Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

23.07.2024 року позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник ТОВ ФК «Кредит-Капітал» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути суму заборгованості за кредитним договором №6214788 від 27.08.2022 року в розмірі 15555,00 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 27.08.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений кредитний договір №6214788. На умовах вказаного договору відповідач отримала грошові кошти, які зобов`язалась повернути та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання з повернення коштів та сплати комісії і процентів не виконала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість в сумі 15555,00 грн., з яких: 3450,00 грн. заборгованість за сумою кредиту; 11355,00 грн. заборгованість за відсотками; 750,00 грн. заборгованість за комісією. 30.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №89-МЛ, за яким останнє отримало належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №6214788 від 27.08.2022 року. Враховуючи викладене, просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 15555,00 грн. за кредитним договором №6214788 від 27.08.2022 року та понесені судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. Ухвалою про відкриття провадження від 05.09.2024 року вказану позовну заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 29.10.2024 року на адресу суду [PERSON] представник відповідача [PERSON] , направив відзив на позов, в якому просить відмовить у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачем не надано суду доказів пролонгації строку кредитування, зокрема, доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів. Не доведено також підставності застосування у спірних відносинах правил надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», а саме, що саме вони у відповідній редакції були погоджені із відповідачем при укладенні договору. Також, позовна заява не містить доказів щодо повідомлення боржника про перехід права вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК «Кредит-капітал». 06.02.2023 року на адресу суду від представника позивача ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» Сухарник Т.І., надійшла відповідь на відзив, згідно якого позивач вважає аргументи у відзиві на позовну заяву відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить наступного. Судом встановлено, що 27.08.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №6214788, згідно з умовами якого відповідач отримала 5000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором (а.с.12-17). З довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №6214788 від 27.08.2022 року ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником здійснено підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора R57852, надісланого позичальнику 27.08.2022 року о 20:07 год. на номер телефону [NUMBER] (а.с.19). Відповідно до графіку розрахунку сплати кредитних коштів (Додаток № 1 до кредитного договору №6214788 від 27.08.2022 року) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 10.12.2022 року, дані обставини підтверджуються копією кредитного договору. Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 89-МЛ від 30 січня 2023 року. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №6214788 від 27.08.2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , дана обставина підтверджується копією витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 89-МЛ від 30 січня 2023 року. 18.04.2024 року відповідачу було надіслано досудову вимогу за вих. №22284284 на адресу вказану [PERSON] в кредитному договорі, якою було висунуто вимогу протягом 3 днів сплатити заборгованість за кредитним договором у сумі 15555,00 грн. (а.с.29). Крім того, на підтвердження заборгованості [PERSON] позивачем надано виписку з особового рахунка за кредитним договором №№6214788 від 27.08.2022, підписану представником ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" (а.с.22 на звороті). Зазначена виписка не відображає рух коштів по рахунку відповідача, розрахунок заборгованості також до позовної заяви не додавався, тому суд позбавлений можливості визначити дійсний розмір заборгованості [PERSON] перед первісним кредитодавцем. За правилами статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ст.83 ЦПК України), а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Разом з цим судом встановлено, що позивачем не підтверджено право вимоги до боржника та дійсної суми заборгованості за зобов`язанням, у зв`язку з чим позовна заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed