Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозумінні та різні погляди на життя і обов`язки. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між ними фактично припинені. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2024 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху. На виконання зазначеної ухвали 27 листопада 2024 року позивачем надано до суду докази, що підтверджують те, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. 02 грудня 2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того, повідомила, що їхні спільні діти з відповідачем перебувають на їхньому спільному утриманні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована на позивача, але придбана під час перебування у шлюбі за спільні кошти. Крім того, за вказаною адресою вони проживають разом з позивачем та дітьми. Ні він, ні позивач іншого місця проживання наразі не мають. Діти перебувають на їхньому спільному утриманні та вони разом їх виховують. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 06 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06 серпня 2011 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї серії [NUMBER] , актовий запис № 1990. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14 серпня 2012 року, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 вересня 2013 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони не зацікавлені у продовженні сімейного життя, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам позивача та відповідача, враховуючи, що жодна зі сторін не зверталася до суду з клопотанням про надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, підлягають стягненню на її користь з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved