Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Процент» (далі - позивач), діючи через свого представника - Руденка К.В., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №2023-842-2 від 08 листопада 2023 року у розмірі 62 932 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08 листопада 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №2023-842-2 відповідно до якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 365 днів на його платіжну картку, емітовану в АТ «КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день. Договір було укладено в електронному вигляді, шляхом використання відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. У подальшому відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у результаті чого станом на 23 грудня 2024 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 62 932 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту та 57 932 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками, яка й підлягає стягненню на користь позивача. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати на сплату судового збору і надання правничої допомоги у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та 10 000 грн. 00 коп. відповідно. Представником відповідача подано відзив на позов з якого вбачається, що позовні вимоги відповідач не визнає та у задоволенні позову просить відмовити, вказує, що матеріали справи не містять доказів від банківської установи про рух коштів по картці відповідача та відповідно отримання останнім грошових коштів за кредитним договором. Розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи, не містить відомостей про осіб, уповноважених на його складення, при цьому зазначає, що належним доказом наявності заборгованості можуть бути первинні документи, оформлені відповідно до законодавства. Також вказується на відсутність доказів підписання саме відповідачем кредитного договору з використанням електронного підпису. Крім того вказує, що нараховані позивачем відсотки за кредитним договором є несправедливими. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, при цьому у відзиві, поданому до суду представником відповідача, міститься клопотання про розгляд справи без їх участі. Оскільки представником відповідача подано відзив на позов суд вважав за можливе здійснити розгляд справи без участі представника позивача, відповідача та його представника. Заяви та клопотання учасників справи Представником позивача було подано клопотання про витребування доказів у справі, яке судом задоволено. Інших заяв та клопотань від представника позивача та відповідачки не надходило. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 30 грудня 2024 року судом відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі, при цьому роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов та заперечення, а позивачу, у разі подання відповідачем відзиву, право подати відповідь на відзив, а також визначено необхідні для вчинення вказаних дій строки. Ухвалою суду від 23 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з АТ «КБ «Приватбанк». У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 08 листопада 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №2023-842-2, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у визначені договором строки (пункт 1.1) (а.с. 9-13). Сторонами вказаного кредитного договору було погоджено процентну ставку за кредитом у розмірі 3,5% за кожен день користування кредитом (річна процентна ставка 1 277,50%) (пункт 1.2), визначено строк надання кредиту - 365 днів та погоджено періодичність платежі за кредитом - кожні 14 днів (пункту 1.3). Вказаний вище договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора та шляхом обміну електронними повідомленнями (а.с. 21) що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. Пунктом 1.7 договору було передбачено, що кошти, надані в якості кредиту, зараховуються на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить відповідачу. Згідно витребуваної судом у АТ КБ «Приватбанк» інформації вказаною фінансовою установою на ім`я відповідача було емітовано карту № [NUMBER] , при цьому відповідач використовував мобільний телефон [NUMBER] , згідно виписки по картковому рахунку відповідача на останній 08 листопада 2023 року було зараховано 5 000 грн. (а.с. 15, 95). Викладене вище свідчить, що, позивач належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором №2023-842-2щодо надання споживчого кредиту у розмірі 5 000 грн. Незважаючи на визначені кредитним договором порядок та строки повернення кредиту відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, останній платіж на погашення заборгованості здійснив 21 лютого 2024 року на суму 1 248 грн. 00 коп., у зв`язку з чим, згідно розрахунку, у відповідача перед позивачем виникла заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 62 932 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту та 57932 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 16-20). Суд погоджується з наведеним вище розрахунок заборгованості та вважає його обґрунтованим, оскільки він складений у відповідності до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем. З наведених вище підстав суд відкидає як необґрунтовані заперечення проти позову, що містяться у відзиві, поданому представником відповідача. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належний йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що у відповідача перед позивачем за кредитним договором №2023-842-2 від 08 листопада 2023 року виникла заборгованість у розмірі 62 932 грн. 00 коп., яка відповідачем на час розгляд справи судом не погашена, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю та стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача. Судові витрати Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., а загалом розмір судових витрат позивача становить 12 422 грн. 00 коп. При цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України, беручи до уваги те, що розмір здійснених позивачем судових витрат підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами (а.с. 41-50), враховуючи вимоги обґрунтованості та пропорційності судових витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп., а загалом стягнути судові витрати у розмірі 7 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved