Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит №102073901, за яким відповідачу наданий кредит в сумі 8000грн, строком на 30 днів, із стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. На підставі договору факторингу №10-02/2022-50, укладеного 10.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №102073901. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за договором позики №102073901, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] . Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 42800грн, з яких: 8\~000грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 33 200грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1600грн заборгованість за комісією. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 42800грн, судовий збір в розмірі 3028грн та витрати на правову допомогу в розмірі 13\~000грн. Представник відповідача надав відзив, у якому позов не визнав, посилаючись на те, що строк дії позики встановлений сторонами на 30 днів, тобто з 03.11.2021 по 03.12.2021 включно, а тому нараховані позивачем відсотки за користування позикою за межами строку дії договору є неправомірними та не підлягають задоволенню. Також позивачем не надано до позову реєстр боржників в електронній формі,як це визначено договором факторингу. Отже, позивачем не доведено, що ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору факторингу №10-02/2022-50 від 10.02.2022 набуло права вимоги до [PERSON] . Також позивачем не доведено, що ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023 набуло права вимоги до відповідача, оскільки цей договір підписаний [PERSON] , який не має права підпису від імені ТОВ «Коллект Центр», оскільки він є засновником, а не керівником товариства. Надане позивачем платіжне доручення №34665787 не містить жодної відмітки банку, що свідчить про те, що кошти на рахунок відповідача не перераховувалися. Вказаний картковий рахунок [NUMBER] не належить [PERSON] . Посилався на те, що позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позивальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Окрім того,вважає вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 13\~000грн завищеною та не співмірною зі складністю справи,та врахувати, що відповідач є інвалідом ІІ групи при вирішенні питання про стягнення з нього судового збору. Представник позивача надала письмові пояснення, що аналогічні за змістом позовної заяви та додала, що твердження представника відповідача про неправомірність нарахування відсотків поза межами строку кредитного договору є безпідставними, оскільки відбувалася автоматична пролонгація договору. Представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив,що аналогічні за змістом відзиву на позов. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених позовній заяві та письмових поясненнях. У судовому засіданні відповідача та його представник у задоволенні позовних вимог просили відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченнях. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали страви, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків. Відповідно до\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 03.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит №102073901, на підставі якого позичальнику наданий кредит в розмірі 8\~000грн, строком на 30 днів з 03.11.2021 (а.с.7-11). Згідно з платіжним дорученням 34665787 від 03.11.2021 ТОВ «Мілоан» перераховані відповідачеві кошти в розмірі 8000грн на картковий рахунок (зворот а.с.13). Відповідно до п.1.4 договору про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежі): 03.12.2021. Згідно з п.1.5 договору про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 5200грн в грошовому виразі та 44,164.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 13200грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Відповідно до п.п. 1.5.1. п.1.5 договору про споживчий кредит №102073901від 03.11.2021 комісія за надання кредиту: 1600 грн., яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно з п.п.1.5.2. п.1.5 договору про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 проценти за користування кредитом: 3600грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6., п.1.7 договору про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Згідно з п.п.2.4.1 п.2.4 договору про споживчий кредит №102073901від 02.08.2021 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4 договору, а у випадку пролонгації\~не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Відповідно до п.п.2.4.2 п.2.4 договору про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору,то така заборгованість повинна сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4 договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5 договору. Згідно з п.п.3.2.5 п.3.2 договору про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов цього договору, кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або звернути стягнення на майно, що належить позичальнику на праві власності. Відповідно до п.6.1, 6.4, 6.5 договору про споживчий кредит №102073901від 03.11.2021 договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаціно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Довідкою про ідентифікацією підтверджено, що відповідач [PERSON] , з яким укладений договір №102073901 від 03.11.2021, ідентифікований ТОВ «Мілоан» (а.с.13). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Факт укладення договору про надання споживчого кредиту між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. Договором про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 передбачена можливість продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових або стандартних умовах. Для пролонгації на пільгових умовах, відповідно до п. 2.3.1.1., позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів товариством, що розміщені на веб-сайті товариства за посиланням htt://tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту становлять: 3 дні -3.00%; 7 днів 5.00%; 15 днів 10.00%. Пролонгація на стандартних умовах, згідно п. 2.3.1.2. полягає у збільшенні строку кредиту на один день шляхом користування кредитними коштами після завершення строку кредитування з урахуванням усіх пролонгацій, загальний строк якої не може перевищувати 60 днів. З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення, розмір процентів ТОВ «Мілоан» нараховано за період строку дії договору (з 03.11.2021 по 03.12.2021) відповідно до п.1.5.2 кредитного договору за ставкою періодів пролонгації на пільгових умовах (з 04.12.2021 по10.02.2022) відповідно до п.п.1.6, 2.3.1.2 за день строку користування кредитом, що складає загальну суму 27,600грн (а.с.14). Пунктом 1.5.1. договору про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 сторони передбачили, що комісія за надання кредиту становить 1600грн, яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово, тому вона також підлягає стягненню. У відповідності до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1\~ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1\~ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша\~статті 612 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зч.1,2ст.77ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст. 81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Мілоан» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписав цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) U39666. Отже, ТОВ «Мілоан» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо, а тому твердження представника відповідача про необізнаність відповідача з умовами надання кредитних коштів за спірним договором судом відхиляються як безпідставні. Крім того, відповідно до повідомлення АТ «Універсал Банк» №БТ/6499 від 23.10.2024, на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] (а.с.119). Довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 17.01.2025 підтверджено, що кошти згідно з договором №102073901 були переведені 03.11.2021 в сумі 8\~000грн на картковий рахунок №№ [NUMBER] (а.с.172). Встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу №10-02/2023-50, у відповідності до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 (а.с.17-19). У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 (а.с.23-26), що підтверджується також актом прийому-передач реєстру боржників за договором №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023 та актом зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.127,129-130). Відповідно до реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 боржником за кредитним договором №102073901 є [PERSON] , заборгованість становить 42\~800грн (а.с.131-133). Щодо доводів представника відповідача про відсутність в матеріалах справи довіреності, на підставі якої діяв представник ТОВ «Коллект Центр» Башорін М.Ф. при укладенні договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 про відступлення прав вимоги, суд зауважує, що вказаний договір є дійсним, ніким не оспорений, сторони договору гарантували, що наділені правами на укладення даного договору та не оскаржують його дійсність. Під час розгляду справи відповідачем не заявлялось клопотань про витребування доказів, які б підтвердили чи спростували припущення останнього щодо відсутності повноважень [PERSON] на момент укладення вказаного договору, тому в цій частині доводи відповідача судом відхиляються. Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 кредит надається строком на 30 днів з 03.11.2021 (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежі): 03.12.2021. У кредитному договорі передбачені такі можливості пролонгації строку кредиту. Відповідно до п.п.2.3.1.1. договору про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів товариством (далі\~Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені нижче. Строк продовження, дні 3, то максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту становить 3,00%; 7 днів\~5,00%; 15 днів\~10,00%. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховується за ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Відповідно до п.2.3.1.2. договору про споживчий кредит №102073901 від 03.11.2021 пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випаду, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Таким чином, строк дії договору шляхом продовження користування кредитними коштами відповідно до вказаного пункту договору не може перевищувати 60 днів. Проте, як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту ТОВ «Мілоан», позичальнику нараховувались проценти на визначених п.1.6 умовах та відповідно до положень п.2.3.1.2. кредитного договору з 03.12.2022 по 10.02.2022, тобто понад 60 днів (а.с.14). Крім того, суд зауважує, що оскільки після 03.12.2021 відповідач жодних дій для продовження строку кредитування на пільгових умовах не вчиняв, шляхом користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (у справі відсутні докази на підтвердження таких обставин), тобто кінцевий строк кредитування (30 днів) сплив 03 грудня 2021 року, а не 10 лютого 2022 року, як це зазначено у відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту. Суд не бере до уваги твердження представника позивача про автоматичну пролонгацію кредитного договору, оскільки відповідно до інформації про рух коштів по рахунку, відповідач користувався кредитними коштами з 03.11.2021 по 21.11.2021, тобто в межах строку кредитування, 30 днів (а.с.120). За таких обставин слід визнати обґрунтованим нарахування первісним кредитором заборгованості за кредитом у сумі 8 000грн, комісії за надання кредиту у сумі 1 600 грн, розмір нарахованих процентів за обумовлений сторонами строк користування кредитом станом на 03 грудня 2021 року у сумі 3600грн. Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача становить 13 200грн (8 000 + 1 600 + 3\~600). Позов у частині стягнення відсотків за період з 10.02.2022 по 23.02.2022 в сумі 5 600 грн задоволенню не підлягає з таких підстав. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.03.2023 за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 800грн, з яких: 8000грн\~заборгованість за основним зобов`язанням, 27 600грн\~заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 600грн\~заборгованість за комісією; 5\~600грн відсотки (а.с.15). Відповідно до вищезазначеного розрахунку заборгованості, відсотки в сумі 27 600грн нараховані на дату відступлення права вимоги\~10.02.2022, тоді як відсотки в розмірі 5 600грн нараховані в період з 10.02.2022 по 23.02.2022 (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження виникнення заборгованості у позичальника за відсотками по кредиту за період з 10.02.2022 по 23.02.2022 в сумі 5 600 грн надано лише розрахунок попереднього кредитодавця ТОВ «Вердикт Капітал». За таких обставин, правомірність нарахування процентів позичальнику за кредитом з 10.02.2022 по 23.02.2022 з боку ТОВ «Вердикт Капітал» у сумі 5 600грн належними доказами по справі не підтверджено. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за період з 10.02.2022 по 23.02.2022 в сумі 5 600 грн. Щодо стягнення на користь відповідача понесених витрат на правову допомогу. Судом встановлено, що 02.01.2023 між ТОВ «Коллектр Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладений договір №02-01/2023 про надання правової допомоги (а.с.33-34). Відповідно до договору, заявки на надання юридичної допомоги та акту №2 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024, адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» виконано послуги за договором на суму 13 000грн(а.с.36-37). Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд бере до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 02.01.2023, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи. Так, актом про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 03.04.2024 визначено, що правнича допомога полягала в наданні усної консультації з вивченням документів, складанні позовної заяви на загальну суму 13\~000грн. Також суд враховує малозначність справи, її типовий характер та розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом осіб. За таких обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та визначити їх у розмірі 2 000 грн. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 42\~800грн; позов задоволений на суму 13 200грн (30,84%). Отже, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 616,82грн (2000*30,84/100=616,82грн). При вирішення питання про розподіл судових витрат у частині судового збору суд приходить до таких висновків. Відповідно до п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються, зокрема, інваліди I та II груп. Згідно із посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. З урахуванням\~викладеного,\~суд приходить\~до висновку,\~що судовий\~збір у\~розмірі,\~пропорційному до\~задоволених вимог\~усумі 933,84грн (3028*30,84/100), необхідно компенсувати позивачу за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial