Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

У січня 2025 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12104,25 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 932,03 грн.; три відсотки річних у розмірі 272,59 грн.; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 12089,77 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 930,91 грн.; три відсотки річних у розмірі 272,27 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 21514,83 грн.; інфляційну складову боргу в розмірі 1656,64 грн.; три відсотки річних у розмірі 484,53 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 18743,88 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1443,28 грн.; три відсотки річних у розмірі 422,12 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22889,59 грн.; інфляційну складову боргу в розмірі 1742,05 грн.; три відсотки річних у розмірі 504,01 грн.; пеня у розмірі 419,54 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 7696,04 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 530,64 грн.; три відсотки річних у розмірі 150,37 грн.; пеня у розмірі 128,46 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1158,12 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 1021,70 грн.; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 119,21 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформацій Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу надавалися послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, проте відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого утворилася заборгованість. Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Окрім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 12104,25 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12089,77 грн. Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). З цих підстав позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги та вирішити питання судових витрат. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 09 січня 2025 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С. Суддею скеровано запит до Реєстру територіальної громади міста Києва КП ГІОЦ щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації Реєстру територіальної громади міста Києва КП ГІОЦ задеклароване/зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 17 лютого 2025 року. Витребувано з КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 03 лютого 2025 року на виконання ухвали суду на електронну пошту суду надійшло повідомлення КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», згідно якого квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована на: [PERSON] , [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 вересня 2007 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Подали до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Копія позовної заяви, ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження та судова повістка про виклик до суду надсилались відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Судова кореспонденція повернулася до суду з відміткою АТ «Укрпошти»: «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у справі, за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. У зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 21 вересня 1989 року і по теперішній час, а тому є споживачем послуг, які надає позивач. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 2007 року, наданого КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (в рівних долях). Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦПК України власність зобов`язує. За ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач [PERSON] в свою чергу від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлявся, не відключався. Крім того, постановою Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 квітня 2016 року справа № 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 листопада 2024 року становить 70844,34 грн. Також, відповідно до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, а також ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Крім того, відповідно до ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Таким чином, за адресою: [ADDRESS] також існує заборгованість: у період з 31 жовтня 2021 року зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 119,21 грн.; за період з 01 листопада 2021 року з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1158,12 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 1021,70 грн. Також, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 12104,25 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12089,77 грн. Крім того, позивачем було нараховані розмір 3% річних, інфляційних витрати та пені. Станом на день звернення позивача до суду відповідач не сплатив зазначену заборгованість. Враховуючи те, що КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу, який отримував вказані послуги і користувався ними за адресою: [ADDRESS] , у відповідача [PERSON] як споживача виник обов`язок щодо оплатити цих послуги. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду розрахунки заборгованості за надані послуги, з яких вбачається, що станом на 01 листопада 2024 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 107226,83 грн. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови договору, а також враховуючи, що позивачем доведено належними та достатніми доказами обґрунтованість заявленої до стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 107226,83 грн. за надані житлово - комунальні послуги, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з положень п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції від 07 листопада 2024 року, позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 43,00 грн. (а.с.10). Окрім того, позивачем при зверненні з даною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжної інструкції № 27246 від 18 грудня 2024 року (а.с.5). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 3071,00 грн. (3028,00 + 43,00). На підставі викладеного,

Outcome: approved