Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, зобов`язання привести приміщення загального користування до попереднього стану. Так, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що [PERSON] , є власницею квартири [ADDRESS] , яку з 16 на 17 березня 2024 року було затоплено відповідачем - [PERSON] , яка є власницею квартири [ADDRESS] . Відтак, у зв`язку з залиттям квартири позивача, останній було завдано матеріальну та моральну шкоду, яку не було відшкодовано відповідачем, що зумовило позивача звернутись до суду. Таким чином, позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 115 441, 20 грн. та відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення будівельно - технічної експертизи в сумі 24 000, 00 грн.; - витрати за проведення обстеження технічного стану приміщення квартири зі складанням Акту в сумі 511,00 грн. - зобов`язати [PERSON] привести у попередній стан приміщення коридору загального користування шляхом проведення власними силами і за власний рахунок будівельно - ремонтних робіт по його відновленню, а саме: у загальному коридорі - на стіні, яка межує з квартирою № 3 , усунути пляму від залиття площею 1 м.кв. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , понесені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2 810,72 грн., та витрати на професійну правничу допомогу , у передбаченому ст. 137 ЦПК України. 24.08.2024 ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. 13.09.2024 представником Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» були подані пояснення по справі, в яких зазначено, що, згідно акту, причину залиття на момент проведення обстеження встановити неможливо, прокапування та протікання не спостерігалися. Внутрішньобудинкові інженерні мережі водопостачання та централізованого опалення знаходяться в робочому стані, витоків та пошкоджень не виявлено. Таким чином, про наявність та відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин. 24.10.2024 ухвалою суду було витребувано від Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (ЄДРПОУ: 35692211; юридична адреса: 01021, м. Київ, провулок Івана Мар`яненка, 7) відомості про осіб, які проживають в квартирі [ADDRESS] із зазначенням власників квартири й інших осіб, які зареєстровані і проживають в цій квартирі, із наданням підтверджуючих документів та витребувати від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (ЄДРПОУ: 03359836; юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 4-в) відомості про осіб, за якими за даними реєстрових книг зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] . 21.11.2024 ухвалою суду було витребувано докази у Центру надання адміністративних послуг Печерської районної в місті Києві державної адміністрації відомості про осіб, які проживають в квартирі [ADDRESS] із зазначенням власників квартири й інших осіб, які зареєстровані і проживають в цій квартирі, із наданням підтверджуючих документів. 19.02.2025 ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та перейдено до розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, вимоги підтримала. Щодо заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 01 липня 1993 року (запис в реєстровій книзі за № 6188 від 14 липня 1993 року) і Договором дарування 1/2 частини квартири від 19 грудня 2003 року, посвідченим державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Н.Ф. (зареєстрованого в реєстрі за № 9-9011). Відповідач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.04.2024 року. Вказана квартира розташована поверхом вище і відповідач фактично проживає у вказаній квартирі із своєю сім`єю. Так, в ніч з 16 на 17 березня 2024 року квартиру позивача було затоплено відповідачем. Позивач вказує, що при цьому затоплення квартири відбувається з вини відповідача вже неодноразово, і продовжується з певною періодичністю протягом вже багатьох років. 28 березня 2024 року позивач звернулась до начальника Житлово - експлуатаційної дільниці «Хрещатик» Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» із заявою з повідомленням про факт залиття квартири, а також про створення комісії, яка встановить причини затоплення та складе офіційний акт з детальним описом інциденту, що стався. 08 квітня 2024 року комісією у складі уповноважених представників обслуговуючої житлової організації був складений Акт № 109 про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) затвердженої форми за зразком, визначеним у додатку 4 до пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій (далі за текстом - «Правил») відповідно до вимог Правил, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76. Так, вказаним актом було зафіксовано, що у загальному коридорі на стіні, яка межує з квартирою № 3 , спостерігаються плями від залиття = 1 м.кв. У коридорі площею = 7 м. кв., на стелі та стінах, які пофарбовані водоемульсійною фарбою, спостерігаються пляма від залиття = 3 м.