Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 05.08.2017 у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 940 та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, [PERSON] . На обґрунтування позову зазначила, що з 05.08.2017 вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Вказала, що з початку 2021 року стосунки з відповідачем почали погіршуватися, тривалий час вони не можуть знайти порозуміння у більшості питань, відносини стали, як між чужими людьми, у зв`язку з чим почуття любові та поваги між ними втрачено. Починаючи з 2024 року їх подружні відносини фактично припинилися, вони мають різні погляди на життя, не підтримують шлюбних відносин, мають окремі бюджети. Вказала, що за попередньою домовленістю з відповідачем дочка буде проживати з нею, позивачкою. Майнових претензій між нею та відповідачем про розподіл спільного сумісного майна подружжя вони не мають. Примирення між ними неможливе. З урахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат Кінаш Т.В у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просила розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 23.01.2025 ним подано клопотання про розгляд справи без його участі. У даному клопотанні вказав, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутності за наявними у матеріалах справи доказами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 05.08.2017 у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 940, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі подружжя має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Спору щодо місця проживання дитини немає, за згодою сторін дитина проживатиме з матір`ю. У судовому засіданні також встановлено, що з травня 2024 між сторонами припинені шлюбно-сімейні відносини, що підтверджується позивачем та не спростовується відповідачем. Позивач стверджує, що в них з відповідачем відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, бажання та намір відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідач визнанням позову підтвердив позицію позивача. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В ході розгляду справи сторонами клопотання про надання їм часу для примирення не заявлялися. Беручи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, набуте внаслідок укладення шлюбу, [PERSON] . Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу, [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а також стягнути на її користь з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved