Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Законний представник заявника звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю та перебування її на утриманні свого вітчима [PERSON] , який загинув [INFO] під час безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є матір`ю дочки [PERSON] , відомості про батька якої внесені до свідоцтва про народження на підставі ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. У лютому 2017 року вона уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на " [PERSON] ". З моменту їх одруження вони проживали однією сім`єю, а дитина знаходилась на утриманні вітчима, також подружжя від шлюбу мало спільних троє дітей. [PERSON] підписав контракт зі Збройними силами України та по дату смерті проходив військову службу у різних військових частинах, загинув [INFO] внаслідок воєнних дій, поранення і причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини. Рідні діти [PERSON] мають статус "члена сім`ї військовослужбовця, який загину (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби", на яких поширюється Закон України "Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту", тобто мають право на пільги. Водночас, її дитина, яка перебувала на його утриманні та була членом його сім`ї, без встановлення відповідного факту, позбавлена можливості отримання пільг та соціальних гаранті від держави, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду із вказаною заявою. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Непомнюща О.В заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Козятинської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторони заявника, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема , про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України,в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька дитини записані відповдно до ч.1 ст. 135 СК України. 21.02.2017 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно копії Свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , та серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2024, [PERSON] помер [INFO] . З копії довідки військової частини [NUMBER] №2904/убд від 07.06.2024 вбачається, що загиблий (померлий) солдат [PERSON] дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Терни Краматорського району Донецької області. Довідка Козятинського старостинського округу №300 від 17.07.2024 містить відомості про те, що [PERSON] проживав без реєстрації у с. Козятині Хмільницького району Вінницької області разом із своєю дружиною [PERSON] , трьома спільними дітьми, та патчерицею - [PERSON] . Згідно довідки закладу освіти від 18.07.2024 за №90/01-02, [PERSON] піклувався про падчерку [PERSON] , підтримував контакт із школою, цікавився її успіхами, відвідував батьківські збори, приводив її до школи та забирав звідти. В матеріалах справи містяться відомості про нараховане та виплачене грошове забезпечення та інші виплати, які отримував [PERSON] за період з 2019 року по 2024 рік, як військовослужбовець. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18). Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03.02.2021 у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18.11.2020 у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25.11.2020 у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19.06.2019 у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05.12.2019 у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Предметом розгляду справи є встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування фізичної особи (заявника) на утриманні, оскільки заявник не може реалізувати своє право на отримання статусу "члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби" та відповідних пільг. Отже, між заявником та заінтересованими особами спір про право відсутній, а тому відсутні перешкоди щодо встановлення відповідного факту в окремому провадженні та подальше здійснення реалізації прав заявника. Згідно положення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, відповідно суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, тощо. Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової Діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Статтею 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та інших осіб" визначено, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (ч.1 ст.31 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та інших осіб"). Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. До того ж, цим рішенням Конституційного Суду України визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.08.2018 по справі № 644/6274/16-ц (провадження №14-283 цс 18). Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомила, що є сусідкою [PERSON] . Повідомила, що з дитинства знайома з [PERSON] , проживає по сусідству і може підтвердити той факт, що родина проживає разом у складі [PERSON] та [PERSON] , їх трьох спільних дітей та дитини [PERSON] . Чоловік займався вихованням дитини, ставився як до своєї рідної дитини, а дитина в свою чергу називала його татом. Також, в судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка повідомила що з дитинства знайома з [PERSON] . Вказала, що родина проживала разом, чоловік займався утриманням родини оскільки дружина перебувала у декретній відпустці, також повідомила, що він ставився до доньки дружини як до своєї, [PERSON] мала з ним теплі стосунки та називала його татом. Судом з`ясовано, що встановлення зазначеного юридичного факту породжує для заявника правові наслідки для реалізації права на отримання статусу "члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби" та відповідних пільг, і встановити його іншим шляхом неможливо. Аналізуючи надані суду письмові докази, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, встановлені обставини, суд приходить до висновку, що надано достатньо доказів для встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування малолітньої дитини на утриманні, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved