Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути: заборгованість за договором позики №79598364 у сумі 32\~404,50 грн., з яких 7\~695,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 24\~709,50 грн. заборгованість за відсотками, та витрати на сплату судового збору у сумі 3\~028,00 грн. У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 02 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79598364, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти у сумі 9\~500,00 грн. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №25 від 20.06.2024 до Договору факторингу №14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №79598364 в сумі 32\~404,50 грн., з яких 7\~695,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 24\~709,50 грн. заборгованість за відсотками. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 25 лютого 2025 року. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, зустрічний позов до суду не пред`явила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 02.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79598364, відповідно до якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю проценти від суми позики (п. 1 Договору). Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Договору визначено суму позики 9\~500,00 грн., строк позики 30 днів, процентну ставку (базову)/ день 2,5% (фіксована). Відповідно до графіку повернення позики та сплати процентів, що зазначені у п. 2 Договору, визначено дату надання позики 02.02.2024, дату повернення позики (останній день) 02.03.2024, денну процентну ставку/день 2,5%, процентну ставку за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період воєнного стану) 2,70%, орієнтовну реальну річну процентну ставку 114\~432,08%, орієнтовну загальну вартість позики 16\~625,00 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач указує на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] , уклавши договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». Згідно п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Позивачем не додано до позовної заяви ані акту прийому-передачі реєстру боржників, ані самого реєстру боржників або витягу з нього. Судом досліджена додаткова угода №29 від 20 червня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року та акт прийому-передачі реєстру боржників №25 від 20 червня 2024 року, у якому зазначено, що «Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників №25 від 20 червня 2024 року кількістю (не зазначено), після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей.». Зазначені додаткова угода №29 та акт прийому-передачі реєстру боржників не містять інформацію про вимоги і перелік боржників. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Так, встановлено, що 02 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] дійсно було укладено договір позики №79598364. Договір факторингу №14/06/21, укладений між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», датований 14 червня 2021 року, тобто він укладений більше ніж за два роки до підписання договору позики №79598364 від 02 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] . Додаткова угода між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» №29 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2024 про передачу прав вимоги згідно реєстру боржників №25 від 20 червня 2024 року не містить ані суми переданих прав вимоги, ані ціни продажу. Із з`ясованого змісту даної Додаткової угоди №29 до Договору факторингу №14/06/21, вбачається, що її сторонами фактично здійснено передачу одній від одної невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» щодо відповідача [PERSON] на момент укладення Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та Додаткової угоди №29 від 20.06.2024, в цих договорах не вказано. Отже, оскільки відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, та договір факторингу (відступлення права вимоги) є похідним від кредитного договору, тому він не може бути укладений раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. З цих підстав суд визнає неналежним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за договором позики №79598364 наданий позивачем витяг з Реєстру боржників №25 від 20.06.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Разом з тим, з аналізу матеріалів справи вбачається, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» перейшло до нового кредитора, починаючи ще 14.06.2021, а сам договір позики №79598364 був укладений 02.02.2024, тобто більш ніж через два роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. З наведеного слідує, що було здійснено передачу невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до [PERSON] на момент укладення Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, в останньому не вказано. У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №79598364 від 02.02.2024 від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». З огляду на викладене, враховуючи вимоги статей 12, 81 ЦПК України, зважаючи на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання права грошової вимоги до відповідача, а подання позову особою, яка не набула права вимоги, є самостійною підставою відмови в позові, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Outcome: dismissed