Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Представник позивача Костенко В.М., яка діє на підставі довіреності № 29/12-2023/101 від 29.12.2023 року (а.с.9), звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») в розмірі 16 735, 79 грн., мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині оплати постачальнику вартості за отриманий природний газ у розмірі, строки та порядку, передбачених договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу фізичним і юридичним особам. [PERSON] є споживачем природного газу по об`єкту нерухомості, що належить їй на праві власності, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яка 17.09.2021 року підписала заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, в період з березня 2022 року по липень 2024 (включно) було спожито природнього газу на загальну суму 16 735, 79 грн., вартість якого не сплачена споживачем, тому позивач вважає, що його права порушені і є такими, що підлягають захисту в судовому порядку. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 12.12.2024 року провадження по даній справі відкрито, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.31). Учасники справи про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином . Представник позивача у позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за наявними в матеріалах справи доказами (а.с.6). Відповідач \~ [PERSON] \~у судове\~ засідання\~не з`явилася,\~про час\~та місце\~ розгляду\~справи повідомлялася\~в установленому\~законом порядку,\~про причини\~неявки суд\~не повідомила.\~Клопотань та\~заяв від\~відповідача не\~надходило.\~В повідомленні\~про вручення\~поштового відправлення\~за адресою:\~зазначеною позивачем\~у позовній\~заяві,\~а саме:\~ [ADDRESS] \~яке повернулося\~до суду\~03.01.2025\~року та\~24.01.2025\~року,\~зазначено що\~ [PERSON] \~за зазначеною\~адресою не\~проживає.\~Виклик відповідача\~ [PERSON] \~у судове\~засідання здійснено\~через оголошення\~на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~України, згідно вимог ч. 11 ст.128 ЦПК України (а.с. 38). Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена належним чином. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив;\~ 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи вище викладене, та той факт що відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і \~неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а відповідно до ч. 4 \~ст. 223 України суд має право \~у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, \~вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), Крім цього, на думку суду в матеріалах справи є достатньо доказів для її слухання та прийняття рішення по суті справи, і такий розгляд справи не буде порушенням права відповідача, як сторони у цивільному процесі. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послу №880 від 04.07.2017 року, видано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (код ЄДРПОУ 40121452) ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. \~ \~ \~ \~ [PERSON] є побутовим споживачем у розумінні п. 23 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», їй присвоєний персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (ЕІС-код - Energy Identification Code) - 56ХМ26К07003958N, та має у приватній власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу від 26.09.2008 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20481140 від 06.10.2008 року, інформаційною довідкою № 373190454 від 08.04.2024 (а.с. 18-21). Згідно з витягу білінгової системи «Газоліна» «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особистому рахунку [PERSON] за період з з березня 2022 року по липень 2024 (включно), відповідачка отримувала й використовувала природній газ для власних потреб в обсязі 3 243 куб. м. (а.с.13). У порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ №119/4.3.1-29926- 2024/260320825 від 10.06.2024 в сумі 23 403, 66 грн. (а.с.25). За розрахунками представника позивача, споживач [PERSON] за період з березня 2022 року по липень 2024 року (включно) за адресою [ADDRESS] , має заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 16 735, 79 грн. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Стаття 714 ЦК України передбачає, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Спірні правовідносини сторін регулюються не лише загальними нормами ЦК України, а й спеціальними нормами, передбаченими Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496, а також умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Згідно з п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з п. 20 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. Розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць (п. 23, п. 24 розділу ІІІ Правил постачання природного газу). Відповідно до п. 1.3. розділу I Типового договору (у редакції на час приєднання відповідача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам), цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку. 17.09.2021 року [PERSON] приєдналася до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що підтверджується копією її заяви-приєднання за об`єктом, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, позивач є постачальником природного газу, на підставі виданої йому ліцензії, здійснює діяльність із постачання природного газу, у тому числі побутовим споживачам. Відповідач є побутовим споживачем. На підставі наявних в матеріалах справи відомостей Оператора ГРМ про змінювані показники приладу обліку природного газу, який встановлений за адресою: [ADDRESS] , відповідачем спожито природного газу у період з березня 2022 року по липень 2024 року (включно) в обсязі 3 243 куб. м. З урахуванням комерційних цін на природний газ, який поставляв позивач, загальна вартість спожитого природного газу становить 16 735, 79 грн. Отже відповідач допустив невиконання зобов`язання і має прострочену заборгованість перед позивачем за отримані послуги з постачання природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження оплати послуги з постачання природного газу за період з березня 2022 року по липень 2024 року (включно) [PERSON] не надала. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність та допустимість, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» необхідно задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved