Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

29.01.2025 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстровано 05.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №35. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.06.2015 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що спочатку їхні подружні відносини з відповідачем складалися добре, однак з часом зіпсувалися, зникла любов, взаємоповага та взаєморозуміння, почали виникати суперечки з різних питань сімейного життя та ведення спільного господарства через взаємні претензії один до одного, внаслідок чого виникали сварки та сформувались різні погляди на сімейне життя в цілому, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Крім того, нав`язуючи позивачу своє бачення проблемних питань відповідач нерідко припускався до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані допускаючи фізичні образи, що виражалися в рукоприкладстві. Між сторонами, з ініціативи відповідача постійно виникали суперечки з різних питань сімейного життя та ведення спільного господарства що приносило негативні емоції, душевні страждання. З 2019 року сім`я фактично перестала існувати, сторони стали повністю чужими людьми, а шлюб носив формальний характер. 3 2021 року сторони взагалі припинили жити разом та підтримувати шлюбні відносини, кожен живе виключно своїми інтересами та окремим життям, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. Після початку повномасштабного вторгнення рф на Україну, у 2022 році, позивач переїхала на до Волинської області, а відповідач залишився проживати у Запорізькій області, село Корушани, з того часу спілкування припинилося взагалі. Вважає, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу є недоцільним, сторони проживають окремо один від одного, спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.02.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі (а.с.16). В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.17), подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без її участі позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.19). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення на офіційному веб сайті суду оголошення про виклик до суду (а.с.18). Оскільки відповідач\~був належним\~чином повідомлений\~про розгляд\~справи,\~але не\~подав письмового\~відзиву,\~враховуючи,\~що позивач\~не заперечує\~проти заочного\~розгляду справи,\~суд дійшов\~висновку про\~можливість ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів, що відповідає вимогам\~ст.280 ЦПК України. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 05.06.2015 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №35, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.06.2015 року (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.06.2015 року (а.с.10). З матеріалів справи, а саме із змісту позовної заяви вбачається, що дійсною причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами зникла любов, взаємоповага та взаєморозуміння. Між сторонами, з ініціативи відповідача, постійно виникали суперечки з різних питань сімейного життя та ведення спільного господарства що приносило негативні емоції, душевні страждання. З 2019 року, сім`я фактично перестала існувати, шлюб між носив формальний характер. 3 2021 року сторони припинили жити разом та підтримувати шлюбні відносини. Після початку повномасштабного вторгнення рф на Україну, у 2022 році, позивач переїхала до Волинської області, а відповідач залишився проживати у Запорізькій області, село Корушани, з того часу спілкування припинилося взагалі. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved