Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.09.2014 між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та [PERSON] укладено угоду №200110336 щодо кредитування, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 16400 грн з встановленим строком користування з 21.09.2014 по 20.09.2019, а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі договору №7_БМ із ПАТ «Банк Михайлівський» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором №200110336. Позивач зазначає, що банком було виконання взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тоді як [PERSON] порушив його умови щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а тому станом на 05.02.2024 загальний розмір кредитної заборгованості відповідача становить 43841,23 грн., з яких 14196,86 грн.\~заборгованість за кредитом та 29644,37 грн.\~заборгованість за відсотками. Крім того, на підставі ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~за порушення строків виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути із боржника 3% річних, яка становить 3949,08 грн. та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 19503,01 грн. Також просили поновити строк позовної давності для подання позову до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором №200110336 від 21.09.2014, оскільки він був пропущений з поважних причин, а саме у зв`язку із розглядом Господарським судом міста Києва справи за позовом ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» (правонаступник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») до ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА», ТОВ «ФК «ФАГОР», у якій предметом спору є приналежність права вимоги за кредитними договорами (в тому числі і кредитним договором № 200110336 від 21.09.2014), які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020 укладеним між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та позивачем; запровадженням карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби; введенням на території України воєнного стану. Враховуючи викладене вище, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 67293,32 грн. заборгованості за кредитом та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинської А.В. від 09.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакової К.М. від 29.07.2024 прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом\~\~ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено розгляд цивільної справи\~\~ здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. не з`явився. У матеріалах справи є заява про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Зелений Ю.В. позовні вимоги не визнав. Просив застосувати строки позовної давності. Вказав, що позивач не обґрунтував та не надав доказів поважності пропуску строків позовної давності. Первісний кредитор мав право звернутися до суду з позовом, але не зробив цього. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 21.09.2014 між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та [PERSON] було укладено договір у формі заяви (оферти) №200110336 про надання та використання платіжної картки МС World, рахунок картки: [NUMBER] , максимальна ставка по ліміту 58,8% річних, максимальний кредитний ліміт у вказаному договорі не зазначений, умовами договору передбачено, що [PERSON] пропонує банку укласти з ним договір про надання та використання платіжної картки в рамках якого: відкрити на її ім`я поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (валюта рахунку - гривня), що буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; випустити на ім`я відповідача платіжну картку, тип якої вказано в ОП заяви; для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до\~статті 1069 ЦК України\~кредитування рахунку картки. 21 вересня 2014 року [PERSON] підписані: анкета №710939, в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту 0 грн., строк (міс.) не вказано, мета кредиту не вказано, сума додаткових послуг 0 грн., контактну інформацію, адресу реєстрації клієнта; адресу фактичного місця проживання або перебування; додаткову контакту інформацію (третя особа), інформацію про місце роботи; дані про доходи та витрати, майно); довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка + Кредитка (не іменна)» та тарифи по продукту «Прибуткова картка +Кредитка». 21 вересня 2014 року відповідач отримав платіжну картку ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» № [NUMBER] , рахунок картки № [NUMBER] , що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду. 20 липня 2020 року МІЖ ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №7_БМ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №200110336 від 21.09.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та відповідачем, перейшло до ТОВ «ДІДЖИФІНАНС». Відповідно до Додатку № 1 до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року, загальна заборгованість [PERSON] за договором №200110336 від 21.09.2014 складає 43841,23 грн., в тому числі: заборгованості по тілу кредиту\~14196,86 грн., заборгованості за доходами\~29644,37 грн., а також вказана дата закінчення кредитного договору\~20.09.2019. 19 грудня 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» направило відповідачу претензію із пропозицією самостійно сплатити заборгованість за кредитним договором №200110336 від 21.09.2014 в загальній сумі 43841,23 грн.. Так, відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За статтями\~512,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2\~статті 517 ЦК України\~боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою\~статті 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд, оцінивши у відповідності до вимог\~статті 89 ЦПК України, подані учасниками справи докази, прийшов до вірного висновку про недоведеність позовних вимог, адже доказів того, що відповідачем були отримані кредитні кошти, їх розмір та дата отримання, розмір відсотків та порядок і період їх нарахування позивачем надано не було. Згідно з наданим розрахунком заборгованості основна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, яку просить стягнути позивач, за період з 24.01.2024 по 24.01.2024 становить 43841,23 грн. - саме у такому розмірі, який вказаний в додатку № 1 до договору відступлення права вимоги. Отже сума заборгованості за кредитним договором № 200110336 від 21.09.2014 визначена вже після укладення договору відступлення права вимоги від 20.07.2020 відповідно до реєстру кредитних договорів. Крім того, згідно з наданим суду розрахунком заборгованість по інфляційних втратах та 3 % річних розраховані за період з 24.01.2021 по 24.01.2024 вбачається, що вони обчислені від суми основної заборгованості 45841,23 грн.. Проте, з доводами позивача про розмір заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором суд не може погодитись з таких підстав. Суду надано документи, з яких встановити строк дії договору, а відтак і період нарахування процентів за користування кредитом, неможливо. Так, в заяві (оферті) № 200110336 від 21.09.2014 передбачено, що кредитний ліміт становить 24568,53 грн., дата відкриття рахунку\~21.09.2014, максимальна ставка по ліміту 58,8 %, строк дії кредитного договору не вказаний. Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту містить інформацію про те, що сума можливого кредиту вказана до 50000 грн., строк кредиту 12 місяців. У додатку № 1 до договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 вказана дата закінчення договору кредиту\~20.09.2019, сума кредиту 15400,00 грн., розмір кредитної заборгованості 43841,23 грн.. Однак вказані документи не підтверджують доводів позовної заяви, що строк кредитування становить з 21.09.2014 до 21.09.2019. Щодо суми заборгованості, суд звертає увагу на наступне. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в правовому висновку - у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Суд приходить до висновку про те, що ні із позовної заяви, ні із виписки по особовому рахунку неможливо встановити коли саме відповідач отримав кредит у розмірі 16400,00 грн., що також неможливо встановити суду самостійно, із наданих в якості доказу позивачем виписок по особовим рахункам, оскільки така виписка сформована з 23.05.2016, а не з часу укладення договору. У долучених до справи виписках по особовим рахункам зазначений рахунок, який не відповідає рахунку, вказаному у розписці про отримання платіжної карти і жодного доказу того, що рахунок, вказаний у виписках, належить саме відповідачу, не зазначено ні у позовній заяві, ні у доданих до позовної заяви доказах. З долученої до позовної заяви позивачем заяви (оферти) №200110336 від 21.09.2014, яка підписана представником ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», правонаступником якого є позивач та відповідачем неможливо зробити висновок про розмір та дату надання кредиту відповідачу, дату сплати заборгованості за кредитом чи відсутності сплати за кредитом, неможливо встановити розмір процентів та порядок їх нарахування. Також в підписаній позичальником анкеті № 710939 в графі про бажану суму кредиту вказано 0,00 грн., відомості про строк кредиту відсутні. З довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту» Прибуткова картка+Кредитка (не іменна) - сума можливого кредиту вказана до 50000 грн., строк кредиту 12 місяців, орієнтовна сукупна вартість кредиту - 24568,53 грн. Суд зауважує, що належними доказами, які підтверджують наявність кредитної заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Таким чином суд не може перевірити розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, оскільки не можливо встановити суму отриманого кредиту, сплачених коштів за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом, дату їх сплати та нарахування. За таких обставин, суд приходить висновку, що позивач, всупереч\~ст. 81 ЦПК, не довів належними та допустимими доказами як факту отримання відповідачем кредиту, строку кредитування, розміру заборгованості за кредитним договором, а відповідно і немає також підстав для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. Щодо доводів представника відповідача про пропуск позивачем позовної давності, суд зазначає, що з огляду на те, що суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості, то питання про застосовування позовної давності не вирішується, оскільки є самостійною підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed