Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач ФО-П [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5\~938, 38 грн.; судові витрати в розмірі 1\~211, 20 грн. та 54,50 грн.; витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 12\~793,30 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 12.01.2022 о 17.35 год. за адресою: в м. Харків, пр. Перемоги, 72, відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3302», д.н.з. « [NUMBER] », не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. « [NUMBER] », та поїхав з місця ДТП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. « [NUMBER] », отримав механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Крім того, [PERSON] , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. « [NUMBER] ». Згідно з постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2022 року по справі №638/543/22, дії [PERSON] кваліфіковані за ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП. Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] , власник «Toyota Camry», д.н.з. « [NUMBER] » звернувся до страхової компанії ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Співробітниками ІІрАТ «СК «ВУСО» 17.01.2024 було здійснено огляд автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. « [NUMBER] » та складено акт (дефектна відомість) огляду ТЗ заява па виплату, ремонтна калькуляція, фото-таблицю пошкоджень. Факт ДТП від 12 січня 2024 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2216394-1 від 02.02.2022. Згідно з страховим актом №2216394-1 від 02.02.2022, сума страхового відшкодування в розмірі 5 938,38 грн., перерахована на рахунок постраждалої особи задля відновлення транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. « [NUMBER] ». Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 5 938,38 грн. 29 липня 2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» та позивачем ФОП [PERSON] уклали Договір № 29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29 липня 2024 року. Позивач зазначає, що ним вживалися заходи досудового врегулювання спору, шляхом надіслання на адресу відповідача вимоги про відшкодування збитків в порядку регресу, яка залишена відповідачем без задоволення. Ухвалою суду від 17.12.2024 відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом, справу визначено розглядати за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 203918302 від 07.05.2021, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «ГАЗ 3302», д.н.з. « [NUMBER] ». Відповідно до умов даного Полісу, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь особи, якій було завдано шкоду об`єктом страхування, а саме автомобілем «ГАЗ 3302», д.н.з. « [NUMBER] ». 12.01.2022 о 17.35 год. за адресою: в м. Харків, пр. Перемоги, 72, відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3302», д.н.з. « [NUMBER] », не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. « [NUMBER] », та поїхав з місця ДТП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. « [NUMBER] », отримав механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Крім того, [PERSON] , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. « [NUMBER] », що підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2022 року по справі № 638/543/22. Згідно з постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2022 року по справі №638/543/22, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №295267 від 12.01.2022, 12.01.2022 о 17.35 год. за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 72, [PERSON] керував транспортним засобом «ГАЗ 3302», д.н.з. « [NUMBER] », не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. « [NUMBER] », та поїхав з місця ДТП, чим порушив п. 2.10 (а) ПДР України. Дії [PERSON] кваліфіковані за ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП. Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] , власник «Toyota Camry», д.н.з. « [NUMBER] » звернувся до страхової компанії ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Співробітниками ІІрАТ «СК «ВУСО» 17.01.2024 було здійснено огляд автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. « [NUMBER] » та складено акт (дефектна відомість) огляду ТЗ заява па виплату, ремонтна калькуляція, фото-таблицю пошкоджень. Оскільки відповідач залишив місце ДТП, що також отримало своє відображення в постанові Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2022 року по справі № 638/543/22, ПрА Т«СК «ВУСО», виплативши потерпілій стороні страхове відшкодування, в порядку положень cm. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" набуло право регресної вимоги до страхувальника, особи яка спричинила ДТП та в подальшому залишила місце ДТП. Факт ДТП від 12 січня 2024 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2216394-1 від 02.02.2022. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 203918302 від 07.05.2021 на підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 5 938,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування № 4713 від 02 лютого 2022 року. Згідно з страховим актом №2216394-1 від 02.02.2022, сума страхового відшкодування в розмірі 5 938,38 грн., перерахована на рахунок постраждалої особи задля відновлення транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. « [NUMBER] ». Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 5 938,38 грн. У свою чергу, відповідальність винуватця ДТП, як водія транспортного «ГАЗ 3302», д.н.з. « [NUMBER] », на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», а так як встановлено з постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2022 року по справі № 638/543/22 відповідачем було залишено місце ДТП, а отже настає відповідальність по відшкодуванню шкоди з винуватця ДТП в повному обсязі. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 02.02.2022, що підтверджується платіжним дорученням. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем внаслідок ДТП від 12.01.2022, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 5 938,38 грн. 29 липня 2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] уклали Договір № 29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29 липня 2024 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203918302 від 07.05.2021. Згідно з ч. 1\~ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із\~ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у Договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3\~ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про страхування»\~визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8.\~ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Як зазначено в п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно з\~ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до\~ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Положеннями\~ст. 11 ЦК України\~встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до п.3 ч.2\~ст. 11 ЦК України\~підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ч. 1,3\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Так,\~ст. 1166 ЦК України\~встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода) відшкодовується в повному обсязі. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіюваної шкоди. Згідно з ч. 1\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим з згідно ч. 2\~ст. 1192 ЦК України\~передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на вищезазначене, фактичний розмір збитків (вартість відновлювального ремонту) має бути сплачена відповідачем. Відповідно до\~ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз`яснено у пункті 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювала шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювала, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. З вищенаведеного вбачається те, що в розумінні статей\~Цивільного кодексу України,\~Закону України «Про страхування», у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі виплаченого страхового відшкодування, а саме: франшизи, а саме: 5 938,38 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст.514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу в розмірі 5 938,38 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ФОП [PERSON] завдані збитки в порядку регресу в розмірі 5 938,38 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., за видачу документів у справі 638/543/22 у розмірі 45,42 грн., за направлення документів поштою відповідачу у розмірі 45,00 грн., а всього 1 301,62 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 12 793,30 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1-5\~ст.137\~ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених судових витрат на професійну правову допомогу до позовної заяви долучено: Договір про надання юридичної (правничої) допомоги №88 від 01.02.2024, укладений між ФОП [PERSON] та адвокатом Трикоз Д.Є., ордер про надання правничої (правової) допомоги від 11.10.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, Додаткова угода №1 Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання юридичної (правничої) допомоги №88 від 01.02.2024 від18.10.2024, підписана сторонами, згідно з якою загальна вартість послуг складає 12 793,30 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру від 18.10.2024 про сплату ФОП [PERSON] на підставі Договору про надання юридичної (правничої) допомоги №88 від 18.10.2024 адвокату Трикоз Д.Є. 12 793,30 грн. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Надані позивачем документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують вартість наданої правничої допомоги, яка підлягає сплаті позивачем ФОП [PERSON] . Одночасно з цим, суд приходить\~до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3\~000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial