Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.07.2005 між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Однак, рішенням суду від 09.07.2010 шлюб між сторонами розірвано. На виконанні у Хмільницькому відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № [NUMBER] по виконавчому листу № 2-573 від 14 червня 2010 року, який видано Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця. Станом на 01 листопада 2024 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина становить 141302,75 грн. Взагалі, з часу розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання [PERSON] . Протягом чотирнадцяти років відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не забезпечує його необхідним харчуванням та медичним доглядом. Взагалі не спілкується з ним у будь-який спосіб, не відвідує, не вітає з днем народження та іншими святами. У зв`язку з наведеним, позивачка вимушена самостійно займатися вихованням сина, дбати про його моральний та фізичний розвиток. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить позов задоволити. Ухвалою суду від 17.12.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання Ухвалою суду від 29.01.2025 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представник в судове засідання не з"явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з"явився, надав суду висновок щодо розв"язання спору. Повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідач, в судове засідання не з`явився, причини невки суду не відомі . За наявності умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши докази, встановив наступні обставини. 29.07.2005 року сторони у справі уклали шлюб ( копія а.с.6) від якого [INFO] народився [PERSON] ( копія а.с. 7). 09 липня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області( копія а.с.8). На виконанні у Хмільницькому відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження [NUMBER] по виконавчому листу № 2-573 від 14 червня 2010 року, який видано Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця. Станом на 01 листопада 2024 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина становить 141302,75 грн., що підтверджується довідкою про утримання аліментів № 22.24-34/54381 від 21 листопада 2024 року, виданою Хмільницьким відділом державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № [NUMBER]( а.с. 9-10). Згідно довідки № 08-64/1097 позивачка [PERSON] проживає разом із своїм сином за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 12). Відповідно акту обсження умов проживання від 26.11.2024, умови проживання дитини задовільні (копія на а.с.13). З 2009 неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету від 09 грудня 2024 року( а.с. 14). Згідно повідомлення комунального закладу «Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою повітряних сил» Вінницької обласної ради №103/05-04 від 25 листопада 2024 року, упродовж навчання [PERSON] у навчальному закладі на батьківських зборах була присутня його мати, [PERSON] , яка регулярно цікавиться успіхами сина у навчанні та дисципліною. Дитина забезпечена всім необхідним навчальним приладдям, одягом і спорядженням для виконання вимог закладу. ( копія а.с. 15). Згідно повідомлення КНП «Хмільницький центр первинної медико-санітарної допомоги» Хмільницької міської ради №01-23/1281 від 18 листопада 2024 року вбачається, що за медичною допомогою разом із дитиною зверталася мати [PERSON] або бабуся зі сторони матері - [PERSON] ( а.с. 16). Згідно висновку виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 25 від 09.01.2025 позбавлення батьківських [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Висновок готувався в тому числі на підставі спілкування з неповнолітньою дитиною. (а.с.41-45). Дослідивши докази, суд приходить до такого. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вирішуючи спір суд, з метою забезпечення належного захисту дитини, вважає, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, виховання, підготовку до самостійного життя. Відповідач, жодного разу в судове засідання не з"явився та не спростував тверджень позивача про необхідність позбавлення його батьківських прав. Суд також приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, який приймався на підставі спілкування з неповнолітнім. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позовна заява підлягає до задоволенню у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved