Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

11.12.2024 [PERSON] звернулася до Хортицького районного суду м.\~Запоріжжя із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з причин відсутності взаєморозуміння у вирішенні сімейних питань, збереження шлюбу вважає неможливим, майнового спору між ними немає. Зазначила також, що з відповідачем від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочку, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. 19.12.2024 суддя відкрив спрощене провадження у справі. У відповідності до\~ст. 178 ЦПК України\~відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглядати без його участі. У зв`язку з вищевикладеним, суд відповідно до вимог ч. 8 ст. 178, ч.2 ст. 247 ЦПК України вирішив розглядати справу за наявними матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Згідно з ч.1 ст.21, ч.1 ст.\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26.12.2015 Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №\~631, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1\~ст.112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2\~ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначила позивач у позові, і що не було спростовано відповідачем, сімейні стосунки між подружжям припинені, подружжя проживає окремо один від одного, спільне господарство ними не ведеться, примирення небажане та неможливе, на теперішній час шлюб має лише формальний характер, отже його збереження суперечитиме інтересам подружжя. Згідно ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд вважає, що позовна заява в частині розірвання шлюбу обґрунтована, відповідає вимогам закону та інтересам подружжя, отже підлягає задоволенню. Крім того, судом встановлено, що згідно наданої суду копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ\~(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1\~статті 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду надано не було, крім того позовні вимоги відповідач визнав у повному обсязі, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.\~191 СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку з 11.12.2024 р. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, оскільки позивач за вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору при подачі позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~ці витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Крім того, у відповідності до ст.430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved