Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~24 липня 2024 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: ПрАТ «СК «ВУСО» про відшкодування майнової та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Позов мотивує тим, що 30.09.2022 року [PERSON] , керуючи автомобілем «MAN» допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», власником якого є [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, розмір матеріального збитку складає 324\~298,26 грн. Страховою компанією було виплачено позивачу 158\~000,00 грн. страхового відшкодування в межах страхового ліміту. Позивач\~вважає,\~що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 166\~298,26 грн. (324\~298,26 грн. 158\~000,00 грн.) недоплаченої завданої шкоди. Відповідно, [PERSON] повинен сплатити 166\~298,26 грн. недоплаченої завданої шкоди, враховуючи відповідальність страхової компанії з лімітом 160 000,00 грн., 3 000,00 грн. за проведення експертизи про оцінку тз. А також позивач просить стягнути з відповідача 20\~000 грн. моральної шкоди та судові витрати. 31.07.2024 року відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 06.11.2024 року справу призначено до слухання по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити із наведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, просить відмовити в його задоволенні, вважає, що страхова компанія в повній мірі виконала обов`язок з відшкодування шкоди. Моральна шкода в розмірі 20\~000 грн. не доведена, достатнім буде розмір моральної шкоди в сумі 1\~000 грн. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не надсилав. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen» із державним номерним знаком [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «MAN» із державним номерним знаком [NUMBER] , з напівпричепом «BENALU» із державним номерним знаком [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Колісний транспортний засіб яким керував відповідач, на момент ДТП був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 215678728, страхувальник Приватне Акціонерне Товариство «Страхова Компанія «ВУСО». В результаті ДТП, транспортний засіб позивача отримав значні механічні пошкодження. 19.03.2024 року Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 275/668/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Хмельницького апеляційного суду Постанову від 19 березня 2024 року про притягнення [PERSON] за ст.124 КУпАП залишено без змін. За результатами проведення експертизи, експертом 09.10.2022 року, було складено Звіт №0568-VV про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] , що був пошкоджений 30.09.2022 року . Згідно Звіту вартість матеріального збитку становить 324 298,26 грн. Враховуючи, що цивільна відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», позивач звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування завданої шкоди та йому було сплачено 158\~000,00 грн. страхового відшкодування в межах ліміту та франшизи. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. [PERSON] \~вважає,\~що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 166\~298,26 грн. (324\~298,26 грн. 158\~000,00 грн.) недоплаченої завданої шкоди. Відповідно, [PERSON] повинен сплатити 166\~298,26 грн. недоплаченої завданої шкоди, враховуючи відповідальність страхової компанії з лімітом 160 000,00 грн., яка не покриває заподіяну шкоду. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В порядку ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). (ч2. ст.22 ЦК України). Правовідносини, які склались між сторонами регулюються нормами спеціального закону, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин. Ст. 3 зазначеного Закону зазначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22.1. Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, а у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої особою шкоди, винна особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Верховний Суд у постановах від 16.12.2020 р. у справі № 462/1696/15-ц, від 16.12.2020 р. у справі № 757/13525/18-ц з врахуванням позиції ВП ВС зазначив наступне: обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Якщо потерпілому недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням Таким чином, законною та підставною є вимога позивача про відшкодування [PERSON] різниці між фактичним розміром шкоди (324\~298,26 грн.) і страховою виплатою (158\~000,00 грн.) в розмірі 166\~298,26 грн. недоплаченої завданої шкоди, а також 3 000,00 грн. за проведення Звіту про оцінку транспортного засобу №№0568-VV. А тому, в цій частині позов підлягає до задоволення. Також, [PERSON] окрім стягнення матеріальної шкоди, просив стягнути з [PERSON] завдану йому внаслідок ДТП моральну шкоду, яка, на його думку, полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням його автомобіля, неможливість експлуатації автомобіля за власними потребами, що призвело до змін його нормальних, усталених, звичних і необхідних для нього умов життя. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Завдану моральну шкоду позивач оцінив в 20 000,00 грн. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди»- «... Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Частиною першою ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів . Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про правомірність та обгрунтованість заявлених позивачем вимог щодо стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні встановлено, що обов`язок відшкодування шкоди має бути покладений на відповідача, позивачем в судовому засіданні доведено та обгрунтовано заподіяння йому моральних страждань у зв`язку із неправомірною поведінкою відповідача, а тому суд вважає, що із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 1\~000 грн. моральної шкоди, такий розмір буде достатнім та справедливим. В решті позову слід відмовити. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved