Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Санфорд Капітал» Маслюженко М.П. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що 13.01.202 АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] уклали кредитний договір № 22034000563770, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір. Відповідач підписанням Кредитного договору підтвердив, що він акцептував УДБО шляхом підписання Заяви-згоди про приєднання і згоден з усіма його умовами в повному обсязі (з урахуванням всіх змін та доповнень), такі умови йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Кредитний договір разом з УДБО та Заявою-згодою складають єдиний договір. Кредитний договір та документи до нього укладено в паперовій формі у відділенні банку шляхом підписання з боку клієнта власноручним підписом, а з боку банку, відповідно до п.2.6. Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб, шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки Банку та підпису уповноваженої особи банку (факсиміле), зокрема, з цим погодився відповідач, про що вказано в розділі 5 Кредитного договору. Договір набув чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. За умовами договору відповідачка отримала кредит в сумі 74 400 грн. на поточні потреби, шляхом зарахування кредиту на поточний рахунок. Відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Однак, у подальшому виконала зобов`язання щодо повернення кредиту лише частково, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на 27.09.2023 в сумі 105\~936,86 грн., яка складається з наступного: 72\~490,06 грн. залишок простроченого кредиту, 33446,80 грн. залишок прострочених комісій. 11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладений договір факторингу № 11/04/24, за умовами якого ТОВ «Санфорд Капітал» отримало право вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 105936,86 грн., яка складається з наступного: 72 490,06 грн. залишок простроченого кредиту, 33446,80 грн. залишок прострочених комісій та судові витрати. Ухвалою суду від 13.01.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без виклику сторін, про що зазначив у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, позовні вимоги визнала частково, про що зазначила у відзиві на позовну заяву, справу просила розглянути без її участі, про що до суду через підсистему «Електронний суд» подала письмову заяву. 04.02.2025 через підсистему «Електронний суд» відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому визнала позовні вимоги частково, заперечила проти позовних вимог щодо стягнення комісій, посилаючись на наступне. Вважає, що паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частиною кредитного договору. Щодо стягнення заборгованості за комісією зазначає, що вона сплатила 2823,20 грн.. Вважає умови договору про сплату щомісячних комісій нікчемними, а сума сплачених комісій підлягає зарахуванню в погашення тіла кредиту, зменшивши таким чином його розмір на 2823,20 грн. Із банківських виписок по рахунку та умов договорів вбачається, що зазначена у розрахунку заборгованість по комісії є заборгованістю за плату за супроводження кредиту. Таким чином відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги, які законом повинні надаватись безкоштовно. Таким чином вважає, що підлягає стягненню заборгованість в сумі 69 668,20 грн.: 69 666,86 грн. за тілом кредиту, 1,34 грн. за відсотками. Щодо стягнення витрат на правову допомогу заперечує, оскільки позивач не надав доказів щодо їх сплати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Як встановлено із матеріалів справи, 13.01.202 [PERSON] підписала заяву-згоду № 1190700 про приєднання до універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб АТ «Банк Кредит Дніпро», якою акцептувала публічну пропозицію банку на укладенні Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами та доповненнями, яка розміщена на веб-сайті Банку та підтвердила що беззастережно приєднується до умов УДБО та в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при акцептуванні УДБО, так і послуг, що мають бути надані клієнту в процесі обслуговування і погоджується з тим, що вона може обрати будь - які послуги, передбачені УДБО, в тому числі через дистанційні канали обслуговування. Уклала кредитний договір № 22034000563770, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір. Відповідач підписанням Кредитного договору підтвердив, що він акцептував УДБО шляхом підписання Заяви-згоди про приєднання і згоден з усіма його умовами в повному обсязі (з урахуванням всіх змін та доповнень), такі умови йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Кредитний договір разом з УДБО та Заявою-згодою складають єдиний договір. Шляхом підписання заяви-згоди відповідачка погодилась, що до моменту підписання вона ознайомлена та згодна з умовами, викладеними в УДБО, що розміщений на веб сайті банку, із порядком його зміни та повідомлення про зміни, погоджується отримувати банківські послуги на умовах, що зазначені в УДБО(п.1,2) (а.с.130-131). За умовами укладеного між [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро» кредитного договору № 22034000563770 від 13.01.2022, банк надав відповідачці кредит в сумі 74400 грн. строком на 24 місяці, кінцева дата повернення 13.01.2024 на споживчі потреби. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість в розмірі 0,001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості з 13.01.2022 по 12.08.2022 3,75% від суми кредиту, з 13.08.2022 по 12.02.2023 2,% від суми кредиту, з 13.02.2023 по 12.08.2023 1,5% від суми кредиту, з13.08.2023 по 13.01.2024 0,75% від суми кредиту. У разі неповернення кредиту в строк, відповідачка зобов`язалась сплатити банку проценти за порушення грошового зобов`язання 56% річних від простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості. Сторони узгодили, що дані умови є істотними. Крім того, договором погоджені супровідні послуги, а саме послуги з розрахунково-касового обслуговування та послуги страхування (п.1.2, 2.1). Сторонами узгоджений графік погашення заборгованості (а.с.132-133, 144-148). Аналогічні умови кредитування викладені в паспорті споживчого кредиту, який, як і кредитний договір, підписаний власноруч відповідачкою [PERSON] (а.с.128-129). Як вбачається з матеріалів справи АТ Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання перед відповідачкою виконав. Відповідачка [PERSON] користувалась кредитними коштами, частково здійснювала погашення простроченої заборгованості, але не в повному обсязі, про що свідчить виписка по її рахунку за період з 13.01.2022 по 10.04.2024 (а.с.57-116). У зв`язку з невиконанням у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором №22034000563770 від 13.01.2022, утворилась заборгованість станом на 10.04.2024 в сумі 105\~938,20 грн., з яких 72490,06 грн. залишок простроченого кредиту, залишок прострочених відсотків 1,34 грн., залишок прострочених комісій 33446,8 грн. 11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладений договір факторингу № 11/04/24, за умовами якого ТОВ «Санфорд Капітал» отримало право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 22034000563770 від 13.01.2022 (а.с.37-53, 121, 124-26). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до положень статей\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з\~статтею 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082\~ЦК\~України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Щодо доводів відповідачки про те, що паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частиною кредитного договору, суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, та відповідачкою не оспорюється, що 13.01.2022 між відповідачкою та АТ «Банк Кредит Дніпро» був укладений кредитний договір №22034000563770, шляхом акцептування відповідачкою наданої банком пропозиції, шляхом підписання заяви-згоди. Умови кредитування були узгоджені сторонами, шляхом фіксування їх у кредитному договорі. Крім того відповідачка була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту на виконання вимог ч.2 ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування». Таким чином, суд критично ставиться до доводів відповідачки про те, що паспорт споживчого кредиту не можна розцінювати як погодження умов кредитного договору, оскільки у даному випадку істотні умови були погоджені та зафіксовані у кредитному договорі. Щодо доводів відповідачки про те, що умови договору про сплату щомісячних комісій (п.1.2 Договору) є нікчемними, і тому стягнення суми комісій є неможливим суд зазначає наступне. Розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором. Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції. Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди. Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України. Як вбачається з кредитного договору, а саме з Розділу 2, п.2.1, сторони узгодили супровідні послуги, а саме щодо послуг з розрахунково-касового обслуговування, вартість яких визначена Тарифами, опублікованими на офіційному сайті банку. Між тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо Тарифів, які діяли на момент укладення договору. Крім того, відповідно до ч.1,2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначила, що «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з графіком платежів/розрахунком орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором, сума комісій складає 37944 грн., що становить більше половини суми кредиту. З даними умовами відповідачка погодилась, підписавши кредитний договір. Однак, умови угод, їх укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до [PERSON] в частині стягнення прострочених комісій задоволенню не підлягають. Як вбачається з наданого розрахунку 14.02.2022 на суму 2790 грн. та 07.04.2022 на суму 33,2 грн. відбулось погашення комісій, усього 2823,2 грн. Між тим, враховуючи, що дана умова є нікчемною вказані кошти підлягають зарахуванню в погашення простроченої заборгованості за кредитом, яка згідно наданого розрахунку склала 72490,06 грн. Таким чином з відповідачки на користь позивача ТОВ «Санфорд Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 22034000563770 від 13.01.2022 станом на 10.04.2024 в сумі 69666,86 грн. залишок простроченого кредиту. Вимоги щодо стягнення відсотків позивач у позовній заяві не заявляє. Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає задоволенню частково. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, згідно якого правова допомога ТОВ «Санфорд Капітал» надавалась Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», ордер на надання правничої допомоги, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно з актом приймання-передачі від 16.12.2024 АО «Альянс ДЛС» надано наступні послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника на суму 1200,00 грн., складання, підписання та подання до суду позовної заяви 6000,00 грн., всього на суму 7200,00 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною шостою статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу у повному обсязі, посилаючись на той факт, що позивачем не надано доказів щодо здійснення оплати зазначених витрат. Між тим, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду, а саме Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково (на 65,7%), з відповідачки на користь ТОВ «Санфорд Капітал» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4730,40 грн. та судовий збір у розмірі 1591,52 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial