Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 20.01.2025 [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу між ним, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 09.11.1985 року Шоломківською сільською радою Овруцького району Житомирської області, актовий запис № 39. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що його шлюб із [PERSON] не склався, зникло взаєморозуміння, розійшлися погляди на сімейні відносини, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинені. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 справа №293/73/25 розподілена судді Збаражському О.М. для розгляду. На виконання вимог ч. 6 ст.187 ЦПК України, 28.01.2025 судом отримано відомості про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 29.01.2025 відкрито провадження у справі №293/73/25, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 03.03.2025. 03.03.2025 сторони в судове засідання не прибули. Про розгляд справи повідомлялись встановленим порядком. 07.02.2025 позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач позов визнала. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки явка сторін судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 09.11.1985 року Шоломківською сільською радою Овруцького району Житомирської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першою статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (частина другої статті 115 Сімейного кодексу України). V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення шлюбних відносин. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач бажає розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу є неможливим. Згідно із положеннями п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені, що не заперечується відповідачем. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У зв`язку із тим, що позивач просив залишити судові витрати за ним, суд покладає витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. на позивача.

Outcome: approved