Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

14.08.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь: половину вартості її контрактів за навчання в університеті 43475 грн.; аліменти на її утримання за минулий час з 14.08.2018 від заробітку (доходу) відповідача щомісячно та до досягнення екю 23 років; вартість надання правничої допомоги адвокатом. На обґрунтування позовної заяви зазначає, зокрема, що її мати, [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження, який виданий Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану від 14.10.1997 серії [NUMBER] . В якому в них [INFO] народилася донька, [PERSON] . Сімейне життя її батьків не склалося і 02.03.2010 шлюб їхній було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів Київського відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис за №79. Після припинення шлюбних відносин її батьків вона залишилась проживати разом з матір`ю. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2010 по справі №2-2380/10/04 з відповідача проводилось стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму до настання нею повноліття. [PERSON] є її батьком. [INFO] їй виповнилося 18 років. На даний час вона є студенткою 6-го курсу Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого. Термін її навчання на магістратурі становить з 10.10.2022 та закінчується 28.02.2024. Все своє життя вона проживає та знаходиться на повному утриманні матері, яка не в змозі самостійно утримувати її, батько проживає окремо. Проте у зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач по справі не надає допомогу на її утримання в добровільному порядку, хоча є працездатною особою та має можливість сплачувати аліменти. Також через денну форму навчання увесь свій час вона витрачаю на навчальний процес у зв`язку з чим не має можливості працевлаштуватися та отримувати дохід, отже вона потребує матеріальної допомоги від відповідача для забезпечення можливості продовжити навчання та існування загалом. Відповідач не надає їй ніякої фінансової допомоги, не цікавиться її розвитком, не цікавиться її здоровієм, не спілкується з нею з 6 років. Навчання в університеті вимагає значних витрат. Вартість навчання: бакалавр 2018-2019 навчальний рік - 26 200 гривень; магістратура 2022-2023 навчальний рік - 40 500 гривень, 2023-2025 навчальний рік - 20 250 гривень. Розрахувати витрати щоденні на транспорт для того, щоб добратися до навчання. Також витрати на придбання необхідної літератури для навчання та канцелярських приладь, одягу та засобів гігієни. Придбання електронних носіїв (комп`ютера) для навчання. Доходів її мати не вистачає, стипендія їй не нараховується і не сплачується в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, що підтверджується довідкою №Ш - 57П від 07.08.2023. Позивач зазначає, що її мати, не має можливості належним чином забезпечувати одна її навчання, відповідач на неодноразові прохання мати жодних коштів на навчання не надає, ухиляється від свого обов`язку, робить все, щоб не сплачувати аліменти та не надавати матеріальну допомогу їй на навчальний період. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки має постійне місце роботи в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, доцентом кафедри права. Також працює у Військово-юридичному інституті НЮУ ім. Ярослава Мудрого. Має постійний дохід у вигляді грошового забезпечення та щомісячних грошових винагород, інших аліментних зобов`язань не має, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. З настанням 18 років відповідач ухиляється від сплати аліментів. 11.10.2019 її мати, [PERSON] , подавала до суду позовну заяву, де вона була третьою особою та подавала до суду свої пояснення, щодо цього позову. Її батько вводив суд в оману, щодо свого матеріального стану. Всі ці обставини спростовувалися деклараціями про майно. Відповідач навмисно тягнув час з поданням декларації і подав їх 19.06.2020, наступного дня з днем винесення оскаржуваного рішення Київського районного суду м. Харкова по справі №953/19856/19. За цією декларацією було зазначено, що у [PERSON] розмір доходу за 2019 рік становить: 410 693 грн., має у власності гараж 27,6 м2, частину квартири, автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 857 акцій у Відкритому акціонерному товаристві "ХАРТРОН" та отримує дивіденди, готівкові кошти 11 000 доларів США та має 5 карток в банках України. Її батько приховував власний дохід, зазначаючи про неможливість сплачувати аліменти на період навчання. Відповідач є платоспроможним та фізично здоровим, відтак вважає, що має виконувати свої батьківські обов`язки. Та повинен виконати свій батьківський обов`язок за минулий час. ЇЇ мати та вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача в минулому, однак не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Тому вона особисто вимушена звернутись з позовом до суду. При вирішенні питання щодо розміру стягуваних із відповідача аліментів просить суд врахувати наступне: її матеріальне становище. На даний час вона продовжує навчання, не працює. Навчання позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги; ??постійне місце роботи відповідача в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, доцентом кафедри права та у Військово-юридичному інституті НЮУ ім. Ярослава Мудрого. Має постійний дохід у вигляді грошового забезпечення та щомісячних грошових винагород; ??вартість проїзду до навчального закладу, витрати на придбання необхідної літератури для навчання та канцелярських приладь, одягу та засобів гігієни; придбання електронних носіїв (комп`ютера) для навчання. У зв`язку з вищезазначеним вважає, що в даному випадку відповідач повинен сплачувати половину вартості її навчання, тому просить стягнути з відповідача половину вартості її контрактів за навчання в університеті 43 475 грн. та необхідним і достатнім розміром аліментів на її утримання за минулий час з 14.08.2018 є 1/4 від заробітку (доходу) відповідача щомісячно та до досягнення нею 23 років. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (т. 1 а.с. 48). 20.10.2023 до канцелярії суду надійшов відзив представника [PERSON] адвоката Лишняк І.В. на позовну заяву, в якому просив позовну заяву [PERSON] у справі № 953/7247/23 задовольнити лише в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати звернення позивача до суду з цим позовом, і виключно за умови доведення позивачем дійсної її потреби в отримані матеріальної допомоги на період продовження нею навчання у вузі належними, допустимими та достатніми доказами; проти задоволення позовних вимог [PERSON] у справі № 953/7247/23 в іншій частині повністю заперечує та просив суд відмовити в їх задоволенні (т. 1 а.с. 79-98). На обґрунтування відзиву зазначив, зокрема, що відповідач не заперечує свого обов`язку, передбаченого розділом 16 СК України щодо утримання його повнолітньої дочки, яка продовжує навчання до виповнення нею 23 років, у випадку якщо позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги на період продовження нею навчання у внз, і якщо такі обставини будуть достовірно встановлені судом на підставі належних, достатніх та допустимих доказів. Однак, ознайомившись зі змістом позовної заяви, проаналізувавши доводи та докази, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, на сьогоднішній день відповідач вважає необґрунтованими, недоведеним та частково безпідставними позовні вимоги в редакції заявленій позивачем у позовній заяві, виходячи з наступного. Відповідач не заперечує факт досягнення позивачкою повноліття та ту обставину, що на момент звернення до суду вік позивачки є меншим 23 років, а також відповідач не заперечує факт продовження нею навчання у вищому навчальному закладі, а відтак в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК вказані обставини не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження свого майнового стану позивачкою надано довідку від 10.08.2023 № Ш-57П з НЮУ імені Ярослава Мудрого про доходи за період з 02.02.2023 по 07.07.2023, в якій зазначено, що стипендія взагалі не нараховується і не сплачується у зв`язку з контрактною формою навчання (Контракт № 11/7 ф-т від 2022). Проте, вказана довідка не є достатнім доказом матеріального становища позивачки, оскільки вона може підтвердити лише відсутність доходу, джерелом походження якого є стипендія і лише за період з 02.02.2023 по 07.07.2023. При цьому, зазначена довідка не містить жодної інформації щодо отримання позивачкою стипендії протягом іншого періоду, починаючи з 14.08.2018 (дата, з якої позивач просить стягнути аліменти) до 02.02.2023. Окрім того, вказана довідка жодним чином не підтверджує відсутність у позивачки інших доходів, відмінних від стипендії (наприклад, заробітна плата, доходи отримані від підприємницької діяльності, премії, кредити, орендна плата за нерухоме майно, та ін.). В свою чергу, ні довідки з податкового органу про отримані доходи (чи про відсутність таких доходів), в тому числі від інших суб`єктів господарювання, відмінних від університету, в якому навчається позивачка, до позову не надано. Таким чином, позивачкою не доведено достатніми, належними та допустимими доказами факт відсутності у неї власних доходів та відповідно потреби у матеріальній допомозі. В спростування доводів позивачки щодо наявності у неї потреби у матеріальній допомозі, у зв`язку з продовженням