Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.\~Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Як слідує з правової позиції Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року (справа №301/2368/14-ц) де було зазначено, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі №2-879/11(провадження №61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] користувався наданими коштами та частково вносив кошти в рахунок погашення заборгованості. Згідно із розрахунком позивача заборгованість у загальній сумі становить 31294,80 грн., з яких: 6840 грн.- прострочена заборгованість за тілом кредиту та 24454,80 грн.- заборгованість за відсотками(а.с. 19-20). Доказів неправильності вищевказаного розрахунку та невідповідності його тим відомостям, які вказані у розрахунку заборгованості, відповідачем до суду надано не було. Таким чином, суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості не виконав у повному обсязі, у зв`язку із чим станом на 24.01.2022 утворилася заборгованість в сумі 31294,80 грн. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у розмірі 31294,80 грн. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2711СЗ-527 від 27.11.2024 року (а.с.42), який суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» щодо стягнення кредитної заборгованості від 11.11.2024 року, разом на суму: 6000,00 грн., копію договору №43657029 про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року, копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, наданих послуг) від 11.11.2024 року разом на суму: 6000,00 грн., копією додаткової угоди №103804961 до договору №43657029 про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року (а.с.9-14, 39). Враховуючи, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. На підставі наведеного, відповідно до ст.11, 141, 205, 512, 514, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved