Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

В січня 2025 року позивач ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" звернулося до суду з позовом (заяву подано через систему "Електронний суд") до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 2805904 від 11.01.2022 укладеним з ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА". Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував, що 11.01.2022 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено Договір № 2805904, за умовами якого товариство надає кредит в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки позичальника, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, відповідно до умов договору. Сторони погодили, що товариство зобовязується надати позичальнику грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обовязки, передбачені договором. Тіло кредиту (загальний розмір) складає: 17000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Перед укладенням зазначеного договору товариством була здійснена електронна ідентифікація позичальника для входу в Особистий кабінет, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до умов договору, сторони договору узгодили, що позичальник ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", розміщені на Вебсайті та затверджені відповідним наказом, повністю розуміє, погоджується з ними і зобовязується неухильно їх дотримуватися. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобовязання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобовязання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 17.05.2023 було укладено договір № 17052023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Євгопейська агенція з повернення боргів" права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 2805904. 23.05.2024 було укладно договір № 23/05/24 відпоівдно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Євгопейська агенція з повернення боргів" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партрес" права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 2805904. ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2805904. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 2805904 від 11.01.2022 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 76 340,59 гривень, з яких: заборгованість за основним зобовязанням (за тілом кредиту) - 16989,77 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 59350,82 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Попередня сума судових витрат, які поніс позивач у звязку з предявленням позову та розгляду справи складає 2422,40 грн сплата судового збору та 16000,00 грн витрати на правничу допомогу, які позивач просив стягнути з відповідача. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. 28 січня 2025 року відповідно до ухвали судді в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належно, що підтверджено матеріалами справи, надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в заяві, яку подав в суд, вказує про розгляд справи № 691/96/25 без його участі, позовні вимоги визнає не в повному обсязі, з тілом кредиту погоджується, з відсотками ні. Указані обставини та норми ст. ст. 223, 275, 279 ч. 5 ЦПК України, вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частина 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). У силу вимог частини 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Із матеріалів справи вбачається, 11.01.2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено Договір № 2805904 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір про надання коштів укладено на умовах споживчого кредиту. За пунктами 1.2., 1.3., 1.4., 1.5., 1.6. Договору, На умовах, встановлених договором, товариство зобовязується надати клієнту грошові кошти, в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обовязки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 17000,00 гривень. Платежів 12 шт. Строк кредиту 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах визначених п. 4.2. договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обовязки на умовах та у строки, визначені в договорі. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаному в п.1.3. договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 7 004,32% річних, за зниженою ставкою 7 004,32% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 138 788,60 грн, за зниженою ставкою 128 740,49 грн. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. ТОВ "Лінеура Україна" за умовами договору надало кредит в безготівковій формі в розмірі 17000,00 грн шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки позичальника № [NUMBER] , що підтверджено довідкою, про перерахування 11.01.2022 21:45:06, ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" Вих. № 1-0103 від 01.03.2024. Відповідачем [PERSON] факт укладення 11.01.2022 Договору № 2805904 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та отримання кредитних коштів у сумі 17000,00 грн, не заперечується. Таким чином, ТОВ "Лінеура\~Україна" свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконало в повному обсязі, а останній отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними договором, паспортом споживчого кредиту, згідно яких сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вказує позивач, строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобовязання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Лінеура Україна" за Договором № 2805904 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 17.05.2023, внаслідок не виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань, утворилась заборгованість у розмірі 76 340,59 грн, з яких: 16 989,77 грн заборгованість за основною сумою боргу; 59 350,82 грн сума заборгованості за відсотками (останнє нарахування процентів 02.01.2023). 17.05.2023 було укладено договір № 17052023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Євгопейська агенція з повернення боргів" права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 2805904, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників з Додатку № 1 до вказаного договору. Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 23.05.2024 було укладно договір № 23/05/24 відпоівдно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Євгопейська агенція з повернення боргів" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 2805904, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним договором факторингу, Додатковою угодою № 1 до вказаного договору, Реєстром заборгованостей № 5 до вказаного договору (порядковий номер 4721, сума заборгованості 76 340,59 грн, з них 16 989,77 грн заборгованість за основною сумою боргу, 59 350,82 грн сума заборгованості за відсотками). Відповідно до статті 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ "Факторинг партнерс" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 2805904 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.01.2022 року, що не заперечується відповідачем. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за Договором №\~2805904\~ від\~11.01.2022\~року новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати процентів. У відповідності до статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту поданої відповідачем заяви вбачається, що він не погоджується з нарахованими відсотками, без обгрунтування такого, як і не надав власний розрахунок заборгованості. Разом з тим, якщо відповідач заперечує проти позову (розміру нарахованих відсотків), то саме на нього покладається обовязок доводити такі заперечення відповідними доказами (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). При прийнятті рішення, щодо нарахованої заборгованості за договором, суд бере до уваги, постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) в якій зазначено, що стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У справі, що розглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Та, постанову Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21, в якій вказано, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування "більшої вірогідності", стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. З урахуванням умов Договору № 2805904 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.01.2022 року, що укладений з ТОВ "Лінеура Україна", за якими погоджено нарахування та розмір відсотків за користування кредитними коштами, та те, що указаний позивачем розмір заборгованості не спростований відповідачем, власного контррозрахунку відповідач не надав, суд не має підстав піддавати сумніву нараховану ТОВ "Лінеура Україна" суму заборгованості за відсотками в розмірі 59 350,82 грн, на яку ТОВ "Факторинг партнерс" набуло право та предявило відповідачу [PERSON] . Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором № 2805904 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.01.202 року в розмірі 76 340,59 гривень, з яких: заборгованість за основним зобовязанням (за тілом кредиту) - 16989,77 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 59350,82 грн. Позивачем також заявлена вимога про здійснення розподілу судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 статті 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422,40 грн сплаченого судового збору. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Беручи до уваги порядок подачі доказів, невелику складність судової справи, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи, ціни позову, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21, та те, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 02 липня 2020 року по справі № 362/3912/18 і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, дійшов висновку та самостійно зменшив судові витрати на професійну правничу допомогу, виходячи із критеріїв реальності та розумності вартості адвокатського гонорару, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, проте заявлені витрати в розмірі 16000,00 грн є явно неспівмірними, і є доцільним стягнути з відповідача 3500,00 грн, зменшивши заявлену суму до стягнення.

Outcome: approved