кв. У кухні площею = 8 м. кв., на стелі та стінах, які пофарбовані водоемульсійною фарбою, спостерігається пляма від залиття = 1 м. кв. У туалетній кімнаті площею = 2 м. кв., на стелі та на стінах, які пофарбовані водоемульсійною фарбою, спостерігається пляма від залиття = 1 м. кв. У житловій кімнаті площею = 18 м. кв., на стелі, яка пофарбована водоемульсійною фарбою, та на стіні, яка обклеєна шпалерами, спостерігається пляма від залиття = 2 м. кв. У житловій кімнаті площею = 18 м. кв., на стелі, яка пофарбована водоемульсійною фарбою, спостерігається залиття = 4 м. У ванній кімнаті площею = 4 м. кв., на стелі, яка пофарбована водоемульсійною фарбою, спостерігається тріщина довжиною = 2 м. Таким чином, позивач стверджує, що даним актом підтверджується факт залиття усіх приміщень її квартири. Також, у акті було зазначено, що причину залиття на момент проведення обстеження встановити не має можливості, прокапування та протікання не спостерігаються. Внутрішньобудинкові інженерні мережі водопостачання та централізованого опалення знаходяться в робочому стані, витоків та пошкоджень не виявлено. Позивач вказує, що витрати за проведення обстеження технічного стану приміщення квартири [ADDRESS] зі складанням акту становлять 511,00 грн., які остання оплатила КП «Керуючій компанії з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Так, для визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, позивач звернулась до експертної установи - ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» із заявою про проведення будівельно - технічної експертизи для визначення розміру вартості відновлювальних робіт та розміру матеріальної шкоди. Відтак, на вирішення будівельно - технічної експертизи були поставлені наступні питання: - Які пошкодження примішень квартири [ADDRESS] та коридору загального користування виникли внаслідок залиття, що трапилось 16.03.2024, відповідно акту № 109 від 08.04.2024? - Яка вартість ремонтно - будівельних робіт з урахуванням використаних матеріалів для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , що трапилось 16.03.2024, відповідно акту № 109 від 08.04.2024? - Який розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , що трапилось 16.03.2024, відповідно акту № 109 від 08.04.2024? 26 травня 2024 року експертом ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» було проведене візуально - інструментальне обстеження опоряджувальних покриттів приміщень квартири [ADDRESS] та коридору загального користування в присутності позивача - [PERSON] 30 травня 2024 року за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи був оформлений висновок експерта № 10350. Так, експертом у вказаному висновку зазначено, що за результатами проведеного натурного обстеження приміщень квартири судовим експертом та інформацію в акті про залиття було визначено вартість усунення пошкоджень опоряджувальних покриттів конструктивних елементів квартири [ADDRESS] , які виникли внаслідок залиття. Відповідно до проведеного розрахунку, вартість ремонтно - будівельних робіт з урахуванням використаних матеріалів, необхідних для відновлення пошкодженого оздоблення та покриття конструктивних елементів квартири [ADDRESS] внаслідок її залиття, на час складання Висновку становить: 118 106, 40 грн., у т.ч. ПДВ. Розмір матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , з урахуванням фізичного зносу опоряджувальних покриттів, на час складання висновку, становить: 115 441, 20 грн., у т .ч. - ПДВ. Окрім цього, позивачем були понесенні додаткові витрати на проведення будівельно - технічної експертизи становлять 24 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 6 від 21.05.2024р., виданою АТ «Укрсиббанк». Також, у дослідницькій частині висновку та в Акті наведені перелік та зображення пошкоджень внаслідок залиття не тільки квартири [ADDRESS] , але й коридору загального користування. Так, на сторінці 6 Висновку вказані наявні пошкодження коридору загального користування: лінолеум підлоги - пошкодження мають експлуатаційний характер; водоемульсійний шар стелі - плями, патьоки; фарбувальний шар стін - плями, здуття фарби, тріщини. В Акті, складеному уповноваженою комісією, також зазначено, що у загальному коридорі - на стіні, яка межує з квартирою № 3 , спостерігається пляма від залиття = 1 м.кв. У Висновку експертом був проведений розрахунок вартості ремонтно - будівельних робіт з урахуванням використаних матеріалів, необхідних для відновлення пошкодженого оздоблення та покриття конструктивних елементів лише моєї квартири [ADDRESS] , як об`єкту права власності. Вартість ремонтно - будівельних робіт з урахуванням використаних матеріалів, необхідних для відновлення пошкодженого після залиття коридору загального користування, і вартість майнової шкоди, у зв`язку з цим експертом не розраховувалась. Однак, позивач вказує, їй потрібно робити ремонт в цьому коридорі, у зв`язку з чим нести додаткові витрати. Відтак, позивач вказує, що хоче покласти на відповідача, з вини якої сталося залиття у тому числі - коридору загального користування, пошкоджена частина якого прилягає до позивача квартири, обов`язок з проведення ремонтно-будівельних робіт в цьому коридорі. Позивач вказує, що внаслідок протиправних дій або бездіяльності відповідача виникли вище вказані пошкодження приміщення коридору загального користування, а тому остання повинна відновити стан цього приміщення, який існував до його залиття, шляхом проведення власними силами та за свій рахунок ремонту коридору загального користування. Також позивач вказує, що неправомірними діями відповідача було завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях та стані постійного стресу, в порушенні нормальних (звичних) умов проживання, необхідності докладання додаткових зусиль для нормалізації звичного порядку життя. Протягом багатьох років позивач зазнавала душевних і моральних страждань внаслідок залиття її квартири відповідачкою, які зокрема, були пов`язані з перенесенням протягом тривалого часу незручностей проживання у пошкодженій квартирі, потребою у додаткових зусиллях для організації звичайного порядку життя, переживаннями щодо впливу на фізичний стан мого здоров`я і здоров`я членів моєї сім`ї вимушеного проживання у сирій квартирі, з грибком на стінах, наслідком чого може бути виникнення алергічних та інфекційних захворювань, а також іншого негативного впливу на стан здоров`я позивача і здоров`я членів сім`ї. Таким чином, позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. З врахуванням зазначених обставин, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізично або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Згідно п.п. 6.18 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року (далі - Правил), власники житлових будинків та квартир зобов`язані здійснювати своєчасне проведення їх ремонту, забезпечувати технічне обслуговування конструктивних елементів і технічного обладнання, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватись правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами. Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі-Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6. Правил). За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 27 грудня 2019 року по справі № 686/11256/16-ц, (провадження № 61-28098св18), акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах. В додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число місяць ,рік ); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття . Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло - та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Презумпцію вини у залитті квартири, належної позивачу, відповідач в ході розгляду справи не спростувала. Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що залиття квартири позивача, відбулося з вини власника квартири №8 , а іншого у спростування доводів позивача не було надано суду. З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку про задоволення вимог щодо про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 115 441, 20 грн. ,на користь позивача з відповідача. Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення), а нежитлове приміщення це ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.11.2011 у справі № 1-22/2011 власники квартир або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення,є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-XIII від 29.11.2001 допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 915/1096/18, від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 у справі№ 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17, від 06.08.2019 у справі№ 914/843/17, допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень (постанова Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 904/5047/18). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як було встановлено судом, позивач просить суд зобов`язати [PERSON] привести у попередній стан приміщення коридору загального користування шляхом проведення власними силами і за власний рахунок будівельно - ремонтних робіт по його відновленню, а саме: у загальному коридорі - на стіні, яка межує з квартирою № 3 , усунути пляму від залиття площею 1 м.кв. Отже, дане приміщення належить до приміщень загального користування та є допоміжним приміщенням, призначеним для побутового обслуговування житлового будинку, і відноситься до спільної сумісної власності співвласників цього будинку. Співвласники багатоквартирного будинку мають право користування допоміжними приміщеннями, яке здійснюють спільно. Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відтак, оскільки суд прийшов до висновку про те, що саме з вини відповідача було завдано шкоду позивачу, то і доцільним буде зобов`язати відповідача привести у попередній стан приміщення коридору загального користування шляхом проведення власними силами і за власний рахунок будівельно - ремонтних робіт по його відновленню, а саме: у загальному коридорі - на стіні, яка межує з квартирою № 3 , усунути пляму від залиття площею 1 м.кв. Окрім цього, завдання шкоди приміщенню загального користування підтверджується тим, що у дослідницькій частині висновку та в акті наведені перелік та зображення пошкоджень внаслідок залиття не тільки квартири [ADDRESS] , але й коридору загального користування. Так, на сторінці 6 Висновку вказані наявні пошкодження коридору загального користування: лінолеум підлоги - пошкодження мають експлуатаційний характер; водоемульсійний шар стелі - плями, патьоки; фарбувальний шар стін - плями, здуття фарби, тріщини. Так, в акті, складеному уповноваженою комісією , також зазначено, що у загальному коридорі - на стіні, яка межує з квартирою № 3 , спостерігається пляма від залиття = 1 м.кв. Таким чином, суд прийшов до висновку про зобов`язання [PERSON] привести у попередній стан приміщення коридору загального користування шляхом проведення власними силами і за власний рахунок будівельно - ремонтних робіт по його відновленню, а саме: у загальному коридорі - на стіні, яка межує з квартирою № 3 , усунути пляму від залиття площею 1 м.кв. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до такого висновку. Відповідно до положень ч.1, п.3 ч.ч.2-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Вирішуючи питання щодо моральної шкоди, судом враховується тривалість порушення прав позивача; час та зусилля, що потрібні останній для відновлення попереднього стану; глибину її душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна; порушення нормального ритму життя; тяжкість вимушених змін (неможливість використовувати належним чином своє майно), а також вимоги розумності та справедливості. Суд вважає, що позивачем доведено завдання їй моральної шкоди внаслідок залиття її квартири, оскільки залиття квартири викликало у позивача моральні страждання, які виразилися у постійних переживаннях щодо необхідності відновлення нормального стану квартири та не можливості нормального проживання у квартирі. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди,

Outcome: partial