Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

24.09.2024 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну і моральну шкоду відповідно у розмірах 6998,13 грн. та 30000 грн, вирішити питання судових витрат, які включать в т ч і витрати на правову допомогу у кримінальному провадженні в сумі 8000 гривень та у даній справі в сумі 6000 гривен. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2021 в під`їзді будинку по [ADDRESS] під час раптового словесного конфлікту [PERSON] наніс їй кілька ударів в різні частини тіла, внаслідок чого [PERSON] завдано тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначає, що ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19.09.2023 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за №12021142150000177 від 12.06.2021 року закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, позов потерпілої [PERSON] залишено без розгляду. Зазначає, що внаслідок нанесення тілесних ушкоджень вона проходила обстеження та лікування, внаслідок чого понесла витрати у сумі 5348,13 грн. Окрім того, під час заподіяння їй тілесних ушкоджень було пошкоджено належний їй мобільний телефон, за ремонт якого вона понесла витрати в розмірі 1650,00 грн. Також зазначає, що, окрім матеріальної шкоди, їй було завдано значну моральну шкоду, оскільки внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень вона зазнала фізичного болю та душевних страждань, змушена була лікуватись, а також їй доводилося відвідувати правоохоронні органи, судові засідання, що викликало незручності та негативний вплив не тільки на її здоров`я. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2024 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження. На підставі розпорядження керівника апарату Червоноградського міського суду Львівської області Рибіцької А.В. №98 від 31.10.2024 року, у зв`язку з тимчасовим відрахуванням із штату Червоноградського міського суду Львівської області судді Рудакова Д.І. у зв`язку з його переведенням шляхом відрядження до Франківського районного суду м.Львова, згідно п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, здійснено повторний авторозподіл кримінального провадження вказаної справи, яка знаходилася в провадженні судді Рудакова Д.І. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2024 року визначено головуючою суддю Дем`яновську Ю.Д. Ухвалою судді\~від 01\~листопада 2024\~року справу прийнято до свого провадження. Ухвалою від 13.01.2025 року закрито підготовче\~провадження у\~справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2025. Через першу неявку у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, розгляд справи 06.02.2025 року відкладено на 03.03.2025 року. В судове засідання 03.03.2025 учасники не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при цьому підтримав вимоги позовної заяви і просив задовольнити. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив суду про причини своєї відсутності. За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України. В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що ухвалою\~Червоноградського міського\~суду Львівської\~області від 19.09.2023 р. у кримінальній справі № 459/3220/22, клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення його від кримінальної відповідальності задоволено; звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; кримінальне провадження за №12021142150000177 від 12.06.2021\~року відносно\~ [PERSON] закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України; цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду. Як вбачається з вказаного рішення суду, обвинуваченому [PERSON] \~ставиться у\~вину те,\~ що\~він 12.06.2021\~близько 11\~години,\~перебуваючи на\~сходовій площадці\~третього поверху,\~під`їзду [ADDRESS] \~вчинив словесний\~конфлікт із\~ [PERSON] ,\~під час\~якого обома\~руками штовхнув\~останню в\~плечі,\~від чого\~ [PERSON] \~не втримавшись\~на ногах,\~впала лівим\~коліном на\~підлогу.\~Продовжуючи свої\~неправомірні дії,\~ [PERSON] ,\~перебуваючи поряд\~із вхідними\~дверима в\~квартиру [ADDRESS] , діючи умисно, свідомо передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання таких для здоров`я [PERSON] , реалізовуючи свій протиправний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, умисно, кількаразово вдарив [PERSON] дверним полотном від чого остання лівою частиною тулуба вдарилася об дверний виступ (одвірок). Внаслідок своїх неправомірних дій [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лівого плечового суглобу, на лівому плечі, на грудній клітці зліва, в поперековій ділянці зліва, на лівому коліні, крововиливів на лівому плечі, на лівому передпліччі, на лівому стегні, які утворилися від дії тупих твердих предметів і відносяться до легкого тілесного ушкодження. Так, за загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст.1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частин першої, сьомої статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Звільнення від кримінальної відповідальності з підстав ч.1 ст. 49 КК України не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, що кореспондується з положеннями ч.1 ст.1177 ЦК України та ч.1,7 ст.128 КПК України. Водночас за змістом ч.6 ст. 82 ЦПК України, не лише вирок, але і ухвала про закриття кримінального провадження із звільненням від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду у цивільному провадженні виключно в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Матеріалами справи встановлено, що кримінальне провадження щодо [PERSON] було закрито через збіг строків притягнення до кримінальної відповідальності за діяння, передбачені ч.1 ст.125 КК України. Таким чином, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст.284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодування заподіяної її діяннями шкоди. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просила стягнути з відповідача\~5098 грн 13 коп. матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, зокрема придбанням ліків, однак долучені позивачем до позовної заяви копії фіскальних чеків на підтвердження витрат на лікування не дають можливість встановити, які саме препарати нею придбавались чи такі препарати були дійсно рекомендовані та чи таке лікування пов`язане з\~наслідками кримінального\~правопорушення,\~оскільки позивачем\~не подано\~доказів,\~що такі\~призначення чи\~рекомендації лікарів\~мали місце,що свідчило б про необхідність таких. До того ж, такі фіскальні чеки є нечитабельними. Відтак, суд вважає, що у стягненні з відповідача 5098,13 грн. слід відмовити. Що стосується\~вимог про\~стягнення витрат\~за проходженням\~ультразвукової діагностики\~в розмірі\~250,00\~грн.,\~то із\~матеріалів справи,\~а саме\~із медичних\~документів,\~вбачається,\~що [PERSON] \~15.06.2021\~проходила УЗД,\~вартість якого\~становить 250\~грн.\~Таким чином,\~суд вважає\~доведеним спричинення\~позивачуматеріальної шкоди внаслідок кримінального правопорушення в сумі 250 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Також, позивачем надано суду квитанцію від 10.09.2021 (а.с.17) на підтвердження того, що вона понесла витрати на ремонт мобільного телефону [NUMBER] , а саме: заміну екранного модуля з доставкою і робота, всього на суму 1650 грн. Проте, [PERSON] не довела достатніми та допустимими доказами, що належний їй телефон був пошкоджений саме під час кримінального правопорушення, яке мало місце 12.06.2021, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо пошкодження під час кримінального правопорушення телефону потерпілої, а до того ж, ремонт проведено після спливу майже трьох місяців від дня вчинення кримінального правопорушення. За вказаних обставин, суд вважає, що позивач належним чином довела свої матеріальні вимоги щодо витрат на проходження ультразвукової діагностики на суму 250,00 грн, тому позов в цій частині підлягає задоволенню частково в межах вказаної суми. Що стосується вимоги про стягнення 30 000 грн моральної шкоди у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, то суд виходить з наступного. Ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Відповідно до частини першої ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, характер немайнових втрат, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої та дійшов висновку, що заявлений потерпілою розмір моральної шкоди у сумі 30 000 гривень є завищеним і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 12 000 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави стягується судовий збір в розмірі 527,75 грн. виходячи з наступного розрахунку за двома заявленими вимогами: 250,00 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 1211,20 грн. (ставка судового збору) : 6998,13 грн. (сума заявлених позовних вимог) + 12000,00 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 1211,20 грн. (ставка судового збору) : 30 000 грн. (сума заявлених позовних вимог). Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, понесених позивачем як потерпілим у зв`язку із заявленням цивільного позову у кримінальному провадженні в сумі 8000 гривень та у даній справі в сумі 6000 гривень, суд враховує наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Встановлено, що позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу, що становлять 8 000, 00 грн. під час розгляду кримінального провадження, в якому позивач є потерпілим, на підтвердження зазначених витрат позивачем надано до суду: договір про надання юридичних послуг від 18.06.2021 року укладений з адвокатом Огорілко Ю.В., відповідно до п.4.1 сторони погодили, що за послуги за п.1.1 цього договору клієнт сплачує виконавцю гонорар в розмірі 8000 грн.; договір про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року, укладений з адвокатом Огорілко Ю.В., відповідно до п.4.1 сторони погодили, що за послуги за п.1.1 цього договору клієнт сплачує виконавцю гонорар в розмірі 6000 грн.; акт виконаних робіт від 18.09.2024 року, згідно якого юридичні послуги на суму 6000 гривень складаються з такого: ознайомлення зі справою, збір документів, ознайомлення з нормативно правової базою, підготовка позовної заяви та процесуальних документів, участь у судових засіданнях. Однак, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 02 грудня 2024 року у справі № 686/1699/20 зазначила, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК, процесуальні витрати потерпілого можуть бути стягнені з такої особи в порядку, передбаченому частиною 1 статті 124 КПК. Можливість стягнення процесуальних витрат має бути роз`яснена обвинуваченому при роз`ясненні йому права на звільнення від кримінальної відповідальності і права заперечувати проти закриття кримінального провадження відповідно до частин 2 та 3 статті 285 КПК. Таким чином, враховуючи правові висновки Верховного Суду, у стягненні з відповідача витрат, понесених позивачем у зв`язку із заявленням цивільного позову у кримінальному провадженні в сумі 8000 гривень слід відмовити. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на правничу допомогу по даній справі, суд бере до уваги те, що позов задоволено частково, зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, витрачений представником позивача час на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, відсутність представника позивача у судових засіданнях, тобто невиконання одного із пунктів, зазначеного в акті виконаних робіт від 18.09.2024 року, конкретні обставини справи, та вважає що визначений розмір оплати є завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Відтак, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що справедливим та виваженим буде стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: partial