Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У листопаді 2024 року Житлово-будівельний кооператив «Приморський - 10», в особі представника адвоката Сергія Ларіонова звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , у якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 52563 грн. 62 коп., а також вирішити питання про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5500 грн. Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що відповідачем неналежно виконуються зобов`язання щодо сплати за надані позивачем житлово-комунальні послуги у нарахованому останнім розмірі за адресою: [ADDRESS] . Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 26.11.2024 року у справі №521/18083/24 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено дату судового засідання. 07.01.202 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат, до якої останнім було додано копії договору про надання правничої допомоги, детального опису робіт, виконаних адвокатом, виписки з банківського рахунку про оплату за договором про надання правничої допомоги. Відзиву від відповідача у даній справі до суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній письмовими матеріалами. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Розглянувши клопотання позивача про розгляд справи без його участі, суд вважає наявними підстави для його задоволення та розгляду справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК), які направлялися на адресу відповідача, з огляду на що, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Малиновського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі письмових матеріалів. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін, оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд вважає, що позовна заява Житлово-будівельного кооперативу «Приморський - 10» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги потребує задоволення в повному обсязі, з огляду на таке. Малиновським районним судом міста Одеси було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини. Відповідно до Статуту Житлово-будівельного кооперативу «Приморський - 10» від 2016 року у новій редакції, останній був створений для обслуговування, ремонту житлового будинку та утримання прибудинкової території за рахунок внесків членів\~ЖБК\~та за рахунок інших доходів, передбачених законодавством.\~ЖБК\~знаходиться за адресою: [ADDRESS] (п. 1.1. Статуту). Відповідно до п. 1.2. Статуту ЖБК «Приморський - 10» є кооперативом обслуговуючого типу. ЖБК\~«Приморський - 10» діє на підставі Статуту (нова редакція), затвердженого Протоколом №2-16 від 10.10.2016 року Загальними зборами членів кооперативу та відповідно до умов статуту здійснює, зокрема, забезпечення належного утримання будинку і прибудинкової території; сприяння мешканцям будинку в отриманні комунальних та інших послуг; захист майнових інтересів членів\~ЖБК\~і їхніх соціальних прав (п.2.2 Статуту). Пунктом 4.1 Статуту передбачено, що членами\~ЖБК\~можуть бути фізичні особи, що досягли 18-ти річного віку і юридичні особи - власники квартир, жилих приміщень. Відповідно до п.4.4 Статуту, якщо власник квартири і/чи нежилого приміщення не є членом\~ЖБК,\~то з ним укладається договір на відшкодування витрат по утриманню будинку і прибудинкової території й оплату комунальних послуг. Ухилення власника від укладання договору, не звільняє його від витрат по утриманню будинку і прибудинкової території і оплати комунальних послуг. Згідно із п. 7.2.3 Статуту член\~ЖБК\~зобов`язаний вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, вносити платежі в розмірі, встановленому загальними зборами. Обов`язки по здійсненню всіх платежів виникають у власника квартири, жилого і/чи нежилого приміщення з моменту придбання ним права власності на квартиру. Відповідно до п. 10.1 Статуту для забезпечення належного утримання будинку і прибудинкової території\~ЖБК\~щорічно складає і затверджує кошторис, у якому передбачаються наступні статті витрат: поточні витрати; витрати на оплату комунальних і інших послуг; витрати на капітальний ремонт будинку; інші витрати. В порядку п.10.1 Статуту п. 1 Протоколу №7 від 01.02.2019 року, п. 2 Протоколу №2 від 01.08.2019 року, п. 2 Протоколу №2 від 02.03.2020 року Загальних зборів членів Житлово - будівельного кооперативу «Приморський -10» вирішено затвердити ставку членського внеску у розмірі 4,5 грн. за 1 кв. м., ставку внесків на управління багатоквартирним будинком у розмірі 5 грн. за 1 кв. м., ставку на управління багатоквартирним будинком у розмірі 6 грн. за 1 кв. м. відповідно. З договору купівлі-продажу від 14.05.2008 року, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. вбачається, що [PERSON] від свого імені та від імені своїх дітей [PERSON] та [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки ЖБК «Приморський-10» від 15.10.2024 року №2 за [PERSON] рахується заборгованість: за квартплатою, вивезення сміття, холодне водопостачання та теплопостачання, станом на 01.10.2024 року на загальну суму 52563 грн. 62 коп. З акту звірки, наданого позивачем, за період з 01.02.2019 року по 01.10.2024 року, станом на вересень 2024 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 52563 грн. 62 коп. Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами спірних правовідносин, зокрема, доказів щодо погашення заборгованості відповідачем за надані позивачем комунальні послуги, матеріали справи не містять. Разом з тим, на підтвердження своєї позиції, що стосується витрат на правничу допомогу, позивачем було надано суду договір про надання правничої допомоги від 14.10.2024 року, укладений між адвокатом Ларіоновим С.Б. та ЖБК «Приморський-10», детальний опис робіт від 06.01.2025 року, виконаних адвокатом відповідно до договору про надання правничої допомоги від 14.10.2024 року на загальну суму 5600 грн., виписку з банківського рахунку адвоката про перерахування коштів у розмірі 5500 грн. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім заборгованості за надані позивачем житлово-комунальні послуги. Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених позивачем в позовній заяві, за якими суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про кооперацію" встановлено, що кооператив - юридична особа утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основ членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Основними завданнями кооперації є: підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав; створення системи економічної і соціальної самодопомоги населення та суб`єктів господарювання; залучення у виробництво товарів, робіт, послуг, додаткових трудових ресурсів, підвищення трудової і соціальної активності населення; створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності кооперативів з метою зростання матеріального добробуту їх членів та задоволення потреб у товарах і послугах; сприяння сталому розвитку та становленню засад демократичного розвитку суспільства. Частиною 1 статті 6 Закону передбачено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до ст. 7 Закону, Кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах. В той же час, за приписами ст. 8 Закону України «Про кооперацію» судом встановлено, що Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Відповідно до приписів ст.12 Закону України «Про кооперацію» основними обов`язками члена кооперативу є додержання статуту кооперативу, виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу, виконання своїх зобов`язань перед кооперативом та сплата визначених статутом кооперативу внесків. Отже, позивач є балансоутримувачем будинку\~ [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира [ADDRESS] , яка є власністю відповідача [PERSON] , утримує та здійснює експлуатацію вказаного вище багатоквартирного будинку і його прибудинкової території за рахунок внесків\~ЖБК,\~і за рахунок інших доходів, передбачених законодавством. Статтею 11 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Таким чином, Закон покладає на члена кооперативу обов`язок сплачувати визначені статутом кооперативу внески, які відповідач виконує неналежним чином. Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про\~житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги\~ результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 10 Закону України «Про\~житлово-комунальні послуги»,\~ціни (тарифи) на\~житлово-комунальні послуги\~встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Статтею 12 Закону України «Про\~житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем,\~колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач\~(співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку),\~колективний споживач). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про\~житлово-комунальні послуги»,\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані\~житлово-комунальні послуги\~за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Верховним Судом у постанові від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17 зроблено висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити\~житлово-комунальні послуги,\~якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Також вимогами ст.322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правомочність володіння, з-поміж іншого, покладає на власника тягар утримання майна, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У відповідності до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Право вимоги кредитора визначив у своїй постанові Верховний Суд від 15.03.2018 у справі №401/710/15-ц, відповідно до змісту якої «Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги». Частина 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на\~всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та\~безпосередньому дослідженні\~наявних\~у справі\~доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь \~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу\~окремо,\~а\~також\~достатність і\~взаємний\~зв`язок\~доказів у\~їх\~сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час розгляду даної справи, дослідивши наявні матеріали, суд встановив, що позивачем відповідачу було забезпечено надання житлово-комунальних послуг в частині утримання будинку та прибудинкової території, вивозу сміття, забезпечення опалення та надання водопостачання, за адресою: [ADDRESS] , в якому відповідачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що вбачається з наданої позивачем довідки про заборгованість відповідачки та акту звірки за комунальні послуги, за наслідком чого відповідач є належним споживачем відповідних послуг. При цьому, суд зазначає, що відповідачем вказаного вище не спростовано, не надано суду належних доказів на противагу доказам позивача. Крім того, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заявленої до стягнення вищевказаної заборгованості. Водночас, суд також зауважує, що доказів на підтвердження невідповідності проведеного розрахунку стороною відповідача, доказів сплати заборгованості до суду також не надано, як і доказів надання позивачем відповідачу послуг неналежної якості. Враховуючи арифметичну вірність розрахунку заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, наданого позивачем, приймаючи до уваги те, що відповідачкою несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувалися комунальні послуги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЖБК «Приморський 10» про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані комунальні послуги є підставними та потребують задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги те, що судом вирішено про задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають у відшкодування витрат зі сплати останнім судового збору у розмірі 3028 грн. Щодо витрат на правничу допомогу адвоката суд зазначає таке. Так, 07.01.202 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат, у якій останній просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5500 грн. окрім витрат по сплаті судового збору. До зазначеної заяви заявником було додано копії договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, виписку з банківського рахунку про оплату за договором про надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 14.10.2024 року між адвокатом Ларіоновим С.Б. та ЖБК «Приморський-10» було укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами п. 1.1. якого адвокат за дорученням клієнта представляє і захищає його права, свободи й законні інтереси у всіх судах України. З детального опису робіт від 06.01.2025 року, виконаних адвокатом відповідно до договору про надання правничої допомоги від 14.10.2024 року вбачається, що адвокатом надано клієнту послуг на загальну суму 5600 грн. З виписки з банківського рахунку адвоката про перерахування коштів від 07.01.2025 року судом вбачається, що позивач перерахував адвокату винагороду у розмірі 5500 грн. Судом встановлено, що у даному разі інтереси позивача представляє адвокат Ларіонов С.Б., який діє на підставі Ордера на надання правничої допомоги ЖБК «Приморський-10» від 14.10.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розглянувши вимоги клопотання представника позивача про стягнення із відповідача судових витрат у даній справі, пов`язаних із наданням адвокатом правничої допомоги, суд вважає, що такі вимоги є обґрунтованими, з огляду на що потребують задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved