Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міраксон» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 33 000,00 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 06 липня 2023 року позивач відвідувала косметолога, яка на той момент працювала в ТОВ «Міраксон». Після закінчення процедур, на виході з приміщення позивача зупинила aдмiнicтратор Вікторія, яка розпочала активно рекламувати та фактично вмовляти оформити договір «купівля частинами», сказавши, що цей договір нe буде для позивача надто обтяжливим з фінансової точки зору, а косметичні послуги вона зможе отримати в будь-який зручний для позивача чac. З метою демонстрації адміністратор попросила телефон позивача. Як виявилось в ході подальшої розмови, адміністратор без згоди позивача власноруч оформила платіж на користь TOB «Мiрaкcон» і, як наслідок, з картки позивача було списано 4 125,00 гpн. B подальшому такі суми автоматично списувались з раxyнку позивача 06 серпня 2023 року та 06 вересня 2023 poку. На думку позивача дії адміністратора містили елементи примусу, вплинули на свободу вибору та поведінку позивача, як споживача щодо придбання продукції. У зв`язку із зазначеним, позивач з письмовою заявою зверталася до керівника «ТОП face» TOB «Міраксон» з вимогою про повернення коштів, які знімалися з рахунку позивача за програмою «оплата частинами» за роботи, які позивач відмовилася проводити. Крім тoгo, вказала, що процедури вона не приймала і, порадившись із косметологом, відмовилася від цього договору, написавши заяву про розірвання договору (це мало місце через 3дні пicля розмови з адміністратором). На що відповідач пообіцяв вирішити питання протягом місяця. У зв`язку з тим, що впродовж трьох місяців питання не вирішувалось, позивач повторно звернулася до ТОВ «Міраксон» з письмовою заявою, яку не прийняли і рекомендували направити поштою. Щоб швидше вирішити питання з поверненням коштів, позивач виплатила банку всю суму в розмірі залишку і тепер сума повернення становить 33 000,00 гpн. Позивач зазначає, що просила терміново вирішити її питання щодо повернення незаконно утриманих коштів. У відповідь на вказане звернення, позивач отримала лист від відповідача, за змістом якого позивач придбала сертифікат на косметологічний комплекс по догляду за обличчям, відповідач гарантує виконання взятих на себе зобов`язань та гарантує якість. Таким чином позивач вважає, що їй фактично відмовили в поверненні грошових коштів за послуги, які вона не бажала отримувати, за договором, на який вона не давала згоду і за яким грошові кошти були списані без її відома. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14.02.2024 відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем копію ухвали суду про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано не було, неодноразово направлені на адресу місцезнаходження відповідача документи повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що позивач [PERSON] звернулась до ТОВ «Міраксон» із заявою без дати, в якій просила повернення їй коштів, які списувались з її рахунку за програмою «оплата частинами», за косметичні процедури, від яких вона відмовилась та зазначила, що адміністратор Вікторія вмовила її оформити договір «купівля частинами». Зазначила, що процедури вона не приймала і, порадившись із косметологом, відмовилась від цього договору, написавши письмову заяву про розірвання договору, що відбулось через три дні після розмови з адміністратором. Їй пообіцяли вирішити питання протягом місяця, проте питання досі не вирішено. (а.с. 21) Розглянувши заяву позивача, ТОВ «Міраксон» надало відповідь від 20.10.2023 №01/10, в якій повідомило, що [PERSON] було придбано сертифікат на косметологічний комплекс по догляду за обличчям та підтверджено готовність виконати взяті на себе зобов`язання до повного їх виконання та надати повний спектр замовлених позивачем послуг. (а.с. 22). Як стверджує позивач, нею була скерована скарга (без дати та підпису) до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, в якій просила провести позаплановий захід державного нагляду (контролю) ТОВ «Міраксон», однак відповіді, на таку скаргу матеріали справи не містять. (а.с. 23-30) На підтвердження сплати коштів за косметичні послуги позивачем надано суду фотознімок банківської картки Monobank та скріншоти платежів «покупка частинами» ТОВ «Міраксон»: 06.07.2023 - 4125,00 грн; 06.08.2023 - 4 125,00 грн; 06.09.2023 - 4 125,00 грн та платіж на суму 20 625,00 грн 2023 (повна дата платежу нечитабельна), з яких не вбачається ані призначення платежів ані особи, яка їх здійснила. (а.с. 20) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Диспозитивність - один з базових принципів судочинства,

Outcome: dismissed