Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить суд: 1) визнати протиправними та скасувати відмови у проведенні нотаріальних дій, оформлені у вигляді постанови приватного нотаріуса Кушнір Н.Б. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2024 № 48/02-31 та листа Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори від 01.04.2024 № 401/01-16; 2) скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно частини нежитлової будівлі, що знаходиться в [ADDRESS] , у вигляді заборони на нерухоме майно реєстраційний № 5913035 від 26.10.2007, внесений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. на підставі договору іпотеки № 1039 від 26.10.2007 в інтересах ВАТ «АКБ «Автокразбанк»; 3) скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно частини нежитлової будівлі, що знаходиться в [ADDRESS] , у вигляді запису про іпотеку реєстраційний № 5992122 від 21.11.2011, внесений Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою, правонаступником якої є Перша Білоцерківська державна нотаріальна контора, на підставі додаткового договору до іпотечного договору № 5794 від 11.11.2011 в інтересах Білоцерківської філії ВАТ «АКБ «Автокразбанк». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 02.07.2003 позивач є власником частини нежитлової будівлі літ. «Ж», що знаходяться в [ADDRESS] . З метою розвитку власної підприємницької діяльності, між директором ТОВ «Фірма «Градієнт», в особі Ніколаєвича М.А., та ВАТ «АКБ «Автокразбанк» укладено договір про кредитну лінію № 0206 від 15.09.2006, кредитний договір № 0295 від 26.10.2007, іпотечний договір № 2-5394 від 15.09.2006 та іпотечний договір № 1039 від 26.10.2007, в забезпечення виконання яких передано в іпотеку вищевказане нерухоме майно, на підставі чого до Реєстру нерухомого майна внесено записи про обтяження: заборона на нерухоме майно реєстраційний № 5913035 від 26.10.2007, внесена приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. та іпотека реєстраційний № 5992122 від 21.11.2011, внесена Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою, правонаступником якої є Перша Білоцерківська державна нотаріальна контора. Позивач вказує, що повністю розрахувався по грошових зобов`язаннях за кредитними зобов`язаннями перед банком, проте обтяження припинені не були. Згідно з повідомленням НБУ від 27.08.2019 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб завершив ліквідацію ПАТ «Автокразбанк», яке є правонаступником ВАТ «АКБ «Автокразбанк» та внесено запис про державну реєстрацію припинення вказаного банку. 21.03.2024 позивач звернувся до нотаріусів із заявами про скасування оскаржуваних записів, однак отримав відмови. Вказує, що такі відмови є протиправними та порушують його право власності. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 04.07.2024 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено відкрите підготовче судове засідання 29.08.2024. 24.07.2024 на адресу суду від Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого вказано про те, що до Державного реєстру іпотек внесені відомості про обтяження майна іпотекою як реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя. Підставою для зняття такої заборони є повідомлення кредитора (позикодавця про погашення позики (кредиту), припиненням, розірванням іпотечного договору). Оскільки [PERSON] не подав доказів на підтвердження вказаних обставин, йому було повідомлено про неможливість виконання його прохання щодо скасування записів про обтяження та припинення заборон. Звернуто увагу, що державний нотаріус Першої білоцерківської державної нотаріальної контори не виніс заявнику постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій - єдиний визначений законодавством процесуальний документ, який підтверджує факт відмови нотаріуса чи посадової особи у вчиненні конкретної нотаріальної дії з підстав, передбачених законом, а надіслав лист про надання інформації з приводу неможливості виконати прохання, оскільки до заяви не було додано жодного додатку на підтвердження обставин, викладених у ній. Вказано також, що суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції. Нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією, оскільки у нотаріальної контори відсутня юридична зацікавленість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення. Просить виключити з числа відповідачів Першу білоцерківську державну нотаріальну контору. 01.10.2024 на адресу суду надійшли письмові пояснення приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б., відповідно до яких вказано, що були відсутні підстави для скасування заборони. З додатків до позову вбачається, що заборгованість відсутня, а не погашено кредит. Також не конкретизовано жодної інформації про іпотечний договір. Позивач не вирішив всі питання, поки банк існував. Вказує, що із заявою про повне виконання позичальником зобов`язань до неї ніхто не звертався. Вважає, що документи потребують уточнень і перевірок на предмет їх достовірності. Крім того, позивач має пояснити, чому не скористався ними після їх видачі, коли всі сумніви можна було з`ясувати у встановленому законом порядку. Звернуто увагу на правову позицію Верховного Суду в постановах від 13.09.2023 у праві № 259/7291/20 та від 13.06.2024 у справі № 333/8899/21, відповідно до яких належним відповідачем за вимогою про скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна є саме банк, проте його діяльність припинена без правонаступника. У ЦК є прогалина та відсутній регулятор, який би визначав правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем, тому особа може звернутись із заявою про встановлення факту припинення, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. Просить відмовити в задоволенні позову щодо неї. 18.11.2024 в судовому засіданні ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» Костенко І.І. 02.12.2024 від представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» Костенко І.І. - Кібець Р.Р., на адресу суду надійшла заява (відзив), в якій сторона просить відмовити у задоволенні позову повністю та виключити зі складу учасників справу [PERSON] . Вказана заява обґрунтована тим, що відповідно до ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 27.08.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 15851110049000657 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Автокразбанк» як юридичної особи, отже ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Таким чином, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ «Автокразбанк» припинено. Фонд не є правонаступником неплатоспроможного банку. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. У Фонді відсутні всі первинні документи ПАТ «Автокразбанк». Відповідно до інформації, що наявна в розпорядженні Фонду, зобов`язання ТОВ Фірма «Градієнт» (код за ЄДРПОУ 19414224) за кредитними договорами № 0206 вiд 15.09.2006 (застава списана без опису предмета застави) та № 0295 від 26.10.2007 (наявний опис забезпечення згідно договору № 1039 від 26.10.2007 «Частина нежитлової будівлі літ.» Ж», заг. площею 114,6 кв. м. за адресою [ADDRESS] ») перед ПАТ «АКБ Банк» виконані в повному обсязі до дати запровадження тимчасової адміністрації, яка була розпочата 30.05.2014. У даній справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не може бути відповідачем, оскільки за ним не зареєстровано речове право на нерухоме майно, а саме предмет іпотеки за договором іпотеки, за яким позивач вимагає скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно. До того ж, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності нотаріуса при реалізації ним функцій державного реєстратора, якщо позовні вимоги спрямовані на захист приватного (майнового) права, заснованого на приписах цивільного законодавства, нотаріус має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (аналогічний висновок щодо суб`єктного складу учасників справи зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.08.2018 у справі № 14-233цс18). Вказано, що позивачем неправильно визначено коло осіб та суб`єктний склад учасників справи, які повинні відповідати за позовом та бути учасниками у спорі, що тягне за собою відмову у задоволенні позову. 17.12.2024 на адресу суду надійшли письмові пояснення приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б., відповідно до яких нова редакція позову [PERSON] не відповідає вимогам закону. 18.12.2024 в судовому засіданні суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. 18.02.2025 від представника позивача Зайцева В.С. через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує повністю. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є власником частини нежитлової будівлі літ. «Ж», а саме: прим. 4 площею 7,7 кв.м., прим. 5 площею 8,3 кв.м., прим. 6 площею 11,2 кв.м., частина прим. 38 площею 87,4 кв.м., загальною площею 114,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі продажу частини нежитлової будівлі від 02.07.2003, реєстровий № 3136. Право власності позивача на вказане приміщення зареєстровано 23.07.2003 Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації, що вбачається з витягу № 4668416 від 08.09.2004, номер запису 480 в книга 5. [PERSON] є директором ТОВ «Фірма «Градієнт» (код ЄДРПОУ: 19414224), що підтверджується копією наказу Товариства № 1 від 23.09.1993. 15.09.2006 між ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Автокразбанк» та ТОВ «Фірма «ГРАДІЄНТ», в особі директора [PERSON] , укладено договори про кредитну лінію № 0206 від 15.09.2006 на суму 50 000 грн та № 0295 від 26.10.2007 на 90 000 грн. Для забезпечення виконання зобов`язань за цими договорами позивач передав в іпотеку банку нерухоме майно - частину нежитлової будівлі літ. «Ж» загальною площею 114,6 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , що вбачається з копії іпотечного договору від 15.09.2006, реєстровий № 2-5393 та додаткового договору від 16.11.2011 № 5794 до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Кушнір Н.Б., 26.10.2007 за № 1039. Відповідно до даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Реєстрі відносно вказаного нерухомого майна позивача наявні наступні записи про обтяження: 1) заборона на нерухоме майно, реєстраційний № 5913035 від 26.10.2007, внесена приватним нотаріусом Кушнір Н.Б. на підставі договору іпотеки № 1039 від 26.10.2007, РПВН: 1984041; 2) іпотека, реєстраційний № 5992122 від 21.11.2011, внесена приватним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, на підставі додаткового договору до іпотечного договору № 5794 від 11.11.2011, в інтересах Білоцерківської філії ВАТ «АКБ «Автокразбанк», боржник: ТОВ «Фірма «Градієнт», майновий поручитель: [PERSON] , розмір основного зобов`язання: 90 000 грн. На підставі постанови Правління Національного банку України від 30.05.2014 № 320 «Про віднесення ПАТ «Автокразбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30.05.2014 прийнято рішення № 40 про запровадження з 30.05.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Автокразбанк» (далі ПАТ «АКБ БАНК»), код ЄДРПОУ: 20046323; МФО: 331100; місцезнаходження: вул. Київська, 8, м. Кременчук, Полтавська область, 39631. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКБ БАНК» призначено заступника директора департаменту моніторингу діяльності банків Фонду Третяка В.О. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКБ БАНК» запроваджено строком на 3 місяці з 30.05.2014 по 29.08.2014. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28.08.2014 № 537 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29.08.2014 № 76 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «АКБ БАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ БАНК» заступника директора департаменту моніторингу діяльності банків Фонду Третяка В.О. строком на 1 рік з 29.08.2014 по 29.08.2015 включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 106 з 08.10.2014 у зв`язку з виробничою необхідністю відсторонено від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ БАНК» заступника директора департаменту моніторингу діяльності банків Третяка В.О. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 107 з 09.10.2014 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ БАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенка Ігоря Івановича. 01.12.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Автокразбанк» (протокол № 250/14). На підставі ч. 5 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23.07.2015 № 141 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» на 1 рік до 29.08.2016 включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» Костенка І.І. до 29.08.2016 включно. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 11.08.2016 № 1476 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «АКБ БАНК» на 1 рік до 29.08.2017 включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «АКБ БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Костенка Ігоря Івановича на 1 рік до 29.08.2017 включно. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 14.08.2017 № 3535 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «АКБ БАНК» на 1 рік до 28.08.2018 включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «АКБ БАНК» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенку Ігорю Івановичу на 1 рік до 28.08.2018 включно. На підставі п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 09.08.2018 № 2221 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «АКБ БАНК» строком на один рік з 29.08.2018 до 28.09.2019 включно. Відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «АКБ БАНК», визначені Законом, зокрема, ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенка Ігоря Івановича строком на один рік з 29.08.2018 до 28.08.2019 включно. 14.06.2019 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Автокразбанк» було подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.06.2019 № 1555 визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «Автокразбанк» з 20.06.2019 здійснюються Фондом безпосередньо. 27.08.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 15851110049000657 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Автокразбанк» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. В матеріалах справи міститься довідка керівника Білоцерківського відділення ПАТ «АКБ Банк» В.М. Баласа № 44-2/240-03 від 28.08.2013, відповідно до якої у ТОВ «Фірма «Градієнт» (код ЄДРПОУ: 19414224) станом на 28.08.2013 заборгованість по кредитам перед Білоцерківським відділенням ПАТ «АКБ Банк» відсутня. ТОВ «Фірма «Градієнт» (код ЄДРПОУ: 19414224) виконало в повному обсязі умови кредитного договору № 0295 від 26.10.2007, що вбачається з заяви керівника Білоцерківського відділення ПАТ «АКБ Банк» В.М. Баласа № 44-2/240-04 від 28.08.2013, направленої начальнику реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Ярмолі І.І., в якій висловлено прохання виключити запис з державного реєстру іпотеки та зняти заборону відчуження з об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи також міститься заяви уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» І.І. Костенко № 11/303-02 від 30.10.2018 та № 11/79-01 від 20.03.2019, адресовані «приватному нотаріусу», в яких висловлено прохання зняти спірні заборони. 21.03.2024 позивач звернувся до Першої білоцерківської державної нотаріальної контори з заявою за вх. № 240/01-16, в якій просив скасував запис про обтяження № 5992122 від 21.11.2011, внесений Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі додаткового договору до іпотечного договору № 5794 від 11.11.2011, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Н. Б., мотивовану тим, що правлінням НБУ прийняте рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Автокразбанк» з 29.08.2024, а зобов`язання боржника за іпотечним договором перед банком виконані у повному обсязі. Приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. винесено постанову № 48/02-31 від 25.03.2024, відповідно до якої [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії знятті заборони відчуження майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказана постанова обґрунтована відсутністю відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Частиною 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, ще звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що слідує із ст. 610 ЦК України. Зі змісту ч. 1 ст. 612 ЦК України вбачається, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина 1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Іпотека, відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно пере, іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припиненню основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішенню суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3 Закону України "Про іпотеку"). При цьому, основним зобов`язанням є зобов`язання боржника за договором позики, кредиту купівлі-продажу, лізингу, а також інше зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. За змістом ст. 17 цього Закону іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договори недійсним. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість добросовісність та розумність (п.6 ст. З ЦК Украйни). Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19, від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20. Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припиненню основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку»). Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язанню ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язанням про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України). Враховуючи викладене, суд дійшов до висновків, що укладення договору застави (іпотеки) або її виникнення на основі рішення суду чи при наявності юридичних фактів, вказаних в законі, зумовлює виникнення між заставодержателем і заставодавцем додаткового (акцесорного) зобов`язання відносно до основного, забезпеченого заставою (іпотекою). З огляду на похідний характер застави (іпотеки), виконання забезпеченого заставою основного зобов`язання або його припинення з інших підстав припиняє право застави (іпотеки); стаття 609 ЦК України присвячена такій підставі припинення зобов`язання як ліквідація юридичної особи. Під ліквідацією розуміється спосіб припинення юридичної особи без правонаступництва. Юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина 5 статті 104 ЦК України). Ліквідація для юридичних осіб призводить по своїй суті до аналогічних правових наслідків, що і смерть фізичної особи, тобто, обумовлює припинення правоздатності юридичної особи. Замість припиненої юридичної особи не виникає іншої юридичної особи, яка наділяється її майном; зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як за добровільного, так і за примусового порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання. Відтак, у даній справі з урахуванням установлених та документально підтверджених її обставин, положень статті 609 ЦК України, факту ліквідації юридичної особи позикодавця (ВАТ «АКБ «Автокразбанк») за кредитними договорами, фактів відсутності будь-якого підтвердження чинності зобов`язань позивача як майнового поручителя або ТОВ «Фірма «Градієнт» як позичальника перед банком за кредитними договорами, існують підстави для висновку про припинення зобов`язань між сторонами за такими договорами, та внаслідок цього - припинення права іпотеки за кредитними договорами. Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Вказана позиція відображена в постановах Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц, від 18.04.2022 в справі № 520/1185/16-ц, від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Такий висновок зазначено в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі N9638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) - частина перша статті 8 ЦК України. Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК України); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин. Слід зазначити, що звертаючись до суду з цивільним позовом в порядку позовного провадження, позивач вправі ставити перед судом вимоги з метою захисту власних прав та інтересів, які за загальним правилом врегульовані Цивільним кодексом України, так і деякі з тих, що можуть бути розглянуті судом в порядку окремого провадження (встановлення юридичних фактів), враховуючи при цьому обставини (правовідносини) конкретної справи. Згідно із частиною 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами доведено, що він є власником частини нежитлової будівлі, а також наявність об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним як власником своїх правомочностей, тому він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, враховуючи, що він не мав зобов`язань перед банком ще до його ліквідації.

Outcome: partial