Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

12.11.2024 р. Лановий Є.М., який представляє інтереси позивача, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №101099466 від 12.04.2021 р. у розмірі 67125,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує на укладення 12.04.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору №101099466. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором складає 67125,00 грн., в тому числі тіло кредиту у розмірі 15000,00 грн, відсотки у розмірі 50625,00 грн. та комісія 1500,00 грн. У подальшому у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з ТОВ «Мілоан» на ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на підставі договору факторингу. Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні. Кредитор належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на дату розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором складає 67125,00 грн. З урахуванням викладеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2024 р. відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач не скористався правом подачі відзиву. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі N 910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] укладено кредитний договір №101099466, відповідно до умов п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Як убачається з умов п. 1.2 - 1.5 Розділу 1 кредитного договору, сума кредиту становить 15000,00 грн у валюті - гривня; кредит надається строком на 30 днів з 12.04.2021, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 12.05.2021 р.; сукупна вартість кредиту складає 7125,00 грн у грошовому виразі та 578,00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п. 1.5.1-1.5.2 цього договору. Умовами п. 2.2.3 кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. Договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства. З умов п. 6.1 договору убачається, що кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua, а згідно з п. 6.5, цей договір сторони визначили таким, що прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Водночас, з умов п. 10 кредитного договору убачається, що кредитний договір не підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Додаток N1 до кредитного договору №101099466 від 12.04.2021 р. - Графік розрахунків та паспорт споживчого кредиту також не містить підпису позичальника. Відповідно до платіжного доручення N26692286 від 12.04.2021, платник ТОВ "Мілоан" перерахував [PERSON] на банківську картку "VISA" № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 15000,00 грн із зазначенням платежу: кошти згідно договору №101099466. Надане суду платіжне доручення не містить жодних реквізитів банківської установи про день та час вчинення такої банківської операції. Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення, яка складена ТОВ "Мілоан", борг [PERSON] складає складає 67125,00 грн., в тому числі тіло кредиту у розмірі 15000,00 грн, відсотки у розмірі 50625,00 грн. та комісія 1500,00 грн. 29.07.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Діджі Фінанс" укладено договір факторингу N05Т, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" зобов`язується відступити ТОВ "Діджі Фінанс" права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ "Діджі Фінанс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Мілоан" за плату на умовах, визначених цим договором. З укладеного 24.01.2022 між ТОВ "Діджі Фінанс" та ТОВ "ФК "Пінг-Понг" договору факторингу N1/15 убачається, що ТОВ "ФК "Пінг-Понг" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Діджі Фінанс" за плату, а ТОВ "Діджі Фінанс" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "Пінг-Понг" свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (п. 1.1 Договору факторингу N 1/15). Із наданих суду платіжних інструкцій та довідки ТОВ "Діджі Фінанс", убачається факт оплати ТОВ "Діджі Фінанс" на користь ТОВ "Мілоан" грошових коштів за відступлення права вимоги за Договором факторингу N 03/10. Платіжних документів, з яких би убачався факт оплати ТОВ "ФК "Пінг-Понг" на користь ТОВ "Діджи Фінанс" грошових коштів за відступлення права за Договором факторингу N 1/15, матеріали справи не містять. За правилами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" N 675-VIII від 03.09.2015, пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону N 675). За змістом ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" N 675-VIII від 03.09.2015, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення наведеного вище Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону N 675). Правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України унормовано, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З аналізу наведених вище норм закону убачається, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника (відповідача). або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю). Натомість, з копії кредитного договору №101099466 від 12.04.2021 р., яка міститься в матеріалах справи, убачається, що вказаний договір не містить підписів сторін, зокрема і позичальника за формою, що відповідає вимогам Закону України "Про електронну комерцію" N 675-VIII від 03.09.2015. Наведене вище дає суду підстави дійти висновку про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору №101099466 від 12.04.2021 р. Серед іншого, суд звертає увагу, що позивачем на підтвердження факту укладення між ТОВ "Мілоан" та відповідачем [PERSON] кредитного договору №101099466 від 12.04.2021 р. на виконання ТОВ "Мілоан", як позикодавцем, його умов в частині передачі грошових коштів позичальнику у сумі 15000,00 грн. у позовній заяві посилається на платіжне доручення N26692286 від 12.04.2021 р. Водночас, надаючи оцінку даному доказу, суд доходить висновку, що він не відповідає критеріям належності та достовірності, яким повинні відповідати засоби доказування у цивільному процесі, з огляду на таке. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Абзацом 14 п. 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджене Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 N 75 (це Положення розроблене відповідно до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення N 75), передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про операцію. Пунктами 43, 48, 51, 52 Положення N 75 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі. Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Як убачається з наданої суду копії платіжного доручення N26692286 від 12.04.2021 р., наданий суду документ не дає можливості установити дійсні обставини справи щодо перерахунку ТОВ "Мілоан" [PERSON] кредитних коштів в сумі 15000,00 грн. позаяк платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ. Крім того, суд зважає на те, що ані зміст кредитного договору, ані графік розрахунків, який є додатком до кредитного договору, не містять реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ "Мілоан" мало перерахувати кредитні кошти відповідачу в сумі 15000,00 грн. зокрема, і того, що зазначений у платіжному дорученні N26692286 від 12.04.2021 р. Відтак, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи та печаткою ТОВ "Мілоан", із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання відповідачу кредитних коштів на виконання умов кредитного договору №101099466 від 12.04.2021 р. За правилами ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте, усупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач [PERSON] виявила волю на укладення кредитного договору №101099466 від 12.04.2021 р., як і не надав доказів на підтвердження того факту, що ТОВ "Мілоан", як позикодавець, перерахував грошові кошти відповідачу в розмірі, визначеному умовами кредитного договором та що відповідачем такі кредитні кошти були отримані. Як убачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, виклав обставини в обґрунтування пред`явлених ним позовних вимог з посиланням на докази, що підтверджують вказані обставини. Разом з тим, ТОВ "ФК "Пінг-Понг" не заявляв клопотання про витребування доказів, як і не зазначав про докази, які не можуть бути ним подані разом із позовною заявою із поважних причин, розгляд справи просив проводити за відсутності представника ТОВ "ФК "Пінг-Понг", тим самим підтвердив, що надав суду усі докази на підтвердження пред`явлених позовних вимог. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на викладене вище, у зв`язку з недоведенням позивачем обставин укладення між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] кредитного договору №101099466 від 12.04.2021 р. та обставин перерахування кредитором позичальникові кредитних коштів, суд доходить висновку, що заявлені ТОВ "Фінансова компанія "Пінш-Понг" позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed