Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

20.11.2024 року представник позивачки [PERSON] адвокат Штефанчук С.В. звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за розпискою до [PERSON] , відповідно до змісту якого вказує, що 10 серпня 2017 року відповідачка [PERSON] взяла в борг у позивачки [PERSON] грошові кошти в сумі 400000,00 гривень для ведення бізнесу, про що власноручно написала розписку. Вказує, що сторони перебували у приятельських стосунках, мали спільних знайомих, а тому позивачка не замислюючись дала гроші в борг відповідачці. Стверджує, що згідно вищезазначеної розписки відповідачка зобов`язалась повернути грошові кошти в строк до 30 квітня 2018 року. Вказує, що відповідачка [PERSON] свої зобов`язання в передбачені розпискою строки не виконала, на неодноразові усні звернення позивачки щодо необхідності повернення коштів, [PERSON] запевняла позивачку особисто та через спільних знайомих, що кошти будуть повернуті найближчим часом. Крім цього, зазначає, що відповідачка не вживає жодних заходів для погашення боргу, незважаючи на закінчення строку виконання зобов`язання. Стверджує, що станом на час звернення до суду з вищезазначеним позовом вищевказане зобов`язання відповідачки [PERSON] залишається невиконаним, а борг залишається не погашеним, у зв`язку з чим позивачка [PERSON] змушена звернутися до суду. На основі викладеного, позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Штефанчук С.В., просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 400000,00 грн. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Штефанчук С.В. в судове засідання не з`явились, однак представник позивачки спрямувала до суду заяву про проведення розгляду справи у їх відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась судом належним чином про місце та час розгляду даної цивільної справи, відзив на позов відповідачкою до суду так і не було спрямовано, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність та ухвалити заочне рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачем надана письмова згода щодо такого порядку вирішення справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.11.2024 року було відкрито загальне позовне провадження у справі №727/12934/24 (провадження №2/727/2372/24) за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Штефанчук С.В., до [PERSON] про стягнення заборгованості за розпискою; підготовче судове засідання по справі призначено на 10 грудня 2024\~року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.12.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за розпискою до судового розгляду по суті на 08\~січня 2025\~року. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Так, згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 10.08.2017 року [PERSON] \~взяла в\~борг у\~позивачки [PERSON] \~грошові кошти\~в сумі\~400000,00\~гривень для\~ведення бізнесу\~в строк\~до 30\~квітня 2018\~року,\~що підтверджується\~оригіналом розписки\~ [PERSON] \~від 10.08.2017\~року(а.с.5). Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів. Таким чином, вищезазначене вказує, що заявлені представником позивача вимоги стосуються стягнення боргу за договором позики. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. При цьому, за своєю суттю договір чи розписка про отримання у позику грошових коштів є документами, якими підтверджуються як умови домовленості сторін та зміст зобов`язань, так і засвідчується отримання позичальником від позикодавця погодженої сторонами грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Схожі за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц, від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 та від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом вищезазначеної розписки [PERSON] \~від 10.08.2017\~року(а.с.5), наявної в матеріалах справи, вбачається, що відповідачка взяла в борг у позивача вищевказану суму грошових коштів в розмірі 400000,00 гривень та зобов`язалась їх повернути у строк до 30 квітня 2018 року. При цьому, вищевказана досліджена судом розписка, на переконання суду, містить всі необхідні умови договору позики, зокрема: дату її складання, найменування сторін правочину, розмір отриманих відповідачкою грошових коштів, зобов`язання щодо їх повернення та строк повернення зазначених коштів. При цьому, вищевказана розписка написана власноручно відповідачкою [PERSON] із зазначенням її паспортних даних. З огляду на викладене, на думку суду, наявна в матеріалах справи розписка на підтвердження укладення договору позики містить всі умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення, що становить основний зміст та істотні обставини позичкового зобов`язання, передбаченого частиною першою статті 1046 ЦК України і є належними доказами укладення між сторонами позики вищевказаних грошових сум. При цьому, ані письмових заперечень, ані доказів, які б спростовували вищевикладені встановлені судом обставини відповідачкою [PERSON] суду так і не було надано. Таким чином, на переконання суду, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] вищезазначена обумовлена розпискою сума позики у розмірі 400000,00 грн. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Штефанчук\~С.В.,\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~розпискою є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4000,00грн., який був сплачений останньою при зверненні до суду з вищевказаним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved