Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної між ним та [PERSON] розписки позики грошових коштів від 19.02.2022, він передав відповідачу грошові кошти у сумі 400 доларів США (чотириста доларів США) та 24000 (двадцять чотири тисячі) грн, а відповідач зобов`язався повернути вищевказану суму позики до 19 квітня 2022 року. Незважаючи на досягнуту домовленість [PERSON] взяті на себе зобов`язання так і не виконав, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, проте [PERSON] постійно уникав позивача та ухилявся від сплати боргу. Враховуючи вищенаведене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 400 доларів США та 24\~000 грн, суму інфляції в розмірі 7799,26 грн, 3% річних в розмірі 1960,77 грн, а всього 33750,17 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 22.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження\~з повідомленням (викликом) сторін. 19.02.2025 до суду надійшла заяви представника позивача - адвоката Влащицької С.М. про долучення доказів та про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої сторона позивача просить стягнути з відповідача борг в розмірі 200 доларів США (двісті доларів США) та 10000 (десять тисяч) грн, судовий збір 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Від стягнення суми інфляції та 3% річних відмовляються. Також 19.02.2025 від відповідача надійшла заява про визнання уточнених позовних вимог, згідно якої [PERSON] просить стягнути з нього суму боргу за розпискою від 19.02.2022 в розмірі 200 доларів США (двісті доларів США), 10000 (десять тисяч) грн, судовий збір 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Сторона позивача в судове засідання не з`явилася, представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просять задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, просить провести розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. 19.02.2022 [PERSON] позичив у [PERSON] грошову суму в розмірі 400 доларів США та 24000 грн, що підтверджується оригіналом розписки, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 20). Відповідно до умов розписки, позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позичену грошову суму у строк до 19 квітня 2022 року. Згідно заяви від 19.02.2025 сторона позивача погоджується зі стягненням з [PERSON] суми боргу в розмірі 200 доларів США та 10000 грн, судовий збір 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Від стягнення суми інфляції та 3% річних відмовляється (а.с.21). Відповідач згідно поданої заяви визнав уточнені позовні вимоги (а.с.22). Із змісту частини 2 статті 49\~ЦПК\~України вбачається, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір\~позовних вимог\~до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою\~статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Зазначений правовий висновок, зроблений Верховним Судом України, викладений у Постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13. Згідно з положеннями\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). При цьому, за\~статтею 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, на вимогу боржника повинен видати йому розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документу кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним обов`язку і, навпаки, знаходження такого документу у кредитора - засвідчує факт невиконання боржником зобов`язання. При цьому, відповідно до правової позиції викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. З урахуванням викладеного, а також того, що предметом укладеного між сторонами договору позики були в тому числі гроші в іноземній валюті, при цьому сторони не обумовили іншого порядку повернення заборгованості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення заборгованості у визначеній сторонами валюті. Відповідно до частини 1\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що позивач свій процесуальний обов`язок доказування виконав - надав суду оригінал розписки на підтвердження факту невиконання боржником своїх зобов`язань за договорами позики, а відповідач позов визнав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 1211,20 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23.12.2024 між [PERSON] та адвокатом Влащицькою С.М. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого розмір плати за надання послуг (гонорар) складає 10000 гривень, у тому числі складання позовної заяви про стягнення заборгованості 5000 грн; представництво у суді першої інстанції 5000 грн. Враховуючи, що представник позивача та відповідач у заявах від 19.02.2025 погодили суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині. У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved