Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути зі [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 445656-КС-003 від 16.03.2024 р. у розмірі 130\~290,88 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 30000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 95790,88 грн, прострочена заборгованість за платежі за комісією 4500 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 16.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем було укладено кредитний договір №445656-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем 16.03.2024 року направлено відповідачу пропозицію (Оферту) укласти Договір №445656-КС-003 про надання кредиту, а відповідач того ж дня прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення даного договору, на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону, що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 16.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем було укладено договір №445656-КС-003 про надання кредиту, підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , який відповідач вказав при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Однак в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту. Оскільки позичальник не виконав свої зобов`язання добровільно, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав та просило стягнути заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 26.11.2024 в розмірі 130\~290,88 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 30 000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 95790,88 грн, прострочена заборгованість за платежі за комісією 4500 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. відзив не подав. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.01.2025, яке відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 20.02.2025. Ухвалою суду від 20.02.2025 у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. Ухвалою суду від 20.02.2025 постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 16.03.2024 року направило відповідачу пропозицію (Оферту) укласти Договір №445656-КС-003 про надання кредиту, а відповідач того ж дня прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення даного договору, на умовах, визначених офертою. Позивачем було направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону, що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. 16 березня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №445656-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2 Договору товариство надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 30\~000 грн, строк кредитування становить 24 тижні, строк дії договору до 31.08.2024. Комісія за надання кредиту становить 4 500 гривень. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту. Згідно з умовами кредитного договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15013259 процентів за кожен день користування кредитом. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Стандартна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 2%, нарахування за якою починається з восьмого календарного дня, починаючи від дня простроченого платежу (п.п. 3.2.2 Договору). ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000 гривень шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 26.11.2024 року за ним утворилась заборгованість за Договором №445656-КС-003 про надання кредиту в розмірі 130\~290,88 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 30000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 95790,88 грн, прострочена заборгованість за платежі за комісією 4500 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №445656-КС-003 від 16.03.2024; копією пропозиції укладення кредитного договору №445656-КС-003; копією паспорту споживчого кредиту №445656-КС-003 від 16.03.2024; розрахунком заборгованості; інформаційною довідкою №1377/11 від 28.11.2024; анкетою клієнта; довідкою про стан заборгованості та іншими матеріалами справи. 4. Застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 5. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та позивачем, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем. Як вбачається з кредитного договору, він підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону з зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП. Із системного аналізу положень Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. З огляду на зазначене, суд вважає, що кредитний договір № 445656-КС-003 від 16.03.2024 р., підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є укладеним. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 445656-КС-003 від 16.03.2024 р. у розмірі 130\~290,88 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 30000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 95790,88 грн, прострочена заборгованість за платежі за комісією 4500 грн. 6. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved