Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

14.01.2025 через підсистему «Електронний суд» на електронну пошту Корольовського районного суду м. Житомира надійшла вказана позовна заява представника позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Коваленко Я.О., яка просить стягнути з [PERSON] на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1267-3999 від 05.09.2023 у розмірі 44064,00 грн та сплачений судовий збір в сумі 2442,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 05.09.2023 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1267-3999, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, де визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений Відповідно до умов договору, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 9600,00 грн,на строк 300 днів, де базовий період 14 днів коли застосовується знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, в інші дні стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день. На момент звернення позивача до суду з цим позовом, позичальник умови Договору належним чином не виконала, кошти кредиту не повернула і проценти за користування ним не сплатила, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.01.2025 за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відкрито провадження у справі з проведенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання . Судом було вжито всіх заходів для повідомлення [PERSON] про розгляд цієї справи, однак повістка-повідомлення про розгляд справи 18.02.2025 повернута до суду 11.02.2025 з гідно довідки Укрпошти від 06.02.2025 причина невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою». У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки . Отже, вважається, що відповідач повідомлен про розгляд справи 06.02.2025. Верховний Суд у постановах від 13.11.2020 у справі№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08.12.2021 у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Згідно ч. 5 ст.259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 05.09.2023 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) уклали Договір про відкриття кредитної лінії № 1267-3999, в якому сторни погодили суму кредиту - 9600,00 грн строком на 300 днів зі сплатою відсотків, також визначили базовий період щодо сплати відсотків 14 днів, де застосовується знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, та стандартну відсоткову ставку - 3,00 % в день в разі несплати в базовий період. Відповідач підписав Договір о 10:33 годині одноразовим ідентифікатором (номер пароля А2259) Також відповідач, окрім згаданого договору підписала одноразовим ідентифікатором (номер пароля А2259): - правила відкриття кредитної лінії, де вказано, що кредит видається на 300 календарних днів (п. 3.1 Правил) - паспорт споживчого кредиту, де вказано суму кредиту 9600,00 грн, строк кредитування - 300 календарних днів, базовий період - 14 календарних днів, стандартна ставка 3 % в день, знижена ставка - 2,5 % в день; - таблицю обчислення загальної вартості кредиту. Тобто сторони погодили, що кредит в сумі 9600,00 грн. має бути видано 05.09.2023, та в разі його повернення до 18.09.2023 [PERSON] має сплатити відсотки за користування кредитом в сумі - 3360,00 грн, що разом з кредитом складе 12960,00 грн (п.2.3 Договору) Отримання відповідачем кредитних коштів 05.09.2023 в сумі 9600,00 грн підтверджено: - листом ПриватБанку до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про те, що 05.09.2023 за номером договору № 1267-3999 перераховано 9600,00 грн на картку № [NUMBER] (а.с. 52-64); -довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування 9600,00 суми кредиту за договором №1267-3999 від 05.09.2023 (а.с. 65). Станом на 05.12.2024 заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про відкриття кредитної лінії № 1267-3999 від 05.09.2023 становить 90720,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 9600,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 81120,00 грн. Судом встановлено що з 05.09.2023 по 18.09.2023 відповідачу на 9600,00 грн кредиту нараховано відсотків за ставкою 2,50 (по\~240,00\~грн в\~день х\~14\~день = 3360,00 грн.) які мали бути сплачені не пізніше 18.09.2023 (базовий період) як передбачено п.2.3 Договору. Проте відповідач кошти по кредиту не сплатив. З 19.09.2023 кредит набув статусу простроченого, та позивач нараховував відсотки за ставкою 3,00% в день. Загалом відсотки нараховані по 30.06.2024 року (а.с. 66-72). У позові представник позивача вказує, що кредитодавець прийняв рішення про можливість застосування до [PERSON] програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання у сумі 46656,00 грн., та просить заборгованість за кредитним договором в розмірі 44064,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 9600,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 34464,00 грн. Отже судом встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини з приводу кредитування, що регулюється нормами\~ЦК України Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. За приписами ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються\~Цивільним кодексом України\~та\~Законом України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України договір\~є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12ст. 11\~Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] підписав 05.09.2023 Договір № 1267-3999 о 10:33 годині одноразовим ідентифікатором (номер пароля А2259). Сторони погодили в договорі відкриття кредитної лінії на суму 9600,00 грн строком на 300 днів, перший базовий період14 днів де застосовується знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, а далі застосовується стандартна відсоткова ставка 3,00% в день. Також відповідач, окрім договору 05.09.2023 підписав одноразовим ідентифікатором (номер пароля А2259): - правила відкриття кредитної лінії, де вказано, що кредит видається на 300 днів (п. 3.1 Правил); - паспорт споживчого кредитування, де вказано сума кредиту 3900,00 грн, строк кредитування - 300 календарних днів, базовий період - 14 календарних днів, стандартна ставка 3 % в день, занижена ставка - 2,5 % в день; - таблицю обчислення загальної вартості кредиту, де вказано що вона складає 12960,00 грн з яких - 9600,00 кредит, а 3360,00 грн відсотки за користування кредитом. З врахуванням\~встановлених судом\~обставин справи\~та досліджених\~доказів,\~суд доходить\~висновку про\~укладання договору\~про відкриття\~кредитної лінії\~№ 1267-3999\~від 05.09.2023\~між ТОВ\~«Укр Кредт\~Фінанс» та\~ [PERSON] оскільки сторони погодили істотні умови договору та підписали його. За приписами\~ст. 204 ЦК Україниправочин\~є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що\~ст. 204 ЦК Українизакріплює\~презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1\~ст. 629 ЦК України). Згідно із ч. 1\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1\~ст. 610 ЦК Українипередбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтями\~1048,1049,1050 ЦК Українипередбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Отже підписуючи договір відповідач погодилася з запропонованими умовами та при цьому підписала таблицю обчислення вартості кредиту, з якої вбачається, що вона була обізнана і має сплатити 9600,00 грн. кредиту та 3360,00 грн. процентів за користування кредитом протягом базового періоду (з 05.09.2023 по 18.09.2023 п.2.3 договору) Також сторони погодили, що якщо користування кредитом складе 300 днів, відповідач має сплатити 9600,00 грн. кредиту та 3360,00 грн -відсотків за користування таким кредитом (електронний підпис відповідача А2259 в таблиці обчислення загальнної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки да Договором (Графік платежів ) У постанові від 02.12.2015 у справі № 6-1341цс15 Верховний Суд України наголосив, що\~Закон України«Про захистправ споживачів»\~застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Договір про відкриття кредитної лінії № 1267-3999 від 05.09.2023 підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора, відповідно до ч. 6, 8 ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ч. 13\~ст. 11 вказаного Закону\~докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України,ст. 36 Господарського процесуального кодексу України Наведене свідчить,що відповідачознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, суд встановив, що відповідачу було надано повну інформацію про умови кредитування та проценти які будуть нараховані за користування 9600,00 грн. Позивач своїх зобов`язань дотримався та на виконання умов договору перерахував 05.09.2023 відповідачу 9600,00 грн, про що свідчать докази долучені до позову: - лист ПриватБанку до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про те, що 05.09.2023 за номером договору № 1267-3999 перераховано 9600,00 грн на картку № [NUMBER] ; -довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування 9600,00 суми кредиту за договором №1267-3999 від 05.09.2023. Відповідач своїх зобов`язань не дотримався в повній мірі, так з 05.09.2023 по 18.09.2023 йому на 9600,00 грн кредиту нараховано відсотків за ставкою 2,50 (по 240,00 грн в день х 14 день = 3360,00 грн.) які мали бути сплачені не пізніше 19.09.2023 (базовий період) як передбачено п.2.3 Договору. Проте відповідач заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1267-3999 від 05.09.2023 не сплатив. З 19.09.2023 кредит набув статусу простроченого, та позивач розпочав нараховувати відсотки за стандартною ставкою 3,00% в день, як те передбачено п.4.10 Договору. Загалом відсотки нараховані по 30.06.2024 року, як те передбачено п.4.12 Договору. У позові представник позивача вказує, що кредитодавець прийняв рішення про можливість застосування до [PERSON] програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання у сумі 46656,00 грн., та просить заборгованість за кредитним договором в розмірі 44064,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 9600,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 34464,00 грн. Оскільки представник позивача ч просить суд стягнути заборгованість із застосуванням до відповідача програми лояльності, що безумовно є правом позивача і\~суд не може виходити за межі позовних вимог, оскільки розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п. 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»). Отже, за результатами розгляду справи, суд приймає рішення про задоволення позову в повному обсязі. Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, що були сплачені при зверненні до суду за платіжною інструкцією №43943 від 27.12.2024.

Outcome: approved