Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №133703, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №401321613 від 17.11.2012 року в загальному розмірі 16\~462 грн. 70 коп. На підставі зазначеного виконавчого напису постановою вищевказаного приватного виконавця від 26.01.2022 року відкрито виконавче провадження № 68384100. Однак, представник позивача вважає, що цей виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріус не повідомляв боржника про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, нотаріусом не була перевірена безспірність вимог відповідача. Тому представник позивача просить визнати цей виконавчий напис таким, що\~не підлягає виконанню. Позивач та його представник в судове засідання повторно не з`явились, 20.02.2025 року вказаний представник через підсистему "Електронний Суд" подала заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Сторона відповідача в\~судове засідання повторно не з`явилась, однак 09.07.2024 року через підсистему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає в повному обсязі та вказує, що будь-яких заперечень не має. Зазначає, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не повинен перевищувати 1\~000 гривень. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не подала. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10.06.2021 року вказаний приватний нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 133703, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якому відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, якому АТ «Альфа-Банк» на підставі договору № 22102019 відступлено право вимоги за кредитним договором № 401321613 від 17.11.2012 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та позивачем. Судом також встановлено, що на підставі зазначеного виконавчого напису постановою зазначеного приватного виконавця від 26.01.2022 року відкрито виконавче провадження № 68384100, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості на підставі згаданого виконавчого напису, за кредитним договором № 401321613 від 17.11.2012 року, в загальному розмірі 16\~462 грн. 70 коп. (а. с. 5-6). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 (далі - Перелік). Згідно зіст. 87 цього\~Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно дост.88\~Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Зокрема, серед таких документів пункт 1 цього Переліку передбачає нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року, винесеною у справі № 910/10374/17, вказано наступне.\~ Постановою № 662 зазначений Перелік документів доповненопісля розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, винесеною у справі № 826/20084/14, вказану постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 р. та від 04.04.2017 р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин першої, другої\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту\~статті 1212 ЦК України\~можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Зобов`язання виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна і у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів) (постанова Верховного Суду від 08.09.2021 року, винесеною у справі № 201/6498/20). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Таким чином, правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, підлягають поверненню позивачу відповідно до\~статті 1212 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.10.2021 року, винесеною у справі № 623/363/20, є посилання на те, що сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, стороною відповідача вказаного обов`язку не виконано. Згідно з правилами, передбаченими ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд\~приймає\~визнання позову стороною відповідача, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача не заявлено. Тому суд не вирішує даного питання. Згідно з вимогами\~ст.141 ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується його пенсійним посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 9) на підставі п.9 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Розмір судового збору становить 1\~211 гривень 20 копійок (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). На підставі наведеного,\~ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат»\~,\~ст.1212 ЦК України,\~та,

Outcome: approved