нею навчання, відповідач вважає необхідним зазначити, що посилання позивачки на неотримання нею доходів у зв`язку з денною формою навчання не може бути безумовною підставою для визнання відсутності в неї доходів, оскільки на сьогоднішній день досить поширеними є способи отримання доходів, зокрема, шляхом віддаленої (дистанційної) праці, або шляхом надання послуг в вільний від навчання час, наприклад, у другій половині дня, вечірній час та/або вихідні. В ході збирання доказів та підготовки правової позиції по справі, відповідачем було виявлено, що позивачка є тренеркою та керівницею Школи танців «Level UP» м. Харків та проводить тренування у вільний від навчання час. Окрім того, згідно інформації наявної на офіційному сайті Всеукраїнської громадської організації «Асоціація сучасного та естрадного танцю України» (надалі ВГО АСЕТУ) позивачка є засновником та тренером у вказаній школі танців «Level UP» м. Харків, а також офіційно зареєстрована суддею регіонального рівня. Крім того, в нагородних грамотах, які розміщенні у вигляді фото на сторінці в соцмережі Facebook, позивачку зазначено як керівника школи танців «LEVEL UP» м. Харків. Вказані грамоти датовані 18.12.2020. Крім того, з даних сторінок в соціальних мережах школи танців «LEVEL UP» м. Харків, в тому числі згідно світлин та відео на яких відмічено вказану сторінку та позивачку як тренерку, вбачається, що школа танців активно займається рекламою, знімає вартісні рекламні відеоролики з хореографічними номерами позивачки, для чого винаймає спеціалістів у сфері відео/фото- зйомки, а також приміщення для зйомок. Представник відповідача зазначає, що виходячи з аналізу отриманої інформації слід дійти висновку, що позивачка має матеріальну (фінансову) можливість утримувати та розвивати зазначену школу танців «LEVEL UP», що потребує значних затрат, а тому відповідно є підстави вважати, що позивачка отримує дохід від проведення тренувань у вказаній школі. Таким чином, позивачкою не доведено наявність у неї потреби у матеріальній допомозі, у зв`язку з продовженням нею навчання. Крім того, позивачка зазначає, що з моменту настання їй 18 років та припинення відповідачем виплат аліментів за рішенням суду, нібито відповідач поставив позивачку та її матір в скрутне матеріальне становище. Проте скаржачись на скрутне майнове становище, мати позивачки придбає житлову нерухомість (3-кімнатну квартиру) на своє ім`я та гараж, а також кожного літа протягом останніх років (починаючи з часу, коли відповідач ще виплачував аліменти за рішенням суду) позивачка разом з її матір`ю відпочиває за кордоном (Туреччина, Туніс, Польща, Німеччина). З урахуванням посилань позивачки на відсутність у неї доходу, та стверджуючи, що відповідач поставив позивачку та її матір в скрутне матеріальне становище, тоді не зрозуміло хто ж несе витрати на закордонні поїздки, що становить на двох осіб з урахуванням рівня готелів, у яких перебували підчас відпочинку позивачка та її мати. Таким чином позивачка та її мати протягом 2019 року відпочивали за кордоном три рази. Загальна мінімальна вартість зазначених поїздок на двох на 2019 рік становить більше 50 000 гривень. Відпочинок 2020 (серпень), Туреччина, Kahya Resort Aqua&Spa Hotel 5*, мінімальна вартість туру - за 3 ночі на 2-х 18300 грн., на 7 ночей від 28000 грн. Вказані суми становлять майже або іноді більше за річний дохід матері позивачки заявлений та встановлений судом у справі № 953/19856/19, а за умови сплати матір`ю позивачки ще й за навчання дитини у 2018-2019 роках (по серпень включно) вартістю 28500 грн. на рік, то витрати на навчання та відпочинок майже втричі перевищують річний дохід матері позивачки станом на 2019 рік за основним місцем роботи. Доказів відсутності чи наявності будь-якого доходу позивач всупереч вимогам ЦПК, згідно положень якого кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, не надає суду. Відсутні в матеріалах справи і будь-які інші докази, які б відображали інформацію щодо отримання нею будь-яких кредитів, чи отримання грошових коштів в борг від інших фізичних осіб. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначає, що з настанням їй 18 років відповідач ухиляється від сплати аліментів. Також вказує, що 11.10.2019 її мати, [PERSON] , подавала до суду позовну заяву, де [PERSON] була третьою особою та нібито подавала до суду свої пояснення, щодо поданого її матір`ю позову. При цьому, позивачка [PERSON] зазначає, що її батько (відповідач у справі) нібито вводив суд в оману, щодо свого матеріального стану, оскільки, як зазначає позивачка, всі ці обставини спростувалися деклараціями про майно. Представник зазначає також, що позивачка звертає увагу суду, що відповідач нібито навмисно тягнув час з поданням декларації і подав їх 19.06.2020, наступного дня з днем винесення оскаржуваного рішення Київського районного суду м. Харкова по справі № 953/19856/19. Дійсно, 08.10.2019 мати позивачки [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом (справа № 953/19856/19), в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до досягнення нею 23 років. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2020 по справі № 953/19856/19 було відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з моменту подачі позовної заяви до досягнення нею 23 років. Вказане рішення обґрунтовано тим, що [PERSON] станом на день звернення до суду (08.10.2019) з позовом була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в той час як повнолітня дочка позивача та відповідача - [PERSON] починаючи з 11.06.2019 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а тому підстав вважати, що третя особа (повнолітня дочка) проживає разом з позивачем у суду не має, в зв`язку з чим, позивач не має права звертатися із даним позовом до суду в інтересах повнолітньої дитини, оскільки аліменти на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і проживає окремо повинні стягуватися на користь самої дитини, а не на користь одного з батьків. При цьому, судом зазначено, що відмова в задоволенні позову [PERSON] в подальшому не позбавляє третю особу [PERSON] звернутись до суду самостійно з позовом до відповідача в порядку ст. 199 СК України. Вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 25.02.2021. Щодо тверджень позивачки, відносно того, що [PERSON] нібито введено суд в оману щодо його матеріального стану та матеріального стану його родини вважає наголосити на наступному. Відповідач був суб`єктом електронного декларування як і його дружина. В свою чергу, електронні декларації подавалися як відповідачем, так і його дружиною, щороку у встановленні законодавством строки та оприлюднюються НАЗК на офіційному сайті. З огляду на вищевикладене, відповідач не мав законної змоги приховувати свій дохід на відміну від позиваки, яка такі декларації не подає. Одночасно з цим, посилаючись у своєму позові на матеріальну можливість відповідача утримувати свою повнолітню дочку на період її навчання, позивачка та її мати (на час розгляду справи № 953/19856/19) не мала жодних перешкод у поданні декларацій відповідача та його дружини до суду першої інстанції, оскільки на сайті НАЗК зазначені декларації оприлюднені з березня місяця 2020 року (за звітний 2019 рік) та перебували у вільному доступі в мережі інтернет. Тобто, позивач мала можливість самостійно подати вказані докази до суду першої інстанції до винесення судом рішення. Вказані обставини також були встановлені у постанові Харківського апеляційного суду від 25.02.2021 по справі № 953/19856/19. Таким чином, твердження позивача про введення [PERSON] в оману суду є надуманим, безпідставним та необґрунтованим. Одночасно з цим, в спростування доводів позивачки слід зазначити, що аналогічні декларації подаються відповідачем та його дружиною вже протягом багатьох років, про що достеменно відомо позивачці. Викладені в деклараціях відомості відповідачем не спростовуються. Окрім того, вважає необхідним також зазначити наступне щодо посилань позивачки відносно майнового стану відповідача та його сім`ї. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2020 по справі № 953/19856/19 було постановлено відмовити в задоволенні позову [PERSON] саме з підстав відсутності права позивача на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, але аж ніяк не з підстав відсутності у повнолітньої дитини права на утримання та/або у зв`язку з відсутністю у відповідача матеріальної змоги утримувати свою повнолітню дитину. Вказані обставини щодо матеріального стану сторін у справі № 953/19856/19 судом першої інстанції не досліджувалися, жодних висновків з вказаних питань судом не надавалося та більш того не було підставою для відмови в задоволені позову. Тобто, обставини щодо матеріального становища відповідача та його сім`ї не були покладені в основу рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2020 по справі № 953/19856/19 та не були підставою його винесення. Крім того, представник зазначає, що позивачка посилається на те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки має постійне місце роботи в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, доцентом кафедри права. Також, як вона стверджує, відповідач працює у Військово-юридичному інституті НЮУ ім. Ярослава Мудрого, має постійний дохід у вигляді грошового забезпечення та щомісячних грошових винагород. В той же час, Військово-юридичний інститут НЮУ ім. Ярослава Мудрого є підрозділом (фактично як факультетом) Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого який у своєму складі має три кафедри. Відтак, відповідач має одне місце роботи - Військово-юридичний інститут НЮУ ім. Ярослава Мудрого, відповідач проходить військову службу на посаді доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та отримує грошове забезпечення військовослужбовця ЗСУ через фінансовий орган ХНУПС. Будь-яких інших винагород за будь-який вид праці відповідач в університеті та поза його межами не отримує. Доказів отримання таких винагород позивачка до суду не надає, а грунтує свої доводи виключно на припущеннях. В той же час, мати позивачки, маючи річний дохід в розмірі 35 133 гривні станом на 2019 рік, придбала 3-кімнатну квартиру в 100% власності на своє ім`я у 2014 році, маючи окрім заробітної плати на той час додаткове джерело доходу аліменти від відповідача, які мали бути призначені для виховання та забезпечення дитини, а не її матері, та витрачатися на дитину. Наголошує, що позивачка не є власником зазначеної квартири. Відповідач дізнався про зазначене майно лише після набуття позивачкою повноліття, з огляду на що звернутися до відповідних органів задля проведення перевірки цільового використання сплачених аліментів на утримання позивачки не мав можливості. З 2020 року відповідач не є суб`єктом обов`язкового електронного декларування, з огляду на те, що будь-які доводи позивачки з вказаного приводу не є обгрунтованими, а посилання на матеріальний стан відповідача станом на 2019 рік не підтверджує матеріальний стан відповідача станом на день подання саме цього позову. В той же час, відповідачем не заперечується отримання ним доходу у вигляді грошового забезпечення та наявних можливостей надавати допомогу у випадку, якщо позивачка дійсно її потребує, проте факт такої потреби позивачкою достатніми, належними та допустимими доказами не доведено. Що стосується посилання позивачки на наявність автомобілів та заощадження сім`ї не можуть бути безумовною підставою для стягнення аліментів, оскільки заощадження не є грошовими коштами на які можуть звертатися аліменти, крім того, закон не забороняє одному з батьків, що не проживає разом з дитиною мати власні заощадження, більшість з яких відповідач та його сім`я змогли заощадити після завершення виплати аліментів на старшу доньку, та збирають на придбання власного житла, якого сім`я досі не має. Крім того, щодо доводів позивачки про значний дохід відповідача, не зважаючи на вказані доводи позивача відповідач, маючи стабільну заробітну плату, не придбав за останні 14 років житла для своєї родини, у якої станом на сьогоднішній день таке житло відсутнє. Більше того, в зв`язку із початком повномасштабного вторгнення рф 24.02.2022, сім`я відповідача в березні 2022 року була вимушена тимчасово виїхати на більш безпечну територію України до міста Івано-Франківськ, де наразі винаймає житло, в зв`язку з чим відповідач несе додаткові витрати на забезпечення нормального проживання своєї сім`ї. Сам же відповідач є військовослужбовцем, проходить службу в Збройних силах України, та з першого дня бере участь у відсічі збройної агресії, безпосередньо перебував в зоні бойових дій, є оборонцем та відстоював місто Харків від загрози окупації ворожими військами. 10.11.02023 до канцелярії суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь: половину вартості її контрактів за навчання в університеті 43475 грн.; аліменти на її утримання за минулий час з 18.04.2019 від заробітку (доходу) відповідача щомісячно та до досягнення нею 23 років. Вартість надання правничої допомоги адвокатом (т. 1 а.с. 156-163). На обґрунтування відповіді на відзив зазначає, зокрема, що відповідач вже неодноразово бреше в процесуальних документах, що він не заперечує свого обов`язку передбаченого ст. 16 СК України щодо утримання його повнолітньої дочки, яка продовжує навчання до виповнення нею 23 років, але з настанням нею повноліття він матеріально не допомагає, її життям не цікавиться та ухиляється від виховування свого батьківського обов`язку. Більш того, вона бориться за своє право бути матеріально захищеною з 2019 року до теперішнього часу. 08.10.2019 її мати - [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом (справа №953/19856/19), в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - [PERSON] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до досягнення нею 23 років. В даній справі вона також подавала документи та була третьою стороною. Рішення суду було обгрунтовано тим, що, її мати, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в той час як вона, [PERSON] , була зареєстрована в квартирі власником якої є її мати, за адресою: [ADDRESS] . Тобто, її мати є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , де вона має реєстрацію місця проживання. Суд повністю відмовив в задоволенні вимог, її мати, [PERSON] , через реєстрацію місця проживання. Але суд у цьому рішенні не дослідив той факт, що вона зареєстрована у квартирі власником якої є її мати. Тобто, мати не має право проживати у своїй власній квартирі разом з нею. З розлученням її батьків, вона проживала і проживає зараз разом зі своєю матір`ю. Ніщо не перешкоджало її батьку, відповідачу, після цього з власної ініціативи виконати свій обов`язок, про який він не заперечує. Він і надалі продовжував ігнорувати її прохання звернути увагу на це питання. Не приділяв уваги їй, не дзвонив, не бачився з нею, не надавав фінансової підтримки. З початком повномасштабної війни в Україні йому і надалі було байдуже на її життя та стан здоров`я. ???08.10.2019 в справі №953/19856/19 вона та її мати, [PERSON] вживали заходи щодо одержання аліментів з відповідача. По даній справі було винесено рішення тільки 25.02.2021. Її батько, [PERSON] , наводив бездоказові твердження щодо неї і її життя, що робить і зараз. Подавав купу безрезультатних запитів, збирає купу документів по різним організаціям, що робить і зараз, щоб знову ухилятися від свого батьківського обов`язку. Це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли її мати, та вона зверталися до відповідача особисто та через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для її утримання. Навіть після рішення суду він не намагався особисто встановити контакт з нею, надалі продовжував не цікавитись її життям, станом здоров`я та матеріальним становищем. Позивач вказує, що відповідач сам зазначає, що його місце роботи Військово-юридичний інститут НЮУ ім. Ярослава Мудрого, відповідач проходить військову службу на посаді доцента кафедри права Національної безпеки та правової роботи Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та отримує грошове забезпечення військовослужбовця ЗСУ через фінансовий орган ХНУПС та має постійне місце роботи. В поданому клопотанні про долучення доказів зазначає, що нібито на утримання відповідача також перебувають члени його сім`ї, а саме, двоє неповнолітніх дітей, дружина, а також його непрацездатний батько. Однак його дружина, [PERSON] , має постійне місце роботи помічником судді в Харківському окружного адміністративному суді. Свого непрацездатного батька, [PERSON] він утримує не сам, а зі своїм рідним братом, [PERSON] , який здійснює підприємницьку діяльність (код ЄДРПОУ: 2816511313). Має фінансову можливість також утримувати свого батька, [PERSON] . Більш того, [PERSON] є засновником гаражного колектива «СТАРТ» та отримує девіденди. Крім цього, непрацездатний батько, [PERSON] , отримує пенсію, як військовослужбовець. Щодо того, що його нова сім`я є внутрішньо переміщеними особами, то відповідно до цього вони отримують грошову допомогу від держави кожного місяця на кожну людину. Доказів про винаймання житла, а саме договір про оренду квартири, не надали. Навчання в університеті вимагає значних витрат. Розрахувати витрати щоденні на транспорт для того, щоб добратися до навчання. Також витрати на придбання необхідної літератури для навчання та канцелярських приладь, одягу та засобів гігієни. Придбання електронних носіїв (комп`ютера) для навчання. Доходів її мати не вистачає, стипендія їй не нараховується і не сплачується, що підтверджується довідкою наданої до позовної заяви. Також через денну форму навчання увесь свій час вона витрачає на навчальний процес у зв`язку з чим не має можливості працевлаштуватися та отримувати дохід, отже вона потребує матеріальної допомоги від відповідача для забезпечення можливості продовжити навчання та існування взагалі. Вартість навчання: бакалавр 2018-2019 навчальний рік - 26 200 гривень; магістратура 2022-2023 навчальний рік - 40 500 гривень, 2023-2024 навчальний рік - 20 250 гривень. Щодо небажання відповідача виплачувати половину вартості контракту бакалаврату за 2018-2019 навчальний рік. До 17-го квітня 2019 року (до її повноліття) за рішенням Київського районного суду від 08.04.2010 по справі №2-2380/10/04 батько виплачував аліменти, які йшли безпосередньо на її існування: їжу, приладдя для приготування та прийому їжу, зимовий, осінній, весняний, одяг, взуття, засоби особистої гігієни, проїзд у громадському транспорті, рушники та інші побутові приладдя. За період її навчання на 1-ому курсі (з вересня 2018 року по 17 квітня 2019 року) зазначені аліменти не могли покрити все вище сказане на її існування в цьому світі іще й на контрактну форму навчання. Зазначена грошова сума аліментів призначена до її повноліття за рішенням Київського районного суду від 08.04.2010 по справі №2-2380/10/04 не передбачає оплату контрактної форми навчання в університеті. Як би не було цього рішення суду, її батько самостійно не надавав допомоги. Крім того вживав заходів для того щоб навіть за рішенням суду, її мати не могла отримувати аліменти. Без рішення суду до досягнення нею 23 річчя він, як і раніше самостійно не надавав до даного часу та не буде надавати матеріальної допомоги. Надалі відповідач говорить про небажання допомагати їй і за контрактну форму навчання на магістратурі за 2022-2024 рік. В зв`язку із початком повномасштабного вторгнення рф 24.02.2022, вона була вимушена тимчасово виїхати на більш небезпечну територію України до Хмельницької обл. Їй також прийшлося винаймати житло, понесла значних витрат. Всі ці висловлювання, щодо неї знову показують, як відповідач ухиляється від сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання за минулий та теперішній час. Вказує також, що дане питання щодо оплати батьком аліментів на дитину, яка продовжує навчання піднялося ще в 2019 році. Перший позов подавався її матір`ю ще 08.10.2019, тому подання даного позову взагалі не пов`язано з новим статусом батька. Неодноразово представник позивача, [PERSON] , в своєму відзиві на її позовну заяву вказує, що її мати придбала квартиру у 2014 році. Це було зроблено до настання нею повноліття і в цілях збереження її матір`ю психічного здоров`я. В квартирі придбаною її батьками за роки спільного проживання після розірвання шлюбу було нестерпно жити. Через те що її батько постійно влаштовував сварки, міг підняти руку на мати. Мати неодноразово викликала поліцію. Вона багатогранна людина. Їй подобається займатися малюванням, бігати зранку у парках, фотографувати, знімати відео, танцювати та багато іншого. Вона танцює з маленьких років, на її навчання, її хобі вона витрачає гроші, але це не означає що з її хобі вона отримує грошову винагороду. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2023 клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Лишняк І.В. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено; розглядати справу ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та замінено спрощене судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням (т. 1 а.с. 191-192). 10.12.2023 до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення представника [PERSON] адвоката Лишняк І.В. до відзиву на позов, в якому просив врахувати доводи, викладені в цих додаткових поясненнях до відзиву на позов при розгляді даної справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення (т. 1 а.с. 264-281). На обґрунтування додаткових пояснень до відзиву на позов зазначає, зокрема, що враховуючи дату отримання позивачем та її представником відзиву на позов та встановлені судом строки на подання відповіді на відзив, то строк на подання відповіді на відзив сплив 23.10.2023. В свою чергу, позивач подала до суду відповідь на відзив лише 10.11.2023. При цьому, як вбачається зі змісту цього процесуального документу, то ні підстав поважності причин пропуску встановленого судом строку, ні клопотання про поновлення такого строку, позивачем не зазначено. Щодо суті викладених у відповіді на відзив доводів. Обов`язок відповідача утримувати свою повнолітню дочку, а саме - позивачку [PERSON] , не є безумовним, а супроводжується певним переліком умов, дотримання яких є необхідним для дійсного виникнення у відповідача обов`язку утримувати його повнолітню дочку. Як вже зазначалось у відзиві на позов, відповідачем не заперечується його обов`язок щодо утримання його повнолітньої дочки, встановлений ст. 199 СК України, але виключно за умови наявності усіх складових такого обов`язку, що і має бути з`ясовано та встановлено судом під час розгляду цієї справи. Таким чином, твердження позивачки «…з настанням мною повноліття він матеріально не допомагає мені, моїм життям не цікавиться та ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку.» є необґрунтованими та безпідставними, оскільки лише з настанням повноліття позивачки у відповідача не виникло безумовного обов`язку щодо її утримання, та відповідно з відсутністю такого обов`язку відповідач не міг від нього ухилятись. В свою чергу, позивачка з 17.04.2019 (з настання її повноліття) жодного разу не звернулась до відповідача за будь-якою допомогою, в тому числі і матеріальною. Твердження про те, що в жовтні 2019 року її мати [PERSON] зверталась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини (справа № 953/19856/19), проте судом її було відмовлено в задоволенні позовних вимог, не може братись судом до уваги з наступних причин. Матері позивачки - [PERSON] було відмовлено в задоволені позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини з підстав відсутності у неї права на звернення до суду з таким позовом. При цьому, судами зазначено, що відмова в задоволенні позову [PERSON] (матері позивачки) в подальшому не позбавляє третю особу [PERSON] (позивачка у даній справі) звернутись до суду самостійно з позовом до відповідача в порядку ст. 199 СК України. Однак, знаючи про те, що її матері було відмовлено в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, в зв`язку з відсутністю у матері права на звернення до суду з таким позовом, позивачка не звернулась одразу до суду з таким позовом самостійно, та не зверталась до суду з таким позовом і протягом майже 3 (трьох) років. Крім того, позивачка не зверталась протягом вказаного періоду і до відповідача з проханням надати їй матеріальну допомогу, в зв`язку з тим, що вона продовжує навчання. Всі вищевикладені доводи свідчать про те, що відповідач не міг ухилятись від обов`язку утримувати його повнолітню дочку, який у нього фактично не виник, з урахуванням необхідності наявності умов для виникнення такого обов`язку, визначених ч. 2 ст. 199 СК України. Представник зазначає, що позивачка стверджує, що батько не приділяв їй уваги, не дзвонив, не бачився з нею, не надавав фінансової підтримки (хоча все це не відповідає дійсності), однак, за весь цей час вона сама не проявила жодної ініціативи та жодної спроби поспілкуватись з батьком та озвучити йому свою потребу в матеріальній допомозі. Її твердження про те, що з початком повномасштабної війни в Україні йому було байдуже на її життя та її стан здоров`я, не відповідає дійсності, оскільки відповідач цікавився та цікавиться життям своєї повнолітньої дочки, а тому знав, що з початку вторгнення російської федерації в Україну вона разом з матір`ю виїхала до Німеччини для отримання прихистку та відповідно і отримання фінансової допомоги на проживання в Німеччині. Зокрема, для підтвердження цієї обставини, до Державної прикордонної служби України було направлено адвокатський запит з питання перетину кордону позивачкою та її матір`ю, однак жодної відповіді на цей адвокатський запит не надійшло, в зв`язку з чим було заявлено відповідне клопотання про витребування доказів, а саме відповідної інформації. Як вже зазначалось у відзиві на позов, сам же відповідач є військовослужбовцем, проходить службу в Збройних силах України, та з першого дня бере участь у відсічі збройної агресії, безпосередньо перебував в зоні бойових дій, є оборонцем та відстоював місто Харків від загрози окупації ворожими військами. В свою чергу, його повнолітня дочка за цей час ні разу йому не зателефонувала та не поцікавилась ні його справами, ні його станом здоров`я, та не озвучила йому свою потребу в матеріальній допомозі, не повідомила, що її мати уклала контракт на навчання та що їй (позивачці) потрібна допомога в оплаті цього контракту. Отже, відповідач не міг ігнорувати прохання позивачки про матеріальну допомогу, оскільки нею йому це прохання жодного разу та жодним чином озвучено не було. Щодо утримання непрацездатного батька не тільки відповідачем, а і його братом, слід зазначити, що брат відповідача на даний час не має постійного доходу, а тому утримання непрацездатного батька в більшій мірі полягає на відповідача. Крім того, наявність можливості та утримання непрацездатного батька братом відповідача жодним чином не скасовує обов`язку відповідача утримувати свого непрацездатного батька, який спілкується зі своїм сином та відкрито повідомляє відповідачу про потребу в такому утриманні або ж в матеріальній допомозі. Твердження позивачки, що [PERSON] є засновником гаражного колективу «СТАРТ» та отримує дивіденди є безпідставними. Один лише факт про те, що [PERSON] є засновником ГК «СТАРТ» не свідчить про отримання ним дивідендів. Представник вказує також, що як зазначає позивачка у своїй відповіді на відзив, в зв`язку з початком повномасштабного вторгнення рф 24.02.2022, вона була вимушена виїхати на більш безпечну територію України до Хмельницької області. Отже, позивачка також могла отримати статус внутрішньо-переміщеної особи та отримувати відповідну допомогу від держави на період її перебування за межами постійного місця проживання в Україні. Однак, доказів вказаного позивачкою до матеріалі справи не надано, як і не надано доказів того, що вона дійсно виїжджала до Хмельницької області, винаймала там житло та понесла значних втрат. В свою чергу, у відповідача наявна інформація, що позивачка виїжджала в цей період за межі України до ФРН з метою отримання там прихистку. Вказану обставину відповідач просить суд встановити шляхом витребування від Державної прикордонної служби України інформації щодо перетину державного кордону України позивачкою та її матір`ю. Твердження позивача «… небажання відповідача виплачувати половину вартості контракту бакалаврату за 2018-2019 навчальний рік.» та «…відповідач говорить про небажання допомагати мені і за контрактну форму навчання на магістратурі за 2022-2024 рік.» не відповідають дійсності та є повністю надуманими позивачем, оскільки відповідач не виявляє «небажання» допомагати позивачці, а лише вказує на відсутність законних та обґрунтованих підстав для стягнення вказаних витрат за попередні періоди. Як вже зазначалось, відповідач має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, а саме, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тобто, в період виплати аліментів на утримання неповнолітньої (на той час) дитини [PERSON] , у відповідача змінився сімейний стан з народженням дітей, що в силу ст. 192 СК України було підставою у відповідача для звернення до суду з заявою про зменшення розміру аліментів. Незважаючи на наявність права та підстав для зменшення розміру аліментів на утримання своєї старшої (та на той час неповнолітньої) дочки, відповідач не скористався таким правом та не звертався до суду з заявою про зменшення розміру аліментів призначених рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2010 у справі № 2-2380/10/04. Як зазначає позивачка у своїй відповіді на відзив, у квартирі [ADDRESS] зареєстрована (прописана) лише одна людина позивачка [PERSON] . Оскільки в квартирі відсутні лічильники, тому комунальні послуги нараховуються на кількість прописаних людей в квартирі, в зв`язку з чим, заборгованість за комунальні послуги нараховані саме позивачці, на її думку. При цьому, вона зазначає, що в квитанціях вказано ім`я її матері, тому що вона є власником квартири. Враховуючи, що в квитанціях про сплату комунальних послуг вказано прізвище та ім`я матері позивача, то відповідно саме нею було укладено договір про надання житлово-комунальної послуги, та виходячи з положень чинного законодавства, саме мати позивачки є споживачем комунальних послуг в квартирі [ADDRESS] . Проживання у вказаній квартирі позивачки, в тому числі реєстрація її місця проживання за вказаною адресою, не свідчить про виникнення безпосередньо у неї обов`язку зі сплати комунальних платежів. В свою чергу, виникнення заборгованості у матері позивачки жодним чином не впливає на вирішення питання про призначення аліментів на утримання повнолітньої дитини, та не доводить потребу позивачки в матеріальній допомозі, оскільки це може бути результатом недобросовісної поведінки матері позивачки, пов`язаної з умисним ухиленням її від сплати комунальних платежів, враховуючи, що вже один такий випадок був встановлений судом при розгляді справи № 640/9440/19. Представник відповідача зазначає, що позивачка стверджує, що і на своє навчання, і на своє хобі (зокрема, захоплення танцями) вона витрачає гроші, але на її думку, це не означає, що з її хобі вона отримує грошову винагороду. Так, дійсно твердження позивачки мають право на існування, проте, у відзиві на позов відповідачем було наведено чималий перелік обставин, які свідчать про те, що позивачка є засновницею, керівником та викладачем танцювальної школи. З метою встановлення та підтвердження вказаних обставин, стороною відповідача було направлено ряд адвокатських запитів. Враховуючи, що на деякі з них взагалі не надійшло відповіді, а на деякі з них надійшла відповідь з відмовою, стороною відповідача було заявлено відповідні клопотання про витребування доказів. В свою чергу, стороною позивача наведені відповідачем у відзиві на позов доводи жодним чином не спростовані. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що наведені відповідачем доводи є необґрунтованими або такими, що не відповідають дійсності, позивачем до теперішнього часу суду не надано. 21.02.2024 до канцелярії суду додаткові пояснення [PERSON] до відповіді на відзив, в яких просила стягнути з відповідача на користь позивача: половину вартості її контрактів за навчання в університеті 43475 грн.; аліменти на її утримання за минулий час з 18.04.2019 від заробітку (доходу) відповідача щомісячно та до досягнення нею 23 років. Вартість надання правничої допомоги адвокатом (т. 2 а.с. 20-26). На обґрунтування позовної заяви зазначила, зокрема, що в 2018-2019 році [PERSON] було сплачено за її навчання 26200 грн. За навчання в 2022-2023 навчальному році 40500 грн та за навчання в 2023-2024 навчальному році 20250 гривен. Тому просила стягнути з відповідача половину вартості її контрактів за навчання в університеті - 43 475 грн. Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Незрозуміло для чого адвокат Лишняк І.В. наводить в додаткових поясненнях до відзиву на позов визначення "працездатності" та "непрацездатності". Через денну форму навчання, навчання на "відмінно", позбавляло її можливостей працювати. У зв`язку з тим, що вона не може себе самостійно забезпечувати, а її батько, відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги на її навчання не надає, вона змушена вже другий раз звертатися до суду. З розлученням її батьків вона з мамою продовжували жити в квартирі, а саме батько пішов з сім`ї, не бажаючи спілкуватися. Спочатку приходив раз на два\\три місяця виносити потроху свої особисті речі та техніку з дому. У нього було тільки бажання залишити їх з нічим, що взагалі казати про бажання спілкуватися. Бажання було відсутнє. В нього були ключі від квартири де вони жили. Адвокат Лишняк I.В. намагається виправдати її батька та намагається, щоб він і зараз ухилявся від сплати аліментів. Після судової справи її батько і надалі в добровільному порядку матеріальної допомоги на її навчання не надає. Докази, які наводить адвоката Лишняк І.В. взагалі не стосуються даної справи, бо наведені приклади датуються 2010 роком, до її повноліття. І тільки після рішення Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2010 у справі №2-2380/10/04 її батько платив аліменти. Щодо заборгованості зі сплати комунальних платежів, через те, що відповідач не виконував свого обов`язку зі сплати аліментів. Вона проживає на даний час зі своєю мамою у квартирі де власником є її мати за адресою [ADDRESS] . В 2019 році, саме в той рік, коли мати оплатила її перший контракт, виникла перша заборгованість через батька, який вже тоді почав ухилятися від сплати аліментів. З електронних доказів, які навела адвокат Лишняк І.В. можна розгледіти фото, які не стосуються даної справи, бо вони зроблені до настання нею повноліття. А в даній справі спір, щодо аліментів на повнолітню дитину. Також адвокат Лишняк І.В. не довела належність цієї сторінки до неї, бо дані фото є в доступі у її батька вдома у фотоальбомі. До спільної квартири у батька є вільний доступ. Наразі в інтернеті дуже багато фейкових та недостовірних сторінок. В додаткових поясненнях до відзиву на позов [PERSON] зазначив, що на його утриманні також перебувають члени його сім`ї, а саме, діти [PERSON] , [PERSON] , дружина [PERSON] а також батько [PERSON] . Далі за текстом він вказав що факт того, що дружина має постійне місце роботи не заперечує. Це спростовує той факт, що його сім`ї тільки на його утриманні. Крім того, вона зазначала раніше, що батько [PERSON] військовий пенсіонер та отримує пенсію. Брат [PERSON] працює в консалтинговій фірмі "СТАТУС" в відділі продажу та ще має ФОП [PERSON] вже майже 21 рік і сплачує податок по 3 групі оподаткування в розмірі 5% де річний ліміт доходу до 1167 розмірів мінімальної зарплати встановлених у 2024 році це 8 285 700 грн., це означає той факт, що також має спроможність допомагати батькові. Згідно декларації сам [PERSON] має заощадження в розмірі 13 000 доларів США. Беручи до уваги вищевикладене, просила врахувати доводи викладені в цих додаткових поясненнях до відповіді на відзив при розгляді даної справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення, з урахуванням позиції позивача викладеної у відзиві на відзив. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2024 клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено; витребувано з Київської державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області довідку про доходи [PERSON] ; клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Лишняк І.В. про витребування доказів задоволено частково; витребувано у Всеукраїнської громадської організації «Асоціація сучасного та естрадного танцю України» наступні докази: 1. Чи зареєстрована [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) засновником танцювальної школи Level Up (або Level Up DS) (м. Харків), яка є членом ВГО АСЕТУ (згідно даних сайту організації) та з якого періоду?; 2. Чи зареєстрована [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) керівником танцювальної школи Level Up (або Level Up DS) (м. Харків), яка є членом ВГО АСЕТУ (згідно даних сайту організації) та з якого періоду?; 3. Чи зареєстрована [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) тренером танцювальної школи Level Up (або Level Up DS) (м. Харків), яка є членом ВГО АСЕТУ (згідно даних сайту організації) та з якого періоду?; 4. Чи зареєстрована [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) суддею ВГО АСЕТУ? Якщо так, чи виплачувалася їй винагорода за суддівство спортивних змагань організаторами змагань ВГО АСЕТУ протягом 2018-2023 років?; 5. Чи здійснювалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) діяльність в якості засновника/керівника/тренера/судді танцювальної школи Level Up (або Level Up DS) (м. Харків) протягом 2018-2023 років? Чи сплачувались нею членські внески за вказаний період?; витребувати у АТ «УКРТЕЛЕКОМ» наступні докази, а саме, інформацію: 1. Чи є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) стороною, підписантом або уповноваженою особою за договорами оренди (користування) будь-яких нежитлових приміщень за адресою [ADDRESS] ., які належать АТ "УКРТЕЛЕКОМ"? А також зазначити, чи являється вказана особа відповідальною особою за збереження будь-якого майна, зокрема, нежитлових приміщень за вказаною адресою. Надати копії відповідних договорів; витребувати у ТОВ «Українське бюро кредитних історій» наступну інформацію: 1. Щодо наявності закритих або поточних (відкритих) кредитів у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт ID-карта [NUMBER] , виданий 22.06.2021 року, орган видачі № 6313) за період з 01.01.2018 року по дату надання відповіді на цей запит; у разі наявності у [PERSON] непогашених фінансових зобов`язань зазначити повну інформацію щодо них, а саме: тип кредиту/дата видачі кредиту/сума кредиту/поточна заборгованість/ поточна прострочена заборгованість/ валюта кредиту/термін дії кредиту/стан кредиту/ вид забезпечення; в іншій частині в задоволенні клопотань представника відповідача [PERSON] адвоката Лишняк І.В. про витребування доказів відмовлено (т. 2 а.с. 43-46). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.05.2024 в задоволення клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Лишняк І.В. про витребування доказів у ТОВ «Лайфселл» відмовлено; клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Лишняк І.В. про витребування доказів з Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області задоволено; витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Харківській області наступні докази: відомості щодо розміру отриманого доходу фізичної особи [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 01.01.2018 року по 16.05.2024; інформацію чи перебуває [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на обліку в податковому органі як самозайнята особа. Якщо так, то зазначити який саме вид незалежної професійної діяльність вказана особа здійснює; інформацію щодо використання [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) податкової знижки 18% від вартості навчання згідно з п. 3.3. статті 166 Податкового кодексу України за період з 01.08.2018 по 16.05.2024; закрито підготовче провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 94-96). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.12.2024 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] до участі у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (т. 2 а.с. 152-153). 15.01.2025 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшли пояснення третьої особи [PERSON] щодо позову або відзив, в яких зазначила, зокрема, що 08.10.2019 вона звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом (справа № 953/19856/19), в інтересах доньки, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до досягнення нею 23 років. В даній справі, [PERSON] (її дочка), була третьою стороною по справі. Вона ознайомлювалась з матеріалами справи, одержувала копії судових рішень, подавала докази, надавала пояснення суду, наводила свої доводи, користувалась іншими визначеними законом процесуальними правами та скористалась правом на апеляційне оскарження, як третя особа, просила Харківський апеляційний суд скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про задоволення позову. Моя дочка, навчалась на денній формі навчання, весь свій час витрачала на навчальний процес у зв`язку з чим не мала можливості працевлаштуватись та отримувати дохід. Отже, вона потребувала матеріальної допомоги для забезпечення можливості продовжити навчання та існування загалом. Відповідач не надавав ніякої фінансової допомоги, не цікавився її розвитком, не цікавився її здоров`ям та не цікавився в потребах дитини. Не сплачував контракт за навчання його дочки. Після розірвання шлюбу з [PERSON] , вона з донькою, живуть разом, та вона знаходиться на її утриманні. Дочка потребувала на щоденні витрати на транспорт для того, щоб добратися до навчання, також витрати на придбання необхідної літератури для навчання, канцелярських приладь, одягу та засобів гігієни, придбання електронних носіїв (комп`ютера) для навчання та забагато інших постійних, повсякденних потреб. Відповідач мав можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки мав постійне місце роботи в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, де працював доцентом кафедри у Військово- юридичному інституті НЮУ ім. Ярослава Мудрого. Мав постійний дохід у вигляді грошового забезпечення та щомісячних грошових винагород. Інших аліментних зобов`язань не мав та є працездатним. За декларацією 2019 року було зазначено, що у [PERSON] розмір доходу становить: 410 693 грн., має у власності гараж 27,6 м2, частину квартири, автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 857 акцій у Відкритому акціонерному товаристві ХАРТРОН та отримує дивіденди. Має готівкові збереження в розмірі 11000 доларів США та має 5 карток в банках України. Всі послідуючі роки мав доходи, які отримував у Військово-юридичному інституті НЮУ ім. Ярослава Мудрого. З 08.10.2019, коли вони звернулись до суду, він знав що повнолітня дитина потребує в фінансовій допомозі. В судах неодноразово зауважував, що він бажає допомагати, однак по теперішній час своє бажання не виконав, чим весь час вводив суд в оману. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є виною протиправної поведінки, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків. Без рішення суду, він так і буде тільки обіцяти, розтягувати рішення у часі та всіма можливими способами ухилятись. Через те, що відповідач не виконував свого обов`язку, у неї та у її дочки з`явилися великі борги по оплаті за комунальні послуги. Через несплату аліментів поставив її та доньку в скрутне становище. З позицією доньки, [PERSON] , про поділ додаткових витрат вартості контактів за навчання, погоджується. З 08.10.2019 і до винесення постанови від 25.02.2021, вона і її дочка, наголошували в судах про обов`язок батька утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися до досягнення повноліття. В рішенні Київського районного суду м. Харкова №953/19856/19 від 18.06.2020 зазначено, що в подальшому не позбавляє третю особу [PERSON] звернутись до суду самостійно з позовом до відповідача. Позовну заяву [PERSON] повністю підтримує. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Авілова О.М. підтримала позовні вимоги. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Лишняк І.В. (в режимі відеоконференції) заперечувала проти задоволення позовної заяви, підтримала відзив на позовну заяву. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, надані в ході розгляду справи, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ксерокопії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04.10.1997, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.10.1997, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1867. Прізвище дружини після одруження: « [PERSON] » (а.с. 13). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.05.2001, [PERSON] народилася [INFO] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (т. 1 а.с. 12). Згідно ксерокопії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 03.02.2009, [PERSON] є пенсіонером за вислугу років (т. 1 а.с. 71). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.12.2009, [PERSON] народився [INFO] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (т. 1 а.с. 72). Згідно ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02.03.2010, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №79 (т. 1 а.с. 14). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2010 позовні вимоги [PERSON] задоволено; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , працюючого на Військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого, який фінансується через Харківський університет Повітряних Сил ім. І. Кожедуба, на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з 01.04.2010 до її повноліття, що виконати негайно (т. 1 а.с. 19). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.12.2013, [PERSON] народилася [INFO] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (т. 1 а.с. 73). Відповідно до ксерокопії договору №35 про надання освітніх послуг від 14.08.2018, між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого та [PERSON] для [PERSON] укладено вказаний договір, предметом якого є надання освітніх послуг, на денній формі строком навчання чотири роки. Згідно п. 8 Договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 104800 грн. За кожен календарний рік окремо вартість освітньої послуги становить 26200 грн. (т. 1 а.с. 15). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.02.2020, [PERSON] на праві приватної власності належить гаражний бокс № [NUMBER] з льохом та погрібом у ГБК «Зірка», загальною площею 22,2 кв.м за адресою: м. Харків, вул. Поздовжня, 8-А (т. 1 а.с. 111). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2020 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовлено в повному обсязі (т. 2 а.с. 169-172). В мотивувальній частині вказаного рішення суд зазначив, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 10.10.2019, та третя особа за вказаною адресою не значиться зареєстрованою, а тому підстав вважати, що третя особа проживає разом з позивачем у суду не має, тому позивач не має права звертатися із даним позовом до суду в інтересах повнолітньої дитини тому, що аліменти на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і проживає окремо повинні стягуватися на користь самої дитини, а не на користь одного з батьків, що в подальшому не позбавляє третю особу [PERSON] звернутись до суду самостійно з позовом до відповідача в порядку ст. 199 СК України. Постановою Харківського апеляційного суду від 25.02.2021 апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення; рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2020 залишено без змін (т. 2 а.с. 173-180). Згідно довідки від 02.09.2022 №2615-7001476444 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 68, 256). Згідно довідки від 02.09.2022 №2615-7001476625 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 69, 257). Згідно довідки від 02.09.2022 №2615-7001476672 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 70, 258). Згідно до ксерокопії договору №7/11 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 07.10.2022, між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого та [PERSON] для здобувача вищої освіти [PERSON] укладено вказаний договір, предметом якого є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу закладом. Згідно п.п. 1-2 розділу ІІІ Договору, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 60750 грн. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 2022-2023 навчальний рік - 40 500 гривень; 2023-2024 навчальний рік (один семестр) - 20250 грн. (т. 1 а.с. 16). Відповідно до ксерокопії квитанції №0.0.2796662898.1 від 28.12.2022, [PERSON] переведено на рахунок Національного юридичного університету ім. Я.Мудрого кошти у розмірі 20250,00 грн. Призначення платежу: Оплата за навчання [PERSON] , контракт №7/11, денне, курс 1м (т. 1 а.с. 172). Згідно ксерокопії квитанції АТ «Укрексімбанк» від 10.04.2023, на рахунок Національного юридичного університету ім. Я.Мудрого переведено кошти у розмірі 20250,00 грн. Призначення платежу: Сплата за навчання [PERSON] контракт 7/11 курс 1 магістратура (т. 1 а.с. 170-171). Відповідно до ксерокопії довідки декана міжнародно-правового факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 03.08.2023 №793, [PERSON] ( [INFO] ), дійсно була студенткою за першим бакалаврським рівнем вищої освіти за спеціальністю 081 «Право» денної форми навчання Міжнародно-правового факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого з 01.09.2018 по 30.06.2022. Наказом №556-С від 14.08.2018 була зарахована студенткою 1-го курсу. Наказом №374-С від 01.07.2019 була переведена на другий курс першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денного відділення Міжнародно-правового факультету за спеціальністю 081 «Право». Наказом №598-С від 30.08.2019 була переведена на вакантне місце для навчання за рахунок держбюджету. Наказом №265-С від 01.07.2020 була переведена на третій курс першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денного відділення Міжнародно-правового факультету за спеціальністю 081 «Право». Наказом №326-С від 01.07.2021 була переведена на четвертий курс першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денного відділення Міжнародно-правового факультету за спеціальністю 081 «Право». Наказом №243-С від 30.06.2022 її було відраховано з університету у зв`язку з закінченням навчання і здобуттям кваліфікації: ступінь вищої освіти бакалавр за спеціальністю «Право» з 30.06.2022. Довідка надана за місцем вимоги (т. 1 а.с. 17). Згідно ксерокопії довідки декана міжнародно-правового факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 03.08.2023 №794, [PERSON] дійсно є студенткою 07-22м-01 групи 2 курсу другого (магістерського) рівня вищої освіти міжнародно-правового факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Спеціальність 081 «Право». Зарахований наказом ректора №573-С від 07.10.2022. Нормативний термін навчання становить: 10.10.2022-28.02.2024. Форма фінансування: за рахунок коштів фізичних ьа юридичних осіб. Форма навчання: денна (т. 1 а.с. 18). Відповідно до ксерокопії довідки про доходи від 10.08.2023, [PERSON] дійсно навчається у Національному юридичному університеті ім. Ярослава Мудрого, є студенткою. Загальна сума доходу за період з лютого 2023 року по липень 2023 року без урахування аліментів становить 00,00 грн. (т. 1 а.с. 20). Згідно ксерокопії платіжної інструкції №0.0.3233548271.1 від 05.10.2023, [PERSON] переведено на рахунок Національного юридичного університету ім. Я.Мудрого кошти у розмірі 20250,00 грн. Призначення платежу: Оплата за навчання [PERSON] , контракт, Денне навчання, курс 2, міжнародно-правовий факультет (т. 1 а.с. 169). Згідно ксерокопії квитанції КП «ХТМ» за травень 2023 року, сума заборгованості [PERSON] за послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, з технічне обслуговування та поточний ремонт ВБС, теплопостачання, надання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , становить 19397,75 грн. (т. 1 а.с. 21). Згідно ксерокопії квитанції КП «ХТМ» за липень 2023 року, сума заборгованості [PERSON] за послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, з технічне обслуговування та поточний ремонт ВБС, теплопостачання, надання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , становить 19994,13 грн. (т. 1 а.с. 176). Згідно ксерокопії квитанції КП «ХТМ» за червень 2023 року, сума заборгованості [PERSON] за послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, з технічне обслуговування та поточний ремонт ВБС, теплопостачання, надання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , становить 13488,88 грн. (т. 1 а.с. 24). Згідно ксерокопії квитанції КП «ХТМ» за вересень 2023 року, сума заборгованості [PERSON] за послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, з технічне обслуговування та поточний ремонт ВБС, теплопостачання, надання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , становить 13986,68 грн. (т. 1 а.с. 178). Згідно ксерокопії квитанції ПрАТ «Харківенергозбут» за червень 2023 року, сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , становить 1893,59 грн. (т. 1 а.с. 21). Згідно ксерокопії квитанції ПрАТ «Харківенергозбут» за вересень 2023 року, сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , становить 2946,95 грн. (т. 1 а.с. 177). Згідно ксерокопій квитанцій ТОВ «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , становить: за травень 2023 року 339,84 грн.; за червень 2023 року 296,16 грн.; за вересень 2023 року 453-46 грн. (т. 1 а.с. 22, 23, 179). Згідно ксерокопії квитанції ТОВ «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , становить: за вересень 2023 року 352,65 грн. (т. 1 а.с. 175). Згідно ксерокопій квитанцій КП «Жилкомсервіс», сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.10.2023 3723,04 грн. (т. 1 а.с. 175). Згідно ксерокопії квитанції КП «Жилкомсервіс», сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.10.2023 2256,68 грн. (т. 1 а.с. 178). Згідно ксерокопій квитанцій КП «Комплекс з вивозу побутових предметів», сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , становить: за червень 2023 року 2077,55 грн.; за жовтень 2023 року 2171,43 (т. 1 а.с. 23, 176). Згідно ксерокопії квитанції КП «Комплекс з вивозу побутових предметів», сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , становить: за липень 2023 року 2960,12 грн. (т. 1 а.с. 25). Згідно ксерокопії квитанції ТОВ «Домофони України Харків», сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , становить: за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 1030,00 грн. (т. 1 а.с. 23а). Згідно ксерокопії квитанції ТОВ «ТЕХКОМ-СЕРВІС УКРАЇНА», сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , становить: за період з 01.04.2023 по 30.06.2023 1726,50 грн. (т. 1 а.с. 26). Згідно ксерокопій квитанцій КП «Харківводоканал», сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , становить: за червень 2023 року 3906,47 грн.; за вересень 2023 року 4573,38 грн. (т. 1 а.с. 23а, 177). Згідно ксерокопії квитанції КП «Харківводоканал», сума заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , становить: за червень 2023 року 3726,52 грн. (т. 1 а.с. 25). Згідно ксерокопії посвідчення серії [NUMBER] від 30.06.2023, [PERSON] є ветераном війни -учасником бойових дій (т. 1 а.с. 103). Відповідно до довідки про доходи від 05.09.2023 Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба, [PERSON] , справді працює у Військово-юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, форма працевлаштування: військовослужбовець. Загальна сума доходу за період з січня 2018 по грудень 2019 без урахування аліментів становить 557427,70 грн. В період з січня 2018 року по травень 2019 року сплачені алміенти у розмірі 77233,94 грн. (т. 1 а.с. 101, 255). Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 20.10.2023, [PERSON] є одним з засновників Гаражного кооперативу «СТАРТ», адреса: м. Харків, вул. Поздовжня, буд. 7 (т. 1 а.с. 173-174). Відповідно до Відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідь на запит в електронному вигляді від 12.12.2023, [PERSON] : в період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року отримала по 2000,00 грн. у липні, серпні, вересні, жовтні 2022 року від Управління соціального захисту населення Хмельницької районної Державної адміністрації Хмельницької області, ознака доходу соціальні виплати з відповідних бюджетів; в період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року отримала 2000,00 грн. у січні 2023 року від ППОС НЮУ ІМЕНІ ЯРОСЛАВА МУДРОГО, ознака доходу виплати чи відшкодування, які здійснюються спілками своїм членам (т. 2 а.с. 27-28, 29-31). Згідно ксерокопії Витягу з наказу Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 29.12.2023 №972-С, студентку другого (магістерського) рівня вищої освіти денної форми навчання Міжнародно-правового факультету, яка склала атестацію у формі Єдиного державного кваліфікованого іспиту, присвоєно кваліфікацію: ступінь вищої освіти магістр за спеціальністю «Право» з врученням диплому та відраховано з Університету у зв`язку із закінченням навчання з 29.12.2023 [PERSON] (т. 2 а.с. 6). Відповідно до відповіді на запит від 07.05.2024 номер запиту 2040-2024-0003626 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2023 року: у 2021 році [PERSON] нараховано ХНУПС виплати військовослужбовцям у розмірі - 434359,82 грн.; у 2022 році [PERSON] нараховано ХНУПС виплати військовослужбовцям у розмірі - 897\~715,05 грн.; у 2023 році [PERSON] нараховано ХНУПС виплати військовослужбовцям у розмірі - 845\~528,83 грн. (т. 2 а.с. 85-86). Згідно повідомлення представника АТ «Укртелеком» від 22.05.2024 №26-15/28, на виконання ухвали Київського районного суду м. Харків від 28.02.2024, яку було отримано АТ «Укртелеком» 17.05.2024, по справі №953/7247/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, повідомляє наступне. У АТ «Укртелеком» відсутні договірні відносини з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) щодо оренди нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] ., тому позбавлені можливості надати запитувану інформацію та документи (т. 2 а.с. 104). Згідно звіту Українського бюро кредитних історій актуального на 28.05.2024, [PERSON] , [INFO] , не має заборгованостей за кредитами та за комунальними послугами (т. 2 а.с. 105-108). Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про освіту»). При вирішенні спору суд має виходити з положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч.ч. 1-2 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст.198 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Так, Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі №644/3610/16 дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16.02.2022 у справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Крім того, законодавство, яке регулює питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, встановлює вичерпний перелік підстав, які суди повинні враховувати вирішуючи таку позовну вимогу. До такої підстави, зокрема належить стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Отже, позивачем доведено, що вона після досягнення повноліття продовжувала навчання, і у зв`язку з цим потребувала матеріальної допомоги. Також позивачем доведено, що відповідач у справі, який є її батьком, міг надавати таку допомогу. Вказане свідчить про наявність правових підстав, визначених у ст. 199 СК України, до стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, до досягнення двадцяти трьох років. Як встановлено вище, позивач звернулася до суду з цим позовом 14.08.2023. Згідно ксерокопії довідки декана міжнародно-правового факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 03.08.2023 №794, [PERSON] зарахована наказом ректора №573-С від 07.10.2022. Нормативний термін навчання становить: 10.10.2022-28.02.2024 (т. 1 а.с. 18). Тобто, право на отримання аліментів у зв`язку із навчанням припинилося 28.02.2024 у зв`язку із припиненням навчання, що відповідає положенням ст. 199 СК України. Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню за цей період, тобто з 14.08.2023 по 28.02.2024, суд вважає необхідним, виходячи з встановлених обставин, частково задовольнити позовні вимоги, враховуючи також таке. Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне та сімейне становище платника аліментів, який має двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 72), [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 73), з урахуванням положень ст.ст. 199, 200 СК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , яка продовжувала навчання, аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 14.08.2023 і до закінчення [PERSON] , [INFO] , навчання, а саме, до 28.02.2024. З підстав зазначених вище, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), задоволенню не підлягають. Враховуючи вище викладене, щодо позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий період, суд вважає такі вимоги такими, що задоволенню не підлягають. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Однак, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача за минулий період, зазначений у позовній заяві - з 14.08.2018 по 13.08.2023, та у додаткових поясненнях до відповіді на відзив з 18.04.2019 (т.2 а.с. 20-26), а також доказів ухилення відповідача від сплати аліментів за вказаний період, яке виражалось би в його умисних діях чи бездіяльності, від сплати аліментів, а тому у вказаній частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають. Більш того, звернення до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, також не може бути підставою в розумінні положень ч. 2 ст. 191 СК України для стягнення аліментів за минулий період. Як встановлено вище, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2020 в задоволенні таких позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі (т. 2 а.с. 169-172), що в подальшому, як було зазначено судом, не позбавляє третю особу [PERSON] звернутись до суду самостійно з позовом до відповідача в порядку ст. 199 СК України. Постановою Харківського апеляційного суду від 25.02.2021 апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення; рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2020 залишено без змін (т. 2 а.с. 173-180). Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача половини вартості її контрактів за навчання в Університеті, цю позву вимогу суд також залишає без задоволення, зазначаючи також таке. Главою 15 Сімейного кодексу України, «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання», визначено обов`язок матері і батька утримувати неповнолітню дитину. Виконання обов`язку та способи виконання такого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей, визначено статтями з 180 по 197 СК України. Главою 16 СК України, «Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання», визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та вказано порядок утримання батьками своїх повнолітніх дітей. Так, відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185 СК України, визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193). Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які утримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу, стаття 198 СК України. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на неповнолітню дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Положення ст. 199 СК України не передбачають можливість стягнення з одного з батьків на користь дитини витрат на утримання повнолітньої дочки або сина, яка продовжує навчання, шляхом стягнення половини вартості її контрактів за навчання в університеті. Оскільки у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Разом з тим стаття 199 СК України передбачає лише право на стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, а не додаткових витрат на повнолітню дитину, яка навчається. Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 08.11.2018 року у справі № 766/12242/16, від 25.02.2020 року у справі № 521/4397/17 та від 24.07.2019 року у справі № 521/2016/16. Крім того, згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Більш того, як зазначено вище договір №35 про надання освітніх послуг від 14.08.2018 та договір №7/11 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 07.10.2022, укладені між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого та [PERSON] для [PERSON] . Тобто сторонами вказаних договорів є Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого та [PERSON] , яка, згідно ксерокопій квитанцій про оплата за навчання, також сплачувала за вказаними договорами кошти за навчання [PERSON] . Однак, із вимогою про стягнення з відповідача половини вартості контрактів за навчання в університеті звернулася до суду саме [PERSON] , та просила стягнути вказані кошти саме на її користь. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача половини вартості контрактів за навчання в університеті, задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України пропорційно до задоволених позовних вимог, а з позивача підлягає стягненню до державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вимогу про стягнення з відповідача половини вартості її контрактів за навчання в університеті.

Outcome: partial