Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

26.07.2024 року позивач ОСББ «Якова Гальчевського 2А» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обнрунтування якої зазначивши, що 04.03.2021 року [PERSON] введено в експлуатацію багатоквартирний будинок (далі будинок), який розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 0722884800:03:001:8254, загальною площею 0,2833 га (далі земельна ділянка), які розташовані у [ADDRESS] . 14.12.2022 року у вказаному будинку було створено ОСББ «Якова Гальчевського 2А». На неодноразові звернення щодо передачі у власність чи користування земельної ділянки, а також технічної документації на будинок, відповідач останньої не передав. При цьому, як було встановлено, на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.11.2021 року у справі № 161/19806/21, на земельну ділянку було накладено арешт, як захід забезпечення позову. Однак, вказаним судовим рішення також накладено арешт на ряд іншого майна [PERSON] , якого достатньо для погашення заборгованості перед третьою особою, в інтересах якої такий накладався. На теперішній час, земельна ділянка повинна бути переданою на баланс ОСББ «Якова Гальчевського 2А», а тому, спірний арешт фактично перешкоджає мешканцям будинку користуватися та розпоряджатися своїми законними правами на користування та володіння цим майном. Враховуючи наведене, просить суд: зобов`язати [PERSON] передати ОСББ «Якова Гальчевського 2А» за актом приймання-передачі документацію на будинок за адресою: [ADDRESS] ; передати на баланс ОСББ «Якова Гальчевського 2А» з метою обслуговування багатоквартирного будинку земельну ділянку за кадастровим номером 0722884800:03:001:8254, загальною площею 0,2833 га., зняти із неї арешт (номер запису про обтяження 61508121, дата реєстрації 11.11.2021 року, обтяжувач: Луцький ВДВС у Луцькому р-ні Волинської обл. ЗМУ Міністерства юстиції), а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.07.2024 року вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером: 0722884800:03:001:8254, загальною площею 0,2833 га, розташовану за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Струмівка., до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 161/14181/24, а також встановлено заборону будь-яким особам здійснювати реалізацію (продаж) або іншу передачу (у користування, оренду тощо) вказаного майна до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 161/14181/24 (а.с. 46-47). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.09.2024 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено [PERSON] (а.с. 69). 17.02.2025 року представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] подав до суду письмові пояснення на позовну закяву, в яких зазначив, що оспорюваний арешт був накладений судом в якості вжиття заходів забезпечення позову, а тому такий може бути скасований лише в порядку ст. 158 ЦПК України. Натомість зняття арешту можливе у випадку звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на це майно особою, яка вважає що таке майно їй належить. У свою чергу, пред`явлення вимог щодо передачі на баланс Об`єднання земельної ділянки є неналежним способом захисту, оскільки чинним законодавством передбачено виключно право на передачу земельних ділянок для ОСББ в постійне користування або ж у власність. З огляду на наведене, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 152-154). Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити їх у повному обсязі. Додатково суду пояснив, що наявність спірного арешту перешкоджає Об`єднанню визнати за собою право власності чи право користування земельною ділянкою. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, будь-які заяви чи клопотання від нього не надходили. У ході розгляду справи суду пояснив, що заявлені позовні вимоги він визнає. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний виконавець Пирога С.С. в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-які заяви, клопотання чи письмові пояснення по суті спору від нього до суду не надходили. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього також не надходило. На переконання суду, неявка відповідача та третіх осіб, з огляду на наявні у справі матеріали та встановлені судом обставини, не перешкоджають розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.03.2021 року відповідачем [PERSON] було введено в експлуатацію багатоквартирний будинок, який розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 0722884800:03:001:8254, загальною площею 0,2833 га, які розташовані у [ADDRESS] . Зазначене підтверджується витягом з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с. 20-24). 14.12.2022 року співвласниками багатоквартирного будинку, який розташований у [ADDRESS] , створено ОСББ «Якова Гальчевського 2А» (код ЄДРПОУ: 45054784), про що свідчить відповідна виписка із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 13). Відповідно до ч.ч. 18, 19 ст. 6 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж. Тобто, положеннями вищезгаданого законодавства визначено, що передбачений зазначеною нормою обов`язок колишнього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку виникає у нього виключно з дня державної реєстрації об`єднання та не залежить від прийняття об`єднанням рішення про передачу йому функцій з управління будинком та про прийняття будинку на баланс, оскільки будь-яких інших умов, крім державної реєстрації об`єднання, для передачі документації від попереднього балансоутримувача Законом не визначено. Отже, в силу імперативних приписів ч.ч. 18, 19 ст. 6 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» саме на особу, яка здійснювала будівництво та управління багатоквартирним будинком до створення ОСББ, покладено обов`язок у тримісячний строк з дня державної реєстрації ОСББ забезпечити передачу йому технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок. 08.07.2024 року та повторно 25.07.2024 року ОСББ «Якова Гальчевського 2А», в особі Голови Гітунця О.А., звернулося до [PERSON] із вимогою про передачу технічної документації на будинок та права власності на земельну ділянку (а.с. 14-19). Однак, відповідач відповідного обов`язку в порядку визначеному чинним законодавством не виконав, жодних дій щодо передачі відповідної документації не вчинив, в наслідок чого, права позивача є порушеними. Враховуючи наведене, суд вважає обгрунтовними вимоги позивача ОСББ «Якова Гальчевського 2А» про зобов`язання [PERSON] передати за актом приймання-передачі документацію на багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні вищевказаної вимоги, суд, у відповідності до вимог ст. 206 ЦПК України, приймає до уваги визнання відповідачем позову у відповідній його частині та вважає, що таке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У своєму позові ОСББ «Якова Гальчевського 2А» також просить суд передати на баланс ОСББ «Якова Гальчевського 2А» з метою обслуговування багатоквартирного будинку земельну ділянку за кадастровим номером 0722884800:03:001:8254, загальною площею 0,2833 га. Частиною 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, урегульовано ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». За визначенням термінів, наведеним у ст. 1 зазначеного Закону, прибудинкова територія це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку (пункт 4); спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п. 6). Відповідно до приписів ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками (ч. 1). Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2). Верховний Суд зазначає, що будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території перебувають у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку в силу закону, у зв`язку з чим, у разі створення ОСББ, від нього не вимагається визнання та доведення права на наведені об`єкти. При цьому багатоквартирні будинки та належні до них господарські будівлі, споруди і приміщення є нерозривно пов`язаними із земельними ділянками, на яких вони розміщені. Верховний Суд звертається до власних правових висновків, викладених в постанові від 21.07.2020 року у справі № 922/3461/17. Отже, у силу приписів п. 6 ст. 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст. 382 ЦК України, ст. 42 ЗК України виключне право на отримання у власність чи постійне користування земельної ділянки комунальної власності, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, належить співвласникам багатоквартирного будинку. Чинні норми Цивільного кодексу України розрізняють право власності на майно від інших речових прав на таке. Положеннями розділу 1 книги ІІІ ЦК України унормовано правові питання, які стосуються здійснення права власності. Положеннями розділу 2 книги ІІІ ЦК України унормовано правові питання, які стосуються здійснення речового права на чуже майно. Юридичний зміст реалізації права власності на майно є відмінним від реалізації речових прав на чуже майно, а відтак при розгляді спорів до відповідних правовідносин підлягають застосуванню різні норми. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника. Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови ВП ВС від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 року у справі № 925/642/19). Попри ту обставину, що положеннями ЦК України, для розглядуваного випадку, передбачено два окремих та різних по своїй суті способи захисту порушеного права (визнання права власності та визнання права постійного користування), ОСББ «Якова Гальчевського 2А» обрано такий спосіб захисту (передача на баланс), який не призведе до ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови ВП ВС від 29.09.2020 року у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 року у справі № 910/12525/20). Також суд наголошує на такому. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто, обов`язком суду є розгляд спору в межах заявлених позовних вимог, в інакшому випадку, вихід поза їх межі призведе до порушення засад змагальності сторін. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСББ «Якова Гальчевського 2А» щодо передачі земельної ділянки на баланс Об`єднання. У своєму позові ОСББ «Якова Гальчевського 2А» також ставить питання про зняття арешту із земельної ділянки з кадастровим номером 0722884800:03:001:8254, загальною площею 0,2833 га. Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 388126367 від 24.07.2024 року, на спірну земельну ділянку 11.11.2021 року було накладено арешт на підставі постанови ст. державного виконавця Луцького ВДВС у Луцькому р-ні Волинської обл. ЗМУ МЮ (м. Львів) Якимчука Я.Б. (а.с. 29). Зазначена постанова органу ДВС винесена у виконавчому провадженні № 67473021 з примусового виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.11.2021 року, яка була винесена у якості вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі № 161/19806/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики (а.с. 25-27). Зі змісту вищевказаних доказів достовірно вбачається, що спірний арешт земельної ділянки з кадастровим номером 0722884800:03:001:8254, загальною площею 0,2833 га, який предметом даного судового провадження, був накладений в інтересах [PERSON] , яка залучена судом до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Тобто, у розглядуваному випадку позовні вимоги про зняття арешту з майна повинні були бути пред`явленими саме до [PERSON] як до особи, в інтересах якої такий накладений. Так, у своїй постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду прийшла до наступного висновку. Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. ВС підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Проте, підчас розгляду даної справи судом, стороною позивача відповідне клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення до участі у ній співвідповідачів не заявлялося. Отже, сторона позивача розпорядилася своїми процесуальними правами, визначеними ЦПК України, щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням положень ч. 3 ст. 13, ст. 51 ЦПК України, суд не наділений процесуальним правом з власної ініціативи здійснювати заміну неналежного відповідача або залучати до участі у справі співвідповідачів, оскільки залучення співвідповідача чи заміна первісного відповідача належним може відбутися виключно за клопотанням сторони позивача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги ОСББ «Якова Гальчевського 2А» про зняття арешту із земельної ділянки. Підсумовуючи наведене, суд вважає за необхідне позов ОСББ «Якова Гальчевського 2А» до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С., [PERSON] , про звільнення майна з-під арешту та передачу документів і земельної ділянки задовольнити частково.

Outcome: partial