Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У вересні 2024 року Орган опіки та піклування Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] , будучи матір`ю [PERSON] , [INFO] , належним чином не виконує батьківських обов`язків по її вихованню та утриманню, ухиляяться від виконання батьківських обов`язків. Відповідач залишила дитину в трьохрічному віці з бабусею [PERSON] , 1961 р.н., постійного місця проживання немає, займається влаштуванням свого особистого життя. У липні 2024 року неповнолітня [PERSON] втекла з місця простійного проживання, залишивши лист для бабусі про наміри покінчити життя самогубством. Дитина була знайдена працівниками поліції в м. Чернівці. Причиною втечі зі слів неповнолітньої [PERSON] стало те, що вона відчуває себе нікому не потрібною, бабуся зловживає алкогольними напоями, тим самим не приділяє належної уваги дитині, остання часто змушена працювати в односельців на польових роботах, щоб забезпечити себе продуктами харчування, одягом. 25.07.2024 року під час вилучення дитини остання категорично відмовилася повертатися додому та було прийнято рішення про тимчасове влаштування неповнолітньої дитини в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] 26.07.2024 року на позачерговому засіданні комісї з питань захисту прав дитини Клішковецької сільської ради було прийнято рішення про недоцільність повернення неповнолітньої [PERSON] в родину та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки. Позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] по причині ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а також відповідно до ст.150, 180 СК України стягнути з відповідача на користь дитини [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частки її заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягненя дитиною повноліття. Перерахування аліментів здійснювати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного банку України. Процесуальні дії по справі 16 жовтня 2024 року ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.41). Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.50). Аргументи учасників справи, подані заяви (клопотання) сторін. Представник позивача органу опіки та піклування Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області Вілянська Л.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові, додавши, що подія влітку 2024 року, коли неповнолітня [PERSON] втекла з дому та написала записку, щоб її не шукати, сколихнула всю громаду. Матері дівчинки повідомили, що [PERSON] пропала, однак матір жодним чином не відреагувала на дану інформацію, навіть не приїхала. Відповідач повідомила, що на даний час проживає у Львові, проте донькою не поцікавилася, у неї не було хвилювання за дитину. Зазначає, що представник служби у справах дітей залишила відповідачці номер телефону, щоб зв`язатися з донькою, повідомила їй, що організує транспорт для їхньої зустрічі, але відповідач жодного разу не зателефонувала, долею дитини не цікавилась, в наслідок чого 26.07.2024 року органом опіки та піклування було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . За час перебування дитини у патронатній сім`ї, у дитини спостерігаються позитивні зміни як в навчанні так і у житті. Просила суд задовольнити позов в повному об`ємі, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце судового засідання повідомлялася в установленому законом порядку через засоби поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади (а.с.52,65,71), відзив на позов не подавала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини встановлені судом Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши думку неповнолітньої [PERSON] , 2010 р.н., яка не заперечувала щодо позбавлення батьківських прав її матері, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 12.05.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.17). Державна реєстрація народження дитини здійснена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, згідно якої, відомості про батька дитини записано за вказівкою матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.80). Відповідач [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] , 2010 р.н., зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Перебиковецького старостинського округу виконавчого комітету Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 11.09.2024 року за №1299 та Витягом з реєстру Клішковецької територіальної громади від 31.07.2024 (а.с.18,28). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] від 26.07.2024 року, встановлено, що в будинку проживають неповнолітня [PERSON] , 2010 р.н. з бабусею [PERSON] , 1961 р.н.; [PERSON] в будинку зареєстрована, але на протязі тривалого часу не проживає, місце знаходження її не відомо (а.с.15). Вищевказане також підтверджується довідками виконавчого комітету Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 26.07.2024 року за №479 (а.с.13-14). З акту оцінки рівня безпеки дитини від 25.07.2024 року, складеного комісією у складі: начальника відділу «Служби у справах дітей Клішковецької сільської ради» Вілянської Л.І., інспектора ювінальної превенції Руснака О.М. та в.о. КУ «Центр надання соціальних послуг Клішковецької територіальної громади» Чернобай А.О. встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає без батьків з бабусею [PERSON] , у будинку умови проживання незадовільні, немає достатньо їжі; бабуся вживає спиртні напої; дитина самостійно заробляла на їжу та була знайдена у м.Чернівці самотньою. Дитина втекла з дому по причині неуважності родини, їй ніхто не надавав захисту, мати ніколи не цікавилася життям своєї дитини (а.с.3-7). За наказом Служби у справах дітей Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 25.07.2024 року №47-од, неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , було вилучено із небезпечної обстановки та тимчасово влаштовано з 25.07.2024 року в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , для реабілітації, що також підтверджується актом про факт передачі дитини від 25.07.2024 (а.с.10, 16,19-24). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працює у відділі ювенальної превенції Хотинського відділення поліції та їй відомо, що неповнолітня [PERSON] , 2010 р.н. близько двох років тому тікала з місця проживання до м.Тернопіль, щоб знайти свою матір, яка покинула її у віці трьох років. Також 25.07.2024 року на лінію 102 надійшло повідомлення, що зникла неповнолітня [PERSON] та залишила передсмертну записку. Працівники поліції знайшли дитину в м. Чернівці на найманій квартирі. Як згодом пояснила сама [PERSON] , вона написала записку, щоб її не шукали. Було прийнято рішення вилучити дитину із сім`ї та помістити в сім`ю патронатного вихователя. Зазначила, що за останні роки мати донькою не цікавилася, влаштовувала своє особисте життя, має ще одну дитину, а з бабусею [PERSON] у Кароліни важкі відносини. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що працюють патронатними вихователями. Неповнолітня [PERSON] влаштована у їх сім`ю з липня 2024 року. Дитина була у пригніченому стані, замкнута, мовчазна. На даний час [PERSON] стала більш розкутішою, активно, жартує, радіє, стала добре навчатися в школі, виконує домашні завдання, всім цікавиться. Про свою сім`ю дівчинка говорити не хоче, додому повертатися не бажає. За мамою слідкує в мережі «Тік -ток», але анонімно. За час проживання дитини в патронатній сім`ї мати та бабуся не приїжджали, не телефонували, не цікавилася дитиною. Зі слів [PERSON] у сім`ї її ображали, били, остання не могла навчатися, бо працювала, щоб утримувати себе, бо бабуся гроші забирала і витрачала на алкоголь. З висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 09.08.2024 року, вбачається, що [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в с.Перебиківці, Дністровського району, Чернівецької області, але більше десяти років тому залишила свою доньку з бабусею та переїхала проживати в Тернопільську область. [PERSON] є матір`ю - одиначкою і певний час отримувала державну допомогу, проте ніколи не турбувалася про свою дитину. Увесь час за відстуності матері за дитиною доглядала бабуся [PERSON] . Мати дитини двічі змінювала місце проживання, влаштовуючи своє особисте життя. В липні 2024 року на адресу органу опіки та піклування Клішковецької сільської ради надійшло повідомлення з Відділення поліції (м.Хотин) ГУНП в Чернівецькій області, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] пішла з дому і протягом доби не повертається. На час зникнення неповнолітньої дитини її мати проживає в м. Львові з цивільним чоловіком. Неповнолітня [PERSON] вже вдруге покидала своє постійне місце проживання та зверталася за допомогою до своєї матері, але ніякої підтримки з боку матері не мала. Перед зникненням дитина звернулася із запискою до матері, де повідомила про намір втопитися в річці. Однак матір навіть після отримання такого повідомлення ніяк не зреагувала на рішення доньки і надалі залишилася у Львові. Працівники поліції майже добу розшукували неповнолітню [PERSON] , яку знайшли в м. Чернівці Чернівецької області у квартирі, яку винайняла її двоюрідна сестра. На пропозицію повернутися додому дівчинка категорично відмовилася. 25.07.2024 року згідно наказу №47 відділу «Служби у справах дітей» Клішковецької сільської ради неповнолітню [PERSON] було влаштовано у патронатну сім`ю [PERSON] . Дитину згідно наказу відділу «Служби у справах дітей» Клішковецької сільської ради відповідно акту оцінки безпеки, де рівень безпеки «небезпечно», взято на облік як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. У зв`язку з цим, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , по причині ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини(а.с.12). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, проте лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов`язків. Тож позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.07.2021 року у справі № 202/7712/18, відповідно до якої: з урахуванням принципу забезпечення «якнайкращих інтересів дитини» суд може застосувати до батька дитини крайній захід впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав у разі не підтримання ним стосунків з дитиною протягом тривалого часу, відсутність у батька інтересу до її життя, самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків. Верховний Суд наголошує, що зайняття одним з батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції в участі у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька. У разі наявності перешкод у спілкуванні з дитиною батько має застосовувати усі можливі заходи захисту своїх прав та прав своєї дитини, зокрема, шляхом своєчасного звернення до органу опіки та піклування, а також до суду. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] , маючи реальну можливість проявляти батьківське піклування щодо своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , не турбується про неї, не приймає участі у організації її життя, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зокрема, останні роки відповідач з донькою не проживає та без поважних причин не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, утримання, не забезпечує здобуття дитиною освіти, не готує її до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не створила належних умов для розвитку її здібностей, отже, життям дитини не цікавиться, участі у її вихованні не бере, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показами свідків, а тому така пасивна поведінка [PERSON] з урахуванням недоведення того, що вона зумовлена будь-якими діями бабусі, з якою проживала дитина, чи об`єктивними, незалежними від неї причинами, свідчить про її свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки, порушує її права та інтереси. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема ставлення матері до дитини, обрання пасивної участі у житті дитини (тривала бездіяльність матері), відсутність будь-яких позитивних змін у поведінці матері щодо виховання дитини, думку дитини, що вона не бажає спілкуватися з матір`ю та проживати з нею, тому суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дитини. Представник позивача, звертаючись з позовом до суду, також просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/2 частки її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття, перерахування коштів здійснювати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного банку України. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Оскільки неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач, яка є працездатною, в добровільному порядку цю допомогу не надає, то є підстави для стягнення з відповідача в судовому порядку аліментів. Таким чином, для забезпечення неповнолітній дитині отримання коштів, необхідних для її життєдіяльності, повної охорони її інтересів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку матері щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позивачем даного позову до суду - 04 вересня 2024 року і до досягнення повноліття дитинишляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Розподіл судових витрат Згідно ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору (постанова ВП Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 161/4985/17). Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №195 від 03.10.2024. Оскільки позовні вимоги в цій частині задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги про стягнення аліментів задоволено частково, позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», отже судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн. (1211,20 х50%) підлягають стягненню з відповідача на користь держави; іншу частину судових витрат по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Outcome: partial