Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій в уточнивши свої вимоги, просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєвої Н.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2017 року № 38627763 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1432749980000 за [PERSON] ; 2) зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту ділянку орієнтовною площею 30.1 кв. м на [ADDRESS] ( код ділянки 91:066:0005), привівши її у придатний для використання стан. Позов мотивований тим, що за результатами здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель, що перебувають у власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Наталією Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2017 № 38627763, яким за [PERSON] зареєстровано приватну власність на об`єкт нерухомого майна на [ADDRESS] , а саме: гараж № [NUMBER] . Київська міська рада, як єдиний розпорядник земель комунальної власності міста Києва, жодних рішень щодо передачі земельної ділянки під будівництво ні [PERSON] , ні іншим особам у власність чи користування не приймала. Дані факти дають підстави вважати, що [PERSON] здійснила самочинне будівництво об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності територіальній громаді м. Києва та на підставі неналежних документів здійснив реєстрацію самочинно збудованого нерухомого майна. Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 № 16/890 проведено обстеження земельної ділянки на [ADDRESS] (обліковий код земельної ділянки: 91:066:0005), за результатами якого встановлено, що на зазначеній земельній ділянці розташовані індивідуальні збірно-розрібні та цегляні гаражі гаражного автокооперативу «Вікторія» у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони, про що складено акт обстеження від 31.01.2020 № 20-0050-07. Дані факти свідчать про намагання [PERSON] в незаконний спосіб заволодіти землями комунальної власності, які належать територіальній громаді м. Києва згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності». Враховуючи вищевикладені обставини, Київська міська рада не погоджується з діями приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Козаєвої Наталії Михайлівни, вважає їх такими, що прийняті у спосіб що суперечить нормам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), а запис про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна таким, що підлягає скасуванню. Щодо неправомірних дій приватного нотаріуса Козаєвої Наталії Михайлівни та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2017 № 38627763. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що підставою виникнення права власності стала довідка, серія та номер: 49, виданий 04.09.2017, видавник: гаражний автокооператив «ВІКТОРІЯ», довідка, серія та номер: 50, виданий 04.09.2017, видавник: гаражний автокооператив «ВІКТОРІЯ», З аналізу норм законодавства вбачається, що інститут реєстрації права власності - це за своєю суттю є підтвердження державою права власності на майно за відповідною особою. При цьому, держава наділена повноваженнями підтвердити таке право особи виключно у тому випадку, якщо ця особа набула майно у власність законно. Набуття особою у власність майна в обхід закону та надання державі документів, які не відповідають вимогам законодавства з метою ведення держави в оману задля реєстрації права власності на майно, не може свідчити про правомірне набуття особою майна у власність, а відтак є підставою для скасування відповідної державної реєстрації на це майно. Враховуючи вищевикладене, рішення приватного нотаріуса Козаєвої Наталії Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38627763 від 09.12.2017 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм законодавства з питань вчинення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і підлягає скасуванню. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року провадження у вказаній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 24.01.2022 року залучено до участі в справі як третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог, щодо предмету спору - Гаражний автокооператив «Вікторія». 15.02.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до розгляду справи по суті. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07.06.2023 року задоволено вищезазначений позов, за яким визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київської міського нотаріального округу Козаєвої Наталії Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2017 року № 38627763 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1432749980000 за [PERSON] та зобов`язано [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 30.1 кв.м на [ADDRESS] (код ділянки 91:066:0005), привівши її у придатний для використання стан. Ухвалою від 14.11.2023 р. відповідачу -1 та відповідачу -2 поновлений строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення та призначено її судовий розгляд. Ухвалою від 08.02.2024 р. заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 07 червня 2023 р. по цивільній справі № 758/12274/20 з призначенням розгляду справи за правилами загального позовного провадження. В підготовчому засіданні протокольно 21.03.2024 року залучено до участі в справі, як третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог, щодо предмету спору - Гаражний автокооператив «Вікторія» та відповідача-2 [PERSON] . Представником відповідачем 1 - адвокатом Корнієнко О.О. було подано відзив, в якому сторона відповідача-1 просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не доведено в чому порушуються суспільні інтереси територіальної громади саме відповідачем - 1, як добросовісного набувача. Відповідно до довідки ГА « Вікторія» № 49 від 04.09.2017 року гаражний бокс № [NUMBER] побудований господарським способом та зданий в експлуатацію у 1990 році, [PERSON] є власником гаражного боксу № [NUMBER] (ряд № [NUMBER] ) на законний підставах. 13.09.2017 р. Київське міське бюро технічної інвентаризації було проведено інвентаризація гаражу № [NUMBER] (ряд № [NUMBER] ) по [ADDRESS] ГБК « [INFO] », про що складено технічний паспорт на гаражний бокс. Крім того посилається, що позивачем не доведено в який незаконний спосіб майно вибуло із розпорядження територіальної громади. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому не погоджується із доводами відповідача 1, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, та зазначив, що матеріали справи не містять жодного рішення уповноваженого органу щодо передачі в користування земельної ділянки ні [PERSON] , ні ГБК «Вікторія», для будівництва гаражів, а оскільки відсутня добросовісність в діях [PERSON] , при будівництві об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці, право розпорядження якої належить Київській міській раді. Не погоджується з висновком представника Відповідача-1 щодо недотримання вимог Порядку в частині проведення перевірок земельного законодавства, а саме - неповідомлення позивача про виявлені недоліки та ненадання часу на їх усунення. Вважає, що Позивач не є в силу норм чинного законодавства користувачем та/або володільцем земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, щоб його повідомляти завчасно про перевірку земельної ділянки. Також наголошує, що Департаментом проведено саме обстеження земельної ділянки, а не перевірка дотримання вимог земельного законодавства, тож Порядком не передбачено обов`язку Департаменту щодо повідомлення/запрошення фізичних та/або юридичних осіб на обстеження земельних ділянок та обов`язковості надсилання акту за результатами такого обстеження землекористувачам. Позивач наголошує на тому, що дана справа має значний суспільний інтерес, оскільки її вирішення має виняткове значення для територіальної громади Подільського району м. Києва та в цілому всіх мешканців міста у зв`язку з запланованою побудовою нової дільниці Сирецько-Печерської лінії Київського метрополітену. Позивач вказує, що гаражний автокооператив «Вікторія» не набув права користування/власності земельною ділянкою, адже відповідного рішення Київська міська рада не приймала і рішення Київської міської ради № 342/9830 від 23.20.2013 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Гаражному автокооперативу [ADDRESS] , орієнтовної площею 1, 45 га, для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки» не є відповідним рішенням. За таких обставин, гараж Відповідача-1 є самочинним. Зауважує, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного, що підтверджується постановою Верховного Суду від 14.07.2021 року в справи № 947/22831/19, а також відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 10.05.2018 у справі 910/15993/16 право на самочинне збудоване майно є неіснуючим не породжує прав щодо розпорядження майном. Вказує, що у діях Відповідача-1 відсутня добросовісність, оскільки при будівництві об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці, особа, яка здійснює таке будівництво зобов`язана бути обізнана про правовий титул власності такої земельної ділянки. Таким чином, відсутня сукупність обставин для визнання за собою права власності на земельну ділянку за набувальною давністю. Щодо порушення норм законодавства у сфері реєстрації права власності на гараж зазначає, що для державної реєстрації права власності на гаражі, які були збудовані до 05.08.1992 і після цього проміжку часу, з урахуванням положень пунктів 41, 42, 81 Порядку, крім довідки відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі та технічного паспорт, потрібний в тому числі і документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, тобто необхідно присвоїти такому об`єкту нерухомого майна, як гараж адресу для державної реєстрації права власності на нього, однак матеріали реєстраційної справи, що містяться в матеріалах судової справи, на підставі яких держаний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не містять такого обов`язкового документу. Вважає, що з цих підстав державний реєстратор зобов`язаний був прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав. На підставі зазначеного просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У січні 2024 представником Відповідача1 - адвокатом Корнієнко О.О. було направлено заперечення на відповідь на відзив. Зауважує, що позивач хибно вважає себе власником земельної ділянки, на якій знаходиться спірний гараж, оскільки ці землі перебувають у комунальній власності, а тому власником є територіальна громада, в той час як позивач є тільки її розпорядником. За таких обставин, зазначення Позивачем щодо відсутності строків позовної давності у контексті подання ним саме негаторного позову є неправомірним. Представник вважає, що різниця між власником та розпорядником полягає у тому, що перший обирає мету користування та розпоряджання цими землями, а другий - її реалізовує. Таким чином, підставою для подання позову має бути саме порушення публічного інтересу - інтересу територіальної громади. Зазначає, що Позивачем ні у позові, ні у відповіді на відзив не надано стверджуючих пояснень з посиланням на докази, в чому саме полягає порушення прав та охоронюваних інтересів відповідної територіальної громади, яке б виправдовувало позбавлення права власності Відповідача-1. Посилання Позивача на те, що суспільний інтерес полягає у побудові нової дільниці лінії метрополітену, вважає недоведеним, оскільки представником Відповідача-1 було отримано відповідь на адвокатський запит від КП «Київський метрополітен», у якому зазначається, що будівлі та споруди Гаражного автокооперативу «Вікторія» лише частково заважатимуть для побудови нової дільниці лінії метро. Також представник з посиланням на статтю 1 Першого протоколу до Конвенції наголошує на неприпустимості порушення розумного співвідношення між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Зауважує, що оскільки даний позов є аналогічний ще багатьом, котрі були подані Позивачем до інших власників гаражів ГА «Вікторія», задоволення таких позовних вимог може потягти за собою створення певного вектору судової практики, що призведе до втручання у право власності як мінімум 253 осіб (відповідно до кількості членів кооперативу «Вікторія» згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб). Вважає, що таке втручання вже не може вважатися пропорційним. Представник також не погоджується з тим, що як вказує Позивач, Відповідач-1 незаконно зареєструвала право власності на об`єкт нерухомого майна, і внаслідок цього не може вважатися добросовісним набувачем права власності на гараж. Посилається на положення частини 2 статті 191 Закону України «Про кооперацію», згідно з яким Відповідач-1, сплативши пайовий внесок за гараж та отримавши відповідну довідку від Гаражного кооперативу «Вікторія», яка в свою чергу є правовстановлюючим документом, отримала законну підставу для набуття права власності на цей гараж. Також адвокат Відповідача-1 зазначає, що відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення з боку члена кооперативу, а відтак і бути підставою для застосування щодо нього приписів статті 212 Земельного кодексу України. Посилається на Постанову Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 910/5702/17 з правовим висновком про те, що під час вирішення питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. На підставі зазначеного представник Відповідача-1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги повністю та просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача-1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені позовних вимог позивача та застосувати строки позовної давності. Відповідач-2 та його представник, будучі повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутність та позов залишити без задоволення. Представник третьої особи - гаражний автокооператив «Вікторія» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.10.2020, на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєвої Н.М. від 09.12.2017, індексний номер: 38627763, про державну реєстрацію прав за [PERSON] , зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна - гараж № [NUMBER] , загальною площею 30,1 кв. м за адресою місцезнаходження [ADDRESS]. Право власності було зареєстроване на підставі довідок, серія та номер: 49, виданий 04.09.2017, видавник: гаражний автокооператив «ВІКТОРІЯ», довідка, серія та номер: 50, виданий 04.09.2017, видавник: гаражний автокооператив «ВІКТОРІЯ» Відповідно до Довідки гаражного автокооперативу «Вікторія» від 04.09.2017 № 49 [PERSON] є дійсно членом гаражного автокооперативу «Вікторія» та власником гаражу № [NUMBER] , ряд № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS], який побудований господарчим способом та введений в експлуатацію 1990, сума паю в розмірі 1500,00 грн станом на 2015 рік сплачена у повному обсязі. Довідкою також засвідчено, що за рішенням Київської міської ради від 23.10.2013 № 342/9830 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу «Вікторія» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на [ADDRESS] , орієнтовною площею 1,45 га для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки. Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (обліковий код: 91:066:0005) у Подільському районі міста Києва та за результатами складено Акт обстеження земельної ділянки № 20-0050-07. Обстеження проведено на підставі Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 № 16/890. У ході вказаного обстеження земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка площею 1, 4548 га (обліковий код: 91:066:0005) на [ADDRESS] згідно з даними міського земельного кадастру обліковується за гаражним автокооперативом « [INFO] »; за поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки в користування (власність); інформація щодо державної реєстрації вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї у міському земельному кадастрі відсутня; зазначена земельна ділянка огороджена парканом та охороняється, в її межах розташовано індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Земельним кодексом України. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. При цьому, ч. 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Земельна ділянка, на якій розташований гараж пл. 1,45 кв. м, який ідентифікується згідно технічної документації як гараж № [NUMBER] , ряд № [NUMBER] , на [ADDRESS] , перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва. 03.08.2001 було прийнято розпорядженням Київського міського голови № 969-мг «Про погодження місць розташування об`єктів». В подальшому на підставі рішення Київської міської ради № 342/9830 від 23.10.2013 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу « [INFO] » на [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки» гаражному автокооперативу « [INFO] » було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] орієнтовною площею 1,45 га в короткострокову оренду на 5 років для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки. Разом з тим, відповідно до наведених норм ЗК України вказане розпорядження Київського міського голови № 969-мг від 03.08.2001 «Про погодження місць розташування об`єктів» та рішення Київської міської ради № 342/9830 від 23.10.2013 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу « [INFO] » на [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки», не є рішеннями про передачу якоїсь конкретної земельної ділянки у користування чи у власність гаражному автокооперативу «Вікторія». Договори оренди земельної ділянки з гаражним автокооперативом «Вікторія» не укладалися. Як вбачається з матеріалів справи, Київська міська рада також не приймала рішень про передачу у користування чи у власність земельної ділянки площею 1,45 кв. м на [ADDRESS] (код ділянки 91:066:0005). Відповідно до акту обстеження земельної ділянки № 20-0050-07 від 31 січня 2020 року Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (обліковий код: 91:066:0005) у Подільському районі міста Києва, за результатами якого встановлено, що земельна ділянка площею 1, 4548 га (обліковий код: 91:066:0005) на [ADDRESS] , згідно з даними міського земельного кадастру обліковується за гаражним автокооперативом « [INFO] »; за поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки в користування (власність); інформація щодо державної реєстрації вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї у міському земельному кадастрі відсутня; зазначена земельна ділянка огороджена парканом та охороняється, в її межах розташовано індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони. Отже, суд не вбачає підстав вважати, що у відповідачки у встановленому законом порядку виникло право користування або право власності на земельні ділянку. Враховуючи закріплений ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України принцип цілісності земельної ділянки та споруди або будівлі, на якій вона знаходиться, реєстрація права власності за [PERSON] на гараж № [NUMBER] , ряд № [NUMBER] по [ADDRESS] , є порушенням права власності на земельну ділянку територіальної громади м. Києва. Здійснюючи реєстрацію права власності на гараж за [PERSON] на підставі довідок Гаражного автокооперативу «Вікторія» від 03.10.2017 ГЖ-2017 № 3638 та від 04.09.2017 № 49 про виплату останньою паю, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Н.М. не перевірила наявність у Гаражного автокооперативу «Вікторія» прав на земельну ділянку, на якій знаходиться такий гараж. Так, в довідці зазначено, що гараж знаходиться на земельній ділянці наданій на підставі Рішення Київської міської ради № 342/9830 від 23.10.2013 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки». Разом з тим, вказане рішення не є рішенням про передачу земельної ділянки у користування чи у власність. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Гаражний автокооператив «Вікторія» був зареєстрований 04 червня 1997 року. Довідка гаражного кооперативу не може бути належним доказом щодо здачі об`єкта будівництва в експлуатацію. У вказаній довідці Гаражного автокооперативу «Вікторія» інформації, що гараж побудований у 1988 році, коли за твердженням відповідачів законодавство взагалі не регулювало питання виділення земельної ділянки під гаражно-будівельні кооперативи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, окрім довідки самого Гаражного автокооперативу «Вікторія», на підтвердження будівництва гаражу до 1988 року. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса КМНО Козаєвої Н.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підлягають задоволенню. Оскільки судом встановлено, що за [PERSON] з порушенням вимог закону зареєстровано право власності на спірний гараж та він займає земельну ділянку, на якій цей гараж розташований, безпідставно, є обґрунтованими вимоги про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки привівши її у придатний для використання стан. Разом з тим, вимоги, заявлені до приватного нотаріуса КМНО Козаєвої Н.М., задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно з ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Позивачем було заявлено позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєвої Н. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2016 № 32513501 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1093283980000, за [PERSON] , зазначивши при цьому відповідачами двох осіб: власника вказаного об`єкта нерухомого майна та приватного нотаріуса КМНО Козаєву Н. М. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року в справі № 335/5136/19 (провадження № 61-18942св20) зазначено, що: «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 лютого 2023 року по справі № 431/7386/19 (провадження № 61-8694св21) зазначено, що: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі. Зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлений судом, підтверджує, що цей спір виник між міською радою та [PERSON]., тому приватний нотаріус є неналежним відповідачем, і у зв`язку з цим у задоволенні позовної вимоги міської ради до приватного нотаріуса необхідно відмовити із зазначеної підстави. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)). Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)). Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 4204,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial