Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за договором споживчого кредиту № 2020/ОВР/198-000065 від 18.02.2020 року у розмірі 14325,98 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 18.02.2020 року між банком та відповідачем шляхом подання заяви-договору укладено договір про приєднання до Правил відкриття обслуговування фізичних осіб та надання послуг за платіжним картками, за умовами якого банк відкрив клієнту рахунок, на якому встановлена сума кредиту 10000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим Банк звертається до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 06.12.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Представник позивача до судового засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с. 3). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 4, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 23-24, 27-29), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. 18.02.2020 року [PERSON] підписав заяву-договір № 2019/1_С/213-000206 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками. Згідно укладеного договору відповідачу було надано кредит у формі дозволеного овердрафту за програмою кредитування «Домовичок», номер договору № 2019/1_С/213-000206, із орієнтовною сумою кредиту 10 000,00 грн, максимальним лімітом кредитування 300 000,00 грн, строком кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил, зі сплатою 0,00001% річних протягом пільгового періоду, 42% річних (базова процентна ставка) в межах строку кредитування) та 48% річних на прострочену заборгованість (досліджено в системі «Електронний суд»). У п.2.1 Заяви-договору зазначено, що ця заява-договір разом Правилами відкриття та обслуговування рахунків та надання послуг, Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/пакетів, є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між АБ «Укргазбанк» та клієнтом, реквізити якого зазначені у цій заяві-договорі. АБ «Укргазбанк» виконав свої зобов`язання за договором та відкрив відповідачу картковий рахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування за кредитною схемою, та надав відповідачу кредитні кошти у встановленому договором ліміті. Однак, відповідач у порушення умов договору не виконував взятих на себе обов`язків, у зв`язку з чим, станом на 08.11.2024 року виникла заборгованість у розмірі 14325,98 грн., яка складається з наступного: 9755,53 грн. заборгованість по кредиту (прострочена); 4473,53 грн. - заборгованість по процентах (прострочена); нарахована заборгованість згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 96,92 грн. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved