Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №491017762 від 09 січня 2020 року в сумі 69904,40 грн, з яких: 32807,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 37097,10 грн заборгованості за відсотками. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 09 січня 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний №491017762 , відповідно до якого Банк відкрив Позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі 33887,36 грн, а Позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк до 10 січня 2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39,9%. Однак, в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 69904,40 грн, з яких: 32807, 30 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 37097,10 грн заборгованості за відсотками. 17 травня 2021 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» (далі ТОВ «ФК «Флексіс»») укладено договір факторингу №2, за умовами якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс»» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №491017762 від 09 січня 2020 року, укладеним із [PERSON] . У свою чергу ТОВ «ФК «Флексіс»» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами на підставі договору факторингу №18-05/2021 від 18 травня 2021 року, зокрема за кредитним договором №491017762 від 09 січня 2020 року, укладеним із [PERSON] 10 січня 2023 року ТОВ «Ведикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитним договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023, в тому числі і за кредитним договором №491017762 від 09 січня 2020 року, укладеним із [PERSON] . Таким чином, за вказаним договором відступлення права вимоги до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вказаному кредитному договору. Оскільки відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за договором кредиту №491017762 від 09 січня 2020 року, тому ТОВ «Коллект Центр» звернулось за захистом своїх прав до суду і просить стягнути з нього з заборгованість в сумі 69904,40 грн, з яких: 32807,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 37097,10 грн заборгованості за відсотками, а також 3028 грн понесених витрат по сплаті судового збору та 17000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Кузина М.С. просила в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] 14 599, 16 грн відмовити та зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000 грн. Уважала, що укладеним між сторонами договором погоджено суму кредиту 33887,37 грн, та загальну вартість кредиту з урахуванням всіх відсотків 58620, 24 грн, однак заявено до стягнення 69904,40 грн, без урахування погашення сум заборгованості в розмірі 1685 грн 10 лютого 2020 року та 1630 грн 10 березня 2020 року. Ствержувала, що сума заборгованості на дату подання позову має складати 55305,24 грн. Крім того увжала, що заявлена до стягнення сума витрат на правову допомогу 17000 грн. не відповідає рівню складності справи, її розмір обрахований добутком фіксованої вартості роботи, а не погодинної, передбаченої договором про надання правової допомоги, а відак, з урахуванням наявності усталеної судової практики, обсягу позовної заяви, розмір правової допомоги, на її думку, має складати 1000 грн. У відповіді на відзив представник позивача просила позов задовольнити в повному обсязі, оскільки розрахунок заборгованості відповідає умовам договору та відповідачем не було подано власного розрахунку. Крім того вартість витрат на правову допомогу також визначена відповідно до умов договору про надання правової допомоги. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Коллект Центр» позовні вимоги підтримала та зазначила, що зявлений розмір заборгованості ураховує 3315 грн., сплачених [PERSON] , що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 17 травня 2021 року - дату переступки вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс», які частково зараховані на погашення тіла кредиту, а частину - на погашення процентів за користування кредитом. Зазначила, що загальна вартість кредиту в сумі 58620,24 грн визначена за умови дотримання графіку платежів, однак [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, а тому передбачені договором відсотки 39,9 % річних нараховувались на залишок заборгованості за кредитом. Представник відповідача адвокат Кузина М.С. визнала позовні вимоги в частині 55305,24 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. з підстав, наведених у позові. Розрахунку зборгованості на підвердження обгрунованості своїх заперечень на подала, уважала, що договором визначені відсотки за користування кредитом в розмірі 39.9% річних та вони нараховані позивачем не у відповідності до укладеного договору. Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 січня 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали договір №491017762, згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення договору споживчого кредиту, яка є невідємною частиною Договору про банківське обслуговування, що акцептована позивачем 09 січня 2020 року, шляхом власноручного підпису. Згідно умов договору відповідач отримав кредит у сумі 33887,36 грн на рахунок, відкритий в АТ «Альфа-Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,90% річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 36 місяців. Кредитний договір №491017762 підписаний [PERSON] , власноручним підписом. Також своїм особистим підписом [PERSON] підтвердив, що він ознайомився з інформацією, необхідною для укладення договору, а також отримав детальний розпис складових загальної вартості кредиту, реальної річної процентної ставки, графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою. ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, а саме в сумі 33887,36 грн. 17 травня 2021 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» (далі ТОВ «ФК «Флексіс»») укладено договір факторингу №2, за умовами якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс»» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №491017762 від 09 січня 2020 року, укладеним із [PERSON] . Право вимоги відступається з дати повної оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до умов вказаного Договору, в дату здійснення повної оплати Фактором ціни прав вимоги сторони підписують акт приймання-передачі Реєстру Боржників за формою, встановленою в Додатку №2 до Договору. Перехід права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ ФК «Флексіс» підтверджується платіжним дорученням №253 від 17 травня 2021 року та характеристикою прав вимоги, переданих за договором та боржників за основними договорами від 17 травня 2021 року, в тому числі за кредитним договором №491017762, укладеним 09 січня 2020 року з [PERSON] на суму 48314,68 грн, з яких: 32807,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 15507,38 грн заборгованості за відсотками. При цьому вказаний розрахунок заборгованості ураховує внесені відповідачем [PERSON] платежів розмірі 1685 грн 10 лютого 2020 року та 1630 грн 10 березня 2020 року. У свою чергу ТОВ «ФК «Флексіс»» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами на підставі договору факторингу №18-05/2021 від 18 травня 2021 року, зокрема за кредитним договором №491017762 від 10 січня 2021 року, укладеним із [PERSON] . Перехід права вимоги від ТОВ ФК «Флексіс» до ТОВ «Вердикт Капітал» підтверджується платіжними дорученнями від 16, 17 червня та 26 липня 2021 року, актом приймання-передачі Реєстру боржників від 18 травня 2021 року до вказаного договору, характеристикою прав вимоги, переданих за договором та боржників за основними договорами від 18 травня 2021 року, в тому числі за кредитним договором №491017762, укладеним 09 січня 2020 року з [PERSON] на суму 48314,68 грн., з яких: 32807,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 15507,38 грн заборгованості за відсотками. 10 січня 2023 року ТОВ «Ведикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитним договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023, в тому числі і за кредитним договором №491017762 від 09 січня 2020 року, укладеним із [PERSON] . Відповідно до витягу Акту приймання-передачі та Реєстру боржників від 10 січня 2023 року до договору факторингу №10-01/2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №491017762, укладеним 09 січня 2020 року з [PERSON] на суму 69904,40 грн, з яких: 32807,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 37097,10 грн заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ураховуючи факт підписання відповідачем [PERSON] кредитного договору шляхом накладення особистого письмового підпису, суд вважає, що укладення кредитного договору договором №491017762 від 09 січня 2020 року відбулось і відповідачу надано суму кредиту в розмірі 33887,36 грн. Відповідачем кредитний договір не оспорювався. Користування кредитними коштами підтверджується випискою по особовим рахункам (а.с.7-17). Отже, досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Надані позивачем договор факторингу №2 від 17 травня 2021 року, договір факторингу №18-05/21 від 18 травня 2021 року, договір відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, акти приймання передачі, Реєстри боржників, які є додатками до цих договорів, а також платіжні документи свідчать про те, що ТОВ «Коллект Центр» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №491017762 від 09 січня 2020 року в сумі 69904,40 грн з яких 32807,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 37097,10 грн заборгованості за відсотками, які нараховані позивачем в межах строку дії договору. Отже, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Коллект Центр» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Відповідно до основних засад цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, у якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. Відповідач не заперечував факт отримання кредиту, користування кредитними коштами, однак не погодився з розміром зааборгованості по відсотках за користування кредитом, при цьому власного розрахунку не надав. Суд уважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості в сумі 69904,40 грн, відповідає умовам договору №491017762 від 09 січня 2020 року з яких: 32807,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 37097,10 грн заборгованості за відсотками. При цьому, як убачається із розрахунку заборгованості станом на 17 травня 2021 року - дату переступки вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс», внесені 10 лютого 2020 року відповідачем [PERSON] платежів розмірі 1685 грн, з яких 558,25 грн зараховано на погашення тіла кредиту та 1126,75 грн - на погашення заборгованості за процентами, та 1630 грн 10 березня 2020 року ураховані відповідно 521,81 грн на погашення тіла кредиту та 1108, 19 грн на погашення заборгованості по відсотках ( а.с.17 на звороті). Доводи представника відповідача про те, що загальна вартість кредиту, на яку погоджувався [PERSON] при укладенні договору мала складати 58620,54 грн, з яких відсотки мали складати 24 733, 18 грн, на увагу не заслуговують, оскільки така вартість кредиту була розрахована за умовами своєчасного внесення відповідачем щомісячних платежів на погашення заборгованості по тілу кредиту та відсотків 39,9 % річних на залишок заборгованості, однак останній умов договору не виконав, а відтак відсотки нараховувались на залишок непогашеної заборгованості. Судом також не встановлено неправильність цього розрахунку, чи нарахування відсоків за межами строку, на який було укладено договір, а отже, наявні підстави для стягнення суми боргу з відповідача в сумі 69904,40 грн, з яких: 32807,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 37097,10 грн заборгованості за відсотками. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником відповідача заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн, оскільки заявлена до стягнення сума витрат в сумі 17000 грн. не відповідає рівню складності справи, наявності усталеної судової практики, обсягу позовної заяви, її розмір обрахований добутком фіксованої вартості роботи, а не погодинної, передбаченої договором про надання правової допомоги. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Як вбачається з матеріалів справи, 02 січня 2023 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір про надання правової допомоги №02-01/2023. Згідно заявки на надання юридичної допомоги №67 від 26 квітня 2024 року, акту №3 про надання юридичної допомоги від 03 квітня 2024 року та платіжної інструкції №0433380000 від 10 травня 2024 року вбачається, що вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» юридичних послуг щодо підготовки позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 17000 грн, з яких 4000 грн за надання 2 годин усної консультації з вивченням документів (вартістю 2000 грн за годину), 1000 підготовка пропозиції (п.3.13 прайсу) та 12 000 грн за складання позовної заяви (вартістю 3000 грн за годину). Відповідно до прайс-листа Адвокатського об`єднанням «Лігал Ассістанс», доданого до вказаного договору передбачено або фіксована вартість складання позовної заяви в 3000 грн., або вартість погодинної оплати 1500 грн. за годину, однак до стягнення заявлено вартість складання позовної заяви, визначеної добутком не погодинної роботи, а фіксованої суми. Оскільки справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, тому суд вважає, що вартість складання позовної заяви має бути визначено фіксованою сумою 3000 грн, а не 12 000 грн. Крім того, такий вид послуг, як підготовка пропозиції, відсутній в прас-листі, доданому до договору про надання правової допомоги, а надання усної консульації тривалістю 2 години не відповідає складності справи. Ураховуючи викладене, участь представника позивача в одному судовому засіданні та подання відповіді на відзив, суд уважає, що до стягнення з відповідача підлягає 7500 грн витрат на правову допомогу. Саме такий розмір буде відповідати складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на їх виконання, ціною позову. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0436120031 від 24 травня 2024 року. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved