Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом та просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Спадщину після її смерті не оформила, тому що була впевнена, що спадщину прийняла та належним чином оформила її сестра [PERSON] , яка була зареєстрована разом з померлою мамою, що означає автоматичне прийняття спадщини. Після смерті матері вона випадково дізналась про те, що 15.01.1991 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження у вигляді заповіту в якому зазначила, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право вона заповідає своїм дітям: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки позивачу не було відомо про наявність даного заповіту, [PERSON] вважає, що є підстави для поновлення їй строку для прийняття спадщини. Ухвалою судді від 10.10.2024 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.12.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбачений законом спосіб. Заяв і клопотань до суду не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Судом встановлено,\~що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Кичкирівською сільською радою Радомишльського району від 24 жовтня 1959 року, батьками позивачки [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] . З Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00046927546 від 11 вересня 2024 року слідує, що 30 квітня 1978 року Виконавчим комітетом Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було складено актовий запис №122. Після реєстрації шлюбу дружині надано прізвище [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане повторно Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 11.09.2024 року. Згідно дублікату заповіту, що має силу оригіналу слідує, що за життя 15 січня 1991 року [PERSON] зробила заповіт посвідчений секретарем Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області Мельник О.О. за №1, згідно якого все своє майно заповіла дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Брат позивачки, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , яке видане Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 01 травня 2023 року. [PERSON] належить земельна ділянка, яка розташована на території Кичкирівської сільської ради, Радомишльського району Житомирської області розміром 3,27 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №238648. З постанови Державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 30.09.2024 № 6207/02-31 року вбачається, що нотаріусом відмовлено [PERSON] в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки загальною площею 2,22 га, кадастровий номер: 1825084400:09:000:0077, загальною площею 0,95 га, кадастровий номер: 1825084400:09:000:0072, загальною площею 0,10 га, кадастровий номер: 1825010100:08:000:0070, які розташовані в Житомирській області у Радомишльському районі на території Кичкирівської сільської ради, які належали [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки згідно ст. 1269, 1270 ЦК України, [PERSON] пропустила передбачений законодавством строк встановлений для прийняття спадщини після її смерті. Частиною 3\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог\~ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.\~Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, що викладені в п. 24 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи встановлено, що позивач є донькою спадкодавця і відповідно являється спадкоємцем першої черги. Звертаючись із даним позовом до суду позивач посилається як на підставу поважності причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини - не знання про наявність заповіту. З приводу даної обставини ВС у постанові від 29 червня 2021 року по справі № 671/308/20 (провадження № 61-16392св20) зазначає, що «незалежно від обізнаності про існування заповіту позивач могла реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті батька як спадкоємиця першої черги за законом шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса у встановлений 6-місячний строк. Проте, така заява позивачем у шестимісячний строк подана не була. Обставини, на які посилалася позивач, не є поважними (пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій) причинами пропуску строку для прийняття спадщини». Інших доказів про наявність у позивача об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б перешкодили звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний термін матеріали справи не містять. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed