Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна», треті особи: [PERSON] , Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», в якому просив: стягнути з ТОВ «Агрологістика Україна» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 26990,80 грн., а також стягнути моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. Крім того, просив стягнути понесені судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 16 жовтня 2023 року об 11:00 год. на автодорозі Т-19-13 «Липоводолинський район Сумської області), третя особа по справі [PERSON] на автомобілі DAF, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не впорався з керуванням, здійснив наїзд на автомобіль «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . Дана дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням водієм [PERSON] п. 13.3 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу DAF, державний реєстраційний номер [NUMBER] є відповідач ТОВ «Агрологістика Україна», вказаний транспортний засіб застрахований в ТДВ СК «Альфа-Гарант». 16.10.2023 року страховика письмово повідомлено про настання дорожньо-транспортної пригоди, ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило позивача про заведення страхової справи за № ЦВ/23/5769, проте страхова компанія безпідставно зволікала із здійсненням відповідної виплати, тому позивач звернувся до експерта СОД ФОП [PERSON] з метою визначення вартості матеріального збитку. Згідно висновку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № ЕР-71/12-23 від 01.12.2023 року встановлено розмір вартості пошкоджень автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що складає 75881,04 грн. 31\~січня 2024\~року страхова\~компанія ТДВ\~ СК\~«Альфа-Гарант»\~здійснила страхове\~відшкодування на\~користь позивача\~у розмірі\~53760,24\~грн.,\~що підтверджується\~довідкою з\~АТ КБ\~«ПриватБанк», не відшкодованою залишилась сума 22120,80 грн., та вартість за виготовлення експертної оцінки в розмірі 4870,00 грн. Обґрунтовуючи підстави стягнення моральної шкоди позивач зазначив, що в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась з вини [PERSON] , позивачу також була заподіяна моральна шкода, а саме були заподіяні душевні страждання, з приводу необхідності ремонту свого автомобілю та нестачі коштів на його відновлення. Свої моральні страждання позивач оцінює у розмірі 10000,00 гривень. Представником відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» адвокатом Шевцовою Ю.В. було подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача заперечує проти позову, посилаючись на те, що 9 квітня 2024р. на адресу ТОВ «Агрологістика Україна» надійшла вимога від [PERSON] щодо відшкодування шкоди, спричиненої водієм ТОВ «Агрологістика Україна» [PERSON] під час керування транспортним засобом DAF, д.н.з. [NUMBER] . 15 лютого 2023 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» укладено договір - поліс добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, а саме: згідно полісу № 213385105 застраховано транспортний засіб марки DAF XF 105.460, д.р.н. [NUMBER] , що належить ТОВ «Агрологістика Україна», строком дії з 21.02.2023р. по 20.02.2024р., зі страховою сумою на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю, здоров?ю - 320 000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., розмір франшизи 3200,00 грн. Згідно відповіді ТДВ СК «Альфа-Гарант» № 12/2290 від 22.04.2024р. шкода, завдана внаслідок страхового випадку 16 жовтня 2023 року згідно страхового акту № TsV/23/5769, поліс № 213385105, транспортному засобу Mitsubishi Lancer, vin. [NUMBER] , д.р.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] , була оцінена в розмірі 56960,24 грн. та виплачена в розмірі 53 760,00 грн. за вирахуванням франшизи 3 200 грн. на рахунок [PERSON] ТОВ «Агрологістика Україна» оплатило на вказані позивачем реквізити суму франшизи 3200,00 грн., щодо вимоги в частині виплати 23 790, 80 грн. матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. моральної шкоди у задоволенні вимоги позивачу відмовлено, про що 26 квітня 2024 року направлено відповідь. Крім того, представник відповідача зазначила, що долучена копія звіту до позовної заяви про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу № ЕР-71/12-23 від 01.12.2023 року, не може бути визнано належним та допустимим доказом і не повинен братися судом до уваги, оскільки не відповідає вимогам ст. 76 ЦПК України, вказаний висновок, складений СОД ФОП [PERSON] , за ознаками, копія вказаного висновку схожа на незалежну оцінку майна, яка повинна проводитись відповідно до чинного законодавства і особами, яким дозволено проведення такого роду діяльності. Матеріали справи не містять жодних документів, які б підтверджували законність даного висновку. Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження спричинення моральної шкоди та її розмір. На підтвердження заперечень щодо позовних вимог [PERSON] , представником відповідача наданий звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № ЦВ/23/5769 від 11 січня 2024 року, складений ФОП [PERSON] . Позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, у якій посилався на не обгрунтованість заперечень представника відповідача на позовні вимоги. У поданих запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву, представник відповідача ТОВ «Агрологістика Україна» просила врахувати пояснення та докази, додані до відзиву, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Агрологістика Україна» в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив відмовити. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомляв, заперечення на позовну заяву не направляв. Представник третьої особи - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заперечення на позовну заяву не направляв. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, проходить наступного висновку. Судом встановлено, що 16 жовтня 2023 року об 11:00 год. на автодорозі Т-19-13 (Липоводолинський район Сумської області), третя особа по справі [PERSON] керуючи автомобілем DAF, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався назустріч, під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Постановою Липоводолинського\~районного суду\~Сумської області\~від 30.10.2023\~р.,\~ [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП,\~та накладено\~на нього\~адміністративне стягнення\~у вигляді\~штрафу в\~розмірі 850\~гривень 00\~копійок. При цьому, судом було встановлено, що [PERSON] , 16 жовтня 2023 року о 11 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом DAF, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався назустріч, під керуванням водія [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР\~України. Крім того, слід зазначити, що [PERSON] в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення,\~передбаченого\~ ст. 124 КУпАП\~визнав, зазначив, що він не врахував погодних умов, адже був дощ, і на заокругленні дороги задню частину його автомобіля винесло на зустрічну смугу руху, відбулося зіткнення із автомобілем, що рухався назустріч. Постанова суду набрала законної сили та оскаржена [PERSON] не була. Крім того, судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] виконував функції водія та перебував у трудових відносинах із ТОВ «Агрологістика Україна». Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільна відповідальність відповідача ТОВ «Агорологістика Україна» на момент ДТП була застрахована у третьої особи ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно Полісу № 2133855105. Відповідно до положень ч.1\~ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України\~Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. З метою визначення реального розміру заподіяних позивачу матеріальних збитків у зв`язку із пошкодженням його автомобіля 30.11.2023 р. між [PERSON] та суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] було укладено Договір на проведення експертної оцінки № ЕР-71/12-23 щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до\~Висновку щодо\~вартості матеріального\~збитку,\~заподіяного власнику\~колісного транспортного\~засобу №\~ЕР-71/12-23\~від 01\~грудня 2023\~р.: - ринкова вартість транспортного засобу «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER] ,\~складає 183767,52\~грн.; - вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 150281,78 грн.; - вартість матеріального збитку складає 75881,04 грн. Крім того, за проведення оцінки щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER] № ЕР-71/12-23 від 01.12.2023 року, який проведений ФОП СОД [PERSON] за заявою [PERSON] , позивачем було сплачено 4870 гривень 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3334129964.1 від 30.11.2023. У зв`язку із вищенаведеним позивач [PERSON] звернувся до страховика відповідача - ТДВ «СК Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхової події. Зі звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № ЦВ/23/5769 від 11 січня 2024 року, складеного ФОП СОД [PERSON] на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 65826,28 грн. з ПДВ на вартість матеріалів та складових; вартість матеріального збитку складає 56960,24 грн. без ПДВ на вартість матеріалів та складових. 31 січня 2024 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 53760,24 грн., за вирахуванням франшизи в розмірі 3200 грн. 22 березня 2024 року позивач звертався до ТОВ «Агрологістика Україна» з вимогою про стягнення невідшкодованої різниці шкоди, заподіяної належним відповідачу автомобілем та з вини його працівника у розмірі 26990,80 грн. Вказана сума не була відшкодована позивачу. Відповідно до ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст.1187 Цивільного кодексуУкраїни\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 1 ст.1172 ЦК України\~визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до п. п. 4, 5 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1993 року за № 6, з подальшими змінами та доповненнями, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст.1172 ЦК України\~суди повинні мати на увазі, що, крім загальних підстав, передбачених\~ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина першастатті 1191\~ЦК). З огляду на вказані положення законодавства саме на відповідача ТОВ «Агрологістика Україна» покладається обов`язок відшкодувати потерпілій стороні (позивачу у справі) невідшкодовану різницю шкоди заподіяної належним відповідачу автомобілем та з вини його працівника. Вказане відповідає правовим позиціям відображеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18), постанові КЦС у складі Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 654/4218/15-ц (провадження № 61-1192св18), постанові КГС у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 910/20622/17, постанові КГС у складі Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 911/3511/16, постанові КГС у складі Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17, згідно якої шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія-працівника, що керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме роботодавцем володільцем автомобіля. Крім того, у відповідності до ст.1194 Цивільного кодексу України\~особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. З врахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що з вини третьої особи [PERSON] , який перебував на момент ДТП з відповідачем ТОВ «Агрологістика Україна» в трудових відносинах, що є володільцем джерела підвищеної небезпеки, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було заподіяно матеріальну шкоду позивачу, частина якої відшкодована страховою компанією, а відтак не відшкодована частина матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (правовий висновок КЦС у складі Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17). Відповідно до п. 34.3\~ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, різницю між вартістю матеріального збитку, завданого позивачу та сумою відшкодованою страховиком слід стягнути із відповідача на користь позивача. У зв`язку з тим, що третьою особою у справі ТДВ СК «Альфа-Гарант»» відшкодовано позивачу суму страхованого відшкодування в розмірі 53 760,24 грн., то невідшкодована сума, з урахуванням розміру франшизи 3200,00грн., у розмірі 22120,80 грн., а також витрати на\~проведення оцінки\~експерта в\~розмірі 4870\~грн.\~00\~коп., покладається на відповідача. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача ТОВ «Агрологістика Україна» моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно\~\~від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням його автомобіля, неможливість експлуатації автомобіля за власними потребами, що призвело до змін її нормальних, усталених, звичних і необхідних для нього умов життя. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Разом з цим, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд задовольняє позов частково та стягує з відповідача ТОВ «Агрологістика Україна» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. Суд вважає, що саме такий розмір моральної шкоди є не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не призведе до її безпідставного збагачення. Судові витрати по оплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial