Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

05.11.2024 позивач [PERSON] звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідачка не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, подружні відносини припинилися, у зв`язку з чим подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. До відкриття судом провадження у справі 05.12.2024 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якому позивач зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, сім`я з відповідачкою остаточно розпалась і не може бути відновлена, відтак, позивач наполягає на розірванні шлюбу із відповідачкою [PERSON] . Після отримання судом 23.12.2024 інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23.12.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду на 21.01.2025. У судове засідання 21.01.2025 позивач не з`явився. Відповідачка у судовому засіданні 21.01.2025 просила відкласти судове засідання з метою реалізації права на подання відзиву. Судове засідання відкладено до 06.02.2025. 27.01.2025 від відповідачки надійшла заява про зупинення провадження у справі, мотивована тим, що позивач [PERSON] , [INFO] , призваний по мобілізації [INFO] у Збройні Сили України відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, що підтверджується довідкою № 8/18 від 13.01.2025, виданою ТВО Начальника [INFO] [PERSON] . У поданій заяві відповідачка зазначила, що заперечує проти позову, вважає, що шлюб можливо зберегти, та просить суд зупинити провадження у справі до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. 28.01.2025 від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності у зв`язку з його перебуванням на військовій службі у складі Збройних Сил України, у якій позивач зазначає, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та заявляє, що їхня сім`я остаточно розпалася і не може бути відновлена у зв`язку із подружньою зрадою зі сторони відповідачки, втратою почуття любові та взаємоповаги, відсутністю спільних дітей та спільного побуту. Цією заявою позивач наполягає на невідкладному розірванні шлюбу, категорично відмовляється від примирення з відповідачкою. До зазначеної заяви позивачем долучено копію довідки № 198 від 25.01.2025 про перебування [PERSON] на військовій службі за мобілізацією та копію військового квитка [PERSON] серії [NUMBER] . У судове засідання, призначене на 06.02.2025, позивач не з`явився, подав до суду заперечення на заяву відповідачки про зупинення провадження у справі, у якій зазначив, що позивач категорично заперечує як проти зупинення провадження у справі, так і проти примирення з відповідачкою, просить відмовити у задоволенні зазначеної заяви, а також наполягає на невідкладному розірванні шлюбу. Відповідачка у судовому засіданні 06.02.2025 підтримала подану заяву про зупинення провадження у справі, просила її задовольнити та зупинити провадження, оскільки вважає, що шлюб із позивачем можна зберегти. Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 06.02.2025 у задоволенні заяви відповідачки [PERSON] про зупинення провадження у справі на підставі перебування позивача у складі Збройних Сил України відмовлено, встановлено строк для подання позивачем оригіналу свідоцтва про шлюб у строк до 18.02.2025, судове засідання призначено на 19.02.2025. На виконання зазначеної ухвали позивач надіслав до суду клопотання про долучення доказів, до якого долучено оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (виданий повторно). 19.02.2025 відповідачка подала до суду заяву про призначення строку для примирення подружжя на шість місяців та зупинення провадження у справі. У судове засідання 19.02.2025 позивач не з`явився, проте у поданій ним заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідачка у судовому засіданні підтримала подану заяву про призначення строку для примирення подружжя та зупинення провадження у справі, просила її задовольнити, призначити строк для примирення тривалістю шість місяців, в обґрунтування клопотання зазначивши, що за наявними у неї відомостями, в липні 2025 року позивач прибуде додому у відпустку, що дозволить подружжю примиритися та зберегти шлюб. Призначення строку для примирення подружжя меншої тривалості позивачка назвала недоцільним, оскільки наступного місяця планує виїжджати закордон. Протокольною ухвалою суду 19.02.2025 в судовому засіданні постановлено відмовити у задоволенні заяви про призначення строку для примирення подружжя тривалістю шість місяців та зупинення провадження у справі, з таких мотивів. Відповідачка, обґрунтовуючи заяву про призначення судом строку для примирення, в судовому засіданні назвала призначення судом строку для примирення подружжя меншої тривалості, аніж шість місяців, недоцільним, повідомила, що найближчим часом має намір поїхати на заробітки в Польщу, а також не змогла сформулювати конкретних заходів, які вона планує вжити для примирення подружжя. Разом з тим, об`єктивних підстав для призначення подружжю максимального строку для примирення подружжя суд не встановив. Так, шлюб зареєстровано у 2023 році та у подружжя відсутні спільні діти, у матеріалах справи відсутні достовірні відомості про відпустку позивача, який перебуває в Збройних Силах України, а сам позивач у поданих суду заявах категорично заперечував можливість примирення сторін, систематично подавав суду заяви про розгляд справи у його відсутності із запереченнями проти зупинення провадження у справі та проти надання строку для примирення. При відмові у призначенні строку для примирення враховано, що позовну заяву про розірвання шлюбу подано у листопаді 2024 року, провадження у справі відкрито 23.12.2024, справа перебуває у провадженні суду майже два місяці; суду не надано доказів, які б підтверджували, що відповідачка, маючи намір зберегти сім`ю, за цей час вживала заходів для збереження сім`ї з позивачем. Окрім цього, виконання позивачем конституційного обов`язку із захисту Вітчизни не повинно обмежувати його права бути почутим судом та бути захищеним від надмірного втручання держави у сферу його приватного життя. У такій чутливій сфері особистого життя, як подружні відносини, примушувати позивача до збереження шлюбу, якщо він категорично проти примирення, та при відсутності реальної ініціативи щодо примирення, було би надмірним втручанням у його приватне життя. Відтак, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідачки про призначення строку для примирення подружжя. Заслухавши позицію відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позовної заяви та долучені матеріали у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 08 вересня 2023 року укладено шлюб, зареєстрований Теофіпольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис за № 83 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (до матеріалів справи позивачем долучено оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданий повторно 18.02.2025). У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть і за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, а вжиття судом заходів щодо примирення подружжя суперечитиме умовам ст. 111 СК України. Також суд бере до уваги те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу та наполягає на його розірванні, в той час як норми чинного сімейного законодавства України визначають однією з засад шлюбу саме його добровільність. Відтак, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам позивача. При вирішенні спору суд враховує, що право на повагу до приватного і сімейного життя гарантується статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і органи державної влади не можуть втручатися у здійснення особою цього права. Змушувати позивача у такій чутливій сфері життя, як подружні відносини, до збереження шлюбу за умови його прямого категоричного заперечення проти цього у поданих суду заявах та при відсутності реальної ініціативи щодо примирення було би втручанням у визначене законом право, яке не передбачене законом, не має легітимної мети та не є необхідним у демократичному суспільстві. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved