Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

2 грудня 2024 року [PERSON] (далі Позивач) звернулась з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) з вимогою про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають двох спільних дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 22 квітня 2020 року (справа №366/401/20) шлюб між сторонами розірвано. Дітей [PERSON] , та [PERSON] до їх повноліття залишено на вихованні позивача. За час перебування у шлюбі і проживання однією сім`єю, відповідач не цікавився життям спільних дітей та сім`ї в цілому, часто зникав, а потім повертався, вів неналежний спосіб життя, зловживав спиртними напоями. Діти постійно знаходились на її утриманні. Після розірвання шлюбу, точне місце проживання чи перебування відповідача не відоме. Діти постійно проживають разом зі позивачем у м. Бровари Київської області та ходять до школи. Відповідач жодним чином не піклується про спільних дітей, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі та майбутньому житті, не цікавиться успіхами дітей [PERSON] і [PERSON] та станом їх здоров`я, не піклується про духовний і фізичний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що саме негативно впливає на їхній фізичний розвиток, як складової виховання; взагалі не спілкується з дітьми протягом тривалого часу, а саме близько п`яти років поспіль, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Відповідач, покладених законом на батька обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються мною самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходяться на повному утриманні позивача. На підставі викладеного, просить позбавити позивача батьківських прав відносно спільних дітей та стягнути судові витрати. Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 23 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні вимоги визнав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Броварської міської ради у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без її участі, вимоги задовольнити. Заслухавши позицію сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 3 серпня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області, зроблено відповідний актовий запис №53. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження (видане повторно) серії [NUMBER] від 12 серпня 2014 року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27 травня 2014 року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ; Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 22 квітня 2020 року (справа №366/401/20, провадження №2/366/272/20) шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладений 03 серпня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київської області, за актовим записом №53 розірвано. Дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття залишити на вихованні матері. Прізвище позивача після реєстрації розірвання шлюбу вказати « [PERSON] ». Відповідно до характеристики Броварського ліцею №8 Київської області учениці 6-Г класу, [PERSON] , за час навчання, зарекомендувала себе як здібна, розумна та відповідальна дитина. Має високі досягнення у навчанні, була учасником учнівського самоврядування класу та старостою класу, брала активну участь у позаурочному житті класу. Дуже дружня, добра дитина, по товариські відносилася до усіх дітей у класі, завжди готова була допомогти, має лідерські здібності. Мати [PERSON] , [PERSON] , (позивач) брала активну участь у житті класу, регулярно відвідувала батьківські збори, цікавилася життям дитини, забезпечувала відвідування навчальних екскурсій, організовувала правильне проведення вільного часу, слідкує за поводженням дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує високий рівень навчання дитини. Батько [PERSON] , [PERSON] (відповідач), із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере і не цікавиться навчальними успіхами дитини. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Відповідно до характеристики Броварського ліцею №8 Київської області ученика 4-Г класу, [PERSON] , за час навчання, зарекомендував себе як здібна, розумна дитина. Відповідально ставиться до доручень, врівноважений, розсудний, дружній. Мати [PERSON] (позивач), бере активну участь у житті класу, допомагає в організації позашкільних заходів, регулярно відвідує батьківські збори цікавитсья життям дитини, організовує правильне проведення дитиною вільного часу, контролює рівень навчання дитини. Діти в цілому завжди чисті, охайні, доглянуті. Батько [PERSON] (відповідач) з сім`єю не проживає, з класним керівником не спілкується, батьківські збори не відвідує. Життям дітей не цікавиться. Позивач за місцем своєї роботи характеризується позитивно, як відповідальна, працелюбна і творча особа. Чуйний і порядний спеціаліст. Дисциплінарних порушень не зафіксовано. Зі змісту позовної заяви убачається, що 10 жовтня 2020 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Іванківському та Поліському районах Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зареєстрованим за актовим записом №73. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області №115 від 11.02.2025р. дійшли висновку, що беручи до уваги факт, що батько свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків та нехтує ними, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їхнім життям, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не забезпечує медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В даній ситуації суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку, вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) Суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дітей [PERSON] , та [PERSON] , і відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8. Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України). Так, Відповідачу, як батьку неповнолітніх дітей в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Повертаючись до обставин даної справи Суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач протягом тривалого часу (понад вісім років), самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо її виховання, матеріального утримання, духовного розвитку, дитиною взагалі не цікавиться. Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дітьми та батьком склались таким чином, що діти протягом всього свого життя проживають разом з матір`ю, а тому в даній ситуації Судом будуть враховані «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім`ї (стаття 5 Конвенції про права дитини). Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки вони з ним не проживають протягом тривалого часу. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між ним та дітьми. Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169). З огляду на те, що розлучення з батьком має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав в даній ситуації Судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину. Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дітей Відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Судом враховується визнання позовних вимог в судовому засіданні, де відповідач надає згоду щодо позбавлення його батьківських прав відносно дітей. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і, в такому випадку, Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3). Відповідно до статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved