Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 485390723 від 06.02.2020 у розмірі 26633 грн. 97 коп. та понесені судові витрати. На обґрунтування позову зазначив, що 06.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 485390723. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 485390723. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 26633 грн. 97 коп., з яких: 17977 грн. 80 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу та 8656 грн. 17 коп. сума заборгованості за відсотками. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором, заборгованість не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Представником відповідача [PERSON] адвокатом Рудницькою А.В. надано письмові пояснення, де вона вказала, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та незаконними. Вказала, що згідно з кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало позичальнику [PERSON] кредит на суму 21400 грн. За умовами договору кредит надавався на 126 днів, тобто до 10.06.2020, строк дії договору обчислюється з моменту його укладення. За умовами договору нарахування процентів здійснюється у розмірі 237,90 % річних від суми кредиту за весь час користування, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит. Згідно з наданим позивачем розрахунком за кредитним договором вбачається, що заборгованість за кредитним договором № 485390723 становить 26633 грн. 97 коп., з яких: 17977 грн. 80 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу та 8656 грн. 17 коп. сума заборгованості за відсотками. Розрахунок заборгованості здійснений за період з 21.10.2022 по 30.11.2023 самим позивачем всупереч умовам кредитного договору, оскільки умовами договору відсотки нараховуються до закінчення строку, на який видався кредит, а кредит надавався строком на 126 днів, тобто до 10.06.2020. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредитним коштів, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві, а, отже, не є належним доказом існування боргу. Зазначила, що документами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Просила врахувати, що кредитний договір № 485390723 від 06.02.2020 було укладено на 120 днів і кредит надавався до 10.06.2020, відтак нарахування процентів після 10.06.2020 є безпідставними. Крім того, у наданих позивачем розрахунках заборгованості всупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України, зазначено лише суми заборгованості, однак не проведено детальних розрахунків цих сум, зокрема, не зазначено проценту ставку, за якою здійснювалося нарахування відсотків, період та порядок нарахування заборгованості за відсотками, що унеможливлює перевірку правильності нарахування відсотків. Зазначила, що позивачем до позовної заяви не було долучено сам договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, який укладався з ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка допомога», а тільки додаткова угода № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у якій було викладено договір факторингу у новій редакції, не долучено графік платежів, що є невід`ємною частиною кредитного договору (Додаток № 1 до договору), як передбачено п.1.5 кредитного договору; відсутні правила щодо сплати процентів, як передбачено п.1.1 кредитного договору, відсутній реєстр прав вимог до боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який би містив дані про заміну кредитора у зобов`язанні, де боржником є [PERSON] , оскільки договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладений раніше між сторонами, чим сам кредитний договір. Відтак зі змісту позовної заяви та доданих до неї додатків неможливо встановити факт відступлення права вимоги позивача саме у зобов`язанні за кредитним договором № 485390723, укладеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Окрім того, вказала, що позивачем не надано доказів того, що відповідач здійснив електронний підпис договору та відповідачці було надано кредит у розмірі 21400 грн. З урахуванням викладеного просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 3500 грн. Представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надано додаткові пояснення, у яких він вказав, що 06.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 485390723 в електронній формі, його підписання здійснювалося електронним підписом позивальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладені договору. Вказав, що при укладені договору сторони узгодили розмір кредиту, грошову одинцю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів в електронній формі на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Звернув увагу суду, що для укладення договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч. Тобто укладення угоди без заповнення заявки клієнтом є неможливим, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Щодо первинних документів бухгалтерського обліку за вищевказаним договором та підтвердження перерахування кредитних коштів зазначив, що інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця (позикодавця), тому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним кредитним договором, а дані документи відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит. У відповідності до умов договору кошти надавалися позичальнику у безготівковій формі на банківську карту, вказану власноручно позичальником при укладенні договору. Вказав, що після переуступлення прав вимоги за договором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося додаткових нарахувань, тому і просить стягнути кредитну заборгованість, яка була нарахована первісним кредитором. Зазначив, що відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Звернув увагу на те, що договорами факторингу передача повідомлення боржнику про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не передбачена. Щодо вимог відповідача про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрат на правову допомогу у розмірі 3500 грн. зазначив, що представником відповідача не надано суду копії акту приймання-передачі наданої правничої допомоги та детального опису робіт і квитанцію про оплату адвокатських послуг, тобто відповідачем не доведено, що саме така сума була витрачена нею на правову допомогу. З урахуванням вищевикладеного просив задовольнити позовні вимоги. Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, згідно матеріалів справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідач [PERSON] адвокат Рудницька А.В. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справ проводити у її відсутність і у відсутність відповідачки [PERSON] та просила відмовити позивачу у задоволенні позову. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК Украни). Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст..12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Судом встановлено, що 06.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір № 485390723. Відповідно до п.1.1. договору позичальнику було надано кредит на суму 21400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплачувати проценти відповідно до умов договору. За умовами договору кредит надавався строком на 126 днів (п.1.2 договору), тобто до 11.06.2020. У відповідності до п.1.3 цього договору строк дії договору обчислюється з моменту його складення сторонами та до закінчення строку, на який надано кредит, але у будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Пунктом 1.4 договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 237,90 відсотків річних від суми кредиту за весь час користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та закінчення строку, на який видавався кредит. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір містить відомості про позичальника [PERSON] , її ідентифікаційний номер, дані паспорту, номер телефону та адресу проживання. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. З платіжного доручення, наданого позивачем на обґрунтування позовних вимог, вбачається, що 06.02.2020 отримувачу [PERSON] на рахунок № [NUMBER] у АТ КБ «ПриватБанк» були переказані грошові кошти платником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» згідно договору № 485390723 від 06.02.2020 у розмірі 21400 грн. Також ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.08.2024 за клопотанням представника позивача було витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю. На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надана інформація, що на ім`я [PERSON] у банку дійсно емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) та надана виписка по рахунку № [NUMBER] за період з 06.02.2020 по 22.10.2022, з якої також вбачається, що 06.02.2020 на картковий рахунок [PERSON] було перераховано 21400 грн. Отже, письмовими доказами підтверджується отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором. 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за яким клієнт (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») зобов`язується відступити фактору (ТОВ «Таліон Плюс») права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор (ТОВ «Таліон Плюс») зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги за договором переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку (п.4.1 договору). 31.12.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою вказаний договір факторингу викладений у новій редакції. За цією редакцією договору факторингу № 28/1118-01, за п. 4.1 договору, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку; право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. У цьому ж пункті сторонами договору узгоджено, що підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 95 від 25.08.2020 до договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 485390723 у сумі 26633 грн. 97 коп., з яких: 17977 грн. 80 коп. заборгованість по основному боргу та 8656 грн. 17 коп. заборгованість по відсоткам. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити фактору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п.4.1 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у додатку до цього договору. Як вбачається з витягу з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» реєстр, де боржником вказана [PERSON] із загальною сумою боргу 26633,97 грн. за кредитним договором 485390723 був підписаний 21.10.2022, тобто позивач 22.10.2022 набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 485390723 у сумі 26633 грн. 97 коп., з яких: 17977 грн. 80 коп. заборгованість по основному боргу та 8656 грн. 17 коп. заборгованість по відсоткам. Відповідно до ст. ст. 512, 514\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, кредитним договором не передбачено наявності згоди боржника на зміну кредитора і відсутні докази виконання боржником [PERSON] свого обов`язку первісному кредиторові. За дослідженими судом договорами факторингу передбачено перехід права вимоги від клієнта до фактора не з моменту сплати коштів клієнтом, а з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги та на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги відповідно. Правомірність правочинів презумується. Тобто, правомірність набуття права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором кредиту № 485390723, укладеним 06.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , доведена письмовими доказами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст.536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За умовами кредитного договору, як зазначалося вище, відповідачу [PERSON] надано кредит на суму 21400 грн. із сплатою нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 237,90 відсотків річних від суми кредиту за весь час користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та закінчення строку, на який видавався кредит. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитодавцем, [PERSON] частково погашала заборгованість із тіла кредиту (21.02.2020 у сумі 1636,62 грн. та 10.03.2020 у сумі 1785,58 грн.) та нарахованих процентів (21.02.2020 у сумі 1947,40, 10.03.2020 у сумі 2801,97 грн., 08.04.2020 у сумі 500 грн. та 10.04.2020 у сумі 1000 грн.). Проведення розрахунків також підтверджується випискою за картковим рахунком [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк». Наданими позивачем розрахунками заборгованості підтверджено наявність заборгованості відповідача за кредитним договором у сумі 26633 грн. 97 коп., з яких: 17977 грн. 80 коп. заборгованість по основному боргу та 8656 грн. 17 коп. заборгованість по відсоткам. Правильність розрахунків відповідачем не спростована. Твердження сторони відповідача щодо нарахування відсотків після закінчення строку кредитування є помилковим. Відсотки нараховані виключно у межах строку дії договору та у розмірі, який погоджений сторонами, що підтверджується договором та розрахунком заборгованості. Відповідачем не спростовано будь-якими доказами наявності заборгованості саме у такому розмірі. Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань у [PERSON] виникла заборгованість за договором № 485390723 у сумі 17977 грн. 80 коп. із тіла кредиту та 8656,17 грн. зі сплати відсотків. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за договором, що підтверджується письмовими доказами, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, не надала суду доказів, що прострочення виконання\~грошового зобов`язання сталося не з її вини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved