Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з вищевказаним\~позовом (з\~урахуванням уточнених\~позовних вимог),\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що 15.03.2023\~між [PERSON] ,\~як Позикодавцем,\~та [PERSON] ,\~як Позичальником,\~був укладений договір позики, за яким передано у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 7500 дол. США терміном на 12 місяців (строк повернення 15.03.2024). В той же день грошові кошти були отримані [PERSON] , що підтверджується його власноручною розпискою. [INFO] [PERSON] помер. 24.05.2023 Теплицькою державною нотаріальною конторою Вінницької області заведена спадкова справа № 70696491 щодо спадкування майна померлого [PERSON] . Відповідно до\~спадкової справи\~№ 70696491\~щодо спадкування\~майна померлого\~ [PERSON] \~спадщину прийняв\~його син\~ [PERSON] ,\~як спадкоємець за законом першої черги, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Претензією від 18.10.2023 на адресу Теплицької державної нотаріальної контори Вінницької області відповідач повідомлений позивачем про спадкування ним боргу. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 29.11.2023 заяву\~ представника [PERSON] - адвоката Дубінкіна Ю.М. про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 29.11.2023 \~відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 29.11.2023 задоволено клопотання сторони позивача та витребувано у Теплицької державної нотаріальної контори Вінницької області завірені копії матеріалів спадкової справи №70696491 щодо спадкування майна [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 05.12.2023 відмовлено в задоволенні заяви представника [PERSON] адвоката Дубінкіна Ю.М. про забезпечення позову. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 16.01.2024 заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою Южного\~міського суду\~Одеської області\~від 16.01.2024 прийнято до свого провадження уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, за участю третьої особи - Теплицька державна нотаріальна контора Вінницької області. Позовну заяву в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] , залишено без розгляду. 24.01.2024 до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, згідно якого сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтовано зокрема тим, що існують реальні сумніви у відповідача щодо реального існування заборгованості та того, що договір позики та розписка були написані та підписані саме [PERSON] . Крім того, відповідач вважає, що грошові кошти у випадку якщо батько міг брати у борг, [PERSON] повернула собі у натуральній формі, а саме забравши тимчасову споруду у м. Південне (Южне). Також [PERSON] після смерті [PERSON] мала доступ до всіх документів, а тому розписка, навіть якщо така була, а борг був би повернуто [PERSON] за життя, могла знову повторно використовуватись [PERSON] . Також можливо позивач забрала документи, що підтверджують факт придбання тимчасової споруди [PERSON] . Відповідач зазначає, що у нотаріальній конторі був ознайомлений з претензією та надіслав [PERSON] відповідь на претензіє в якій запропонував варіант щодо врегулювання конфлікту, однак вказана відповідь була залишена поза увагою. [PERSON] не повідомляє суд, що фактично володіє майном, яким повністю перекрила суму боргу (якщо такий залишився), а саме: тимчасовою спорудою, торгівельним обладнанням у м. Південне (Южне) по проспекти Миру 21 Д, місце [ADDRESS] та квартирою у [ADDRESS] . Таким чином, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для стягнення боргу за договором позики від 15.03.2023, оскільки наявність боргу по справі не підтверджена. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 16.02.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 27.05.2024 від сторін надійшла заява про затвердження мирової угоди. 29.05.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про призначення дати слухання у справі, оскільки сторони не дійшли згоди щодо умов мирової угоди. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.10.2024 задоволено клопотання представника [PERSON] адвоката Влащицької С.М. про витребування доказів та призначення технічної експертизи документів, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 27.01.2025 поновлено провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні відмовилась від підтримання клопотання про призначення технічної експертизи документів та заперечувала проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві. Третя особа в судове засідання не з`явилася, з заявами та клопотаннями не зверталася. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2023 між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач (позикодавець) передає у власність відповідачу (позичальнику) грошові кошти (позику) у розмірі 7500 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути грошову суму (позику) в термін зазначений в договорі. Позика надається строком на 12 місяців, тобто до 15.03.2024 (Т.2, а.с.26). Даний факт також підтверджується оригіналом розписки від 15.03.2023, згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] 7500 доларів США (Т.2, а.с.25). [INFO] [PERSON] помер ( Т.1, а.с.60). 24.05.2023 Теплицькою державною нотаріальною конторою Вінницької області заведена спадкова справа № 70696491 щодо спадкування майна померлого [PERSON] (Т.1, а.с.58). [PERSON] є сином померлого [PERSON] та прийняв спадщину після смерті свого батька, як спадкоємець першої черги. Відповідно до спадкової справи № 127/2023, яка зведена після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернувся до Теплицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька. Претензією від 18.10.2023 на адресу Теплицької державної нотаріальної контори Вінницької області відповідач повідомлений позивачем про спадкування ним боргу (Т.1, а.с.69, 89). Отже, позивач [PERSON] скористалася своїм правом кредитора заявити про вимогу до спадкоємців боржника через нотаріуса та останнім не було відмовлено у прийнятті такої вимоги кредитора. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц та від 26 вересня 2018 року у справі 136/1822/14-ц. В матеріалах справи відсутні докази задоволення вимог кредитора [PERSON] спадкоємцем [PERSON] в добровільному порядку. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] належали: квартира [ADDRESS] (Т.1, а.с.26); квартира [ADDRESS] (Т.1, а.с.27). Згідно з матеріалами спадкової справи № 127/2023, [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало його батьку [PERSON] , а саме транспортний засіб марки HYUNDAI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску. Відповідно до ч.3 ст.30 ЦПК України позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, пред`являються за місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини. Відповідно до частини першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~ Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~ Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (стаття 1047 ЦК України). Тлумачення статей 1046 та 1047\~ЦК України\~свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 наведений правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому за правилами частини першої\~статті 608 ЦК України\~зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені\~частинами другою\~і\~третьою цієї\~статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Стаття 1281 ЦК України\~не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника. Разом з тим, необхідно враховувати, що оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню позики включаються до складу спадщини, то умови договору позики щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор [PERSON] заявила вимогу до спадкоємця. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою\~статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої\~статті 1281 ЦК України\~кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених\~статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої\~статті 1282 ЦК України. При вирішенні спору суд має визначити обсяг відповідальності спадкоємців в межах вартості успадкованого майна, а також дотримання кредитором строків, передбачених статтею 1281 ЦК України. У даній справі кредитором [PERSON] своєчасно, у межах шестимісячного строку, встановленого частиною 2 статті 1281 ЦК України, пред`явлено вимоги до спадкоємця боржника [PERSON] шляхом направлення повідомлення про вимоги за існуючими зобов`язаннями боржника, на адресу нотаріуса, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, термін, передбачений частиною 2 статті 1281 ЦК України для пред`явлення вимог до спадкоємця позивачем не пропущено. Цей термін не є пропущеним і при зверненні до суду з даною позовною заявою за обставин ігнорування відповідачем кредиторських вимог. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного\~статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Саме до таких висновків щодо змісту вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постановах від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21), від 22 червня 2022 року у справі № 592/8474/20 (провадження № 61-4657св21), від 05 жовтня 2022 року у справі № 521/10631/20 (провадження № 61-5934св22), від 01 лютого 2023 року у справі № 210/1489/14-ц (провадження № 61-11200св20), які у даному випадку є релевантними за обставинами справи і тому суд відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~їх бере до уваги. Зважаючи на те, що відповідач прийняв спадщину після смерті батька, а тому несе зобов`язання перед його кредитором в межах вартості майна, одержаного у спадщину за правилами частини 1 статті 1282\~ЦК України. На час розгляду справи матеріали справи доведено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . За матеріалами спадкової справи та інформацією з державного реєстру речових справ на час розгляду справи вбачається, що до складу спадщини увійшли: квартира [ADDRESS] (Т.1, а.с.26); квартира [ADDRESS] (Т.1, а.с.27); транспортний засіб марки HYUNDAI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску (Т.1, а.с.97). Відповідач доказів на спростування вартості вказаного майна до суду не надав, з клопотанням про призначення судової оціночної експертизи не звертався. Суд критично оцінює позицію сторони відповідача про те, що борг має стягуватись із ФОП, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦКУ). Виконання грошових зобов`язань фізичної особи (у тому числі фізичної особи - підприємця, фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність) у разі її смерті або оголошення судом померлою здійснюється її спадкоємцями, які прийняли спадщину (крім держави), в межах вартості майна, що успадковується, та пропорційно частці у спадщині на дату її відкриття. Покази свідка\~ [PERSON] \~надані в\~судовому засіданні\~не спростовують\~встановлених судом\~обставин,\~зокрема щодо\~наявності договору\~позики та\~прийняття спадщини.\~Крім цього,\~відповідно до\~ст.1051\~ЦК України\~позичальник має\~право оспорити\~договір позики\~на тій\~підставі,\~що грошові\~кошти або\~речі насправді\~не були\~одержані ним\~від позикодавця\~або були\~одержані у\~меншій кількості,\~ніж встановлено\~договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Щодо позиції сторони відповідача про сумніви щодо реального існування заборгованості та того, що договір позики та розписка були написані та підписані саме [PERSON] , оскільки останній спілкувався та писав українською мовою, суд зазначає, що договір позики відповідачем не оспорений, недійсним не визнавався, від підтримання клопотання про призначення у цій справі експертизи представник відповідача в судовому засіданні відмовилась. Посилання відповідача, що грошові кошти [PERSON] повернула собі у натуральній формі, а саме забравши тимчасову споруду у м. Південне (Южне), а також, що розписка, навіть якщо така була, могла знову повторно використовуватись [PERSON] , не підтвердженні належними та допустимими доказами, а відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що предметом укладеного між сторонами договору позики були гроші в іноземній валюті, сторони не обумовили іншого порядку повернення заборгованості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення заборгованості у визначеній договором валюті. З огляду на викладене, встановивши відповідно до положень статті 1282 ЦК України наявність боргових зобов`язань спадкодавця, факт прийняття спадщини відповідачем після смерті позичальника [PERSON] , наявність спадкового майна у вигляді нерухомого майна та транспортного засобу, очевидно вищу вартість успадкованого відповідачем майна, ніж заявлена позивачем до стягнення із нього, не надання відповідачем доказів на спростування того, що вартість спадкового майна не перевищує розмір боргу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7500 доларів США.

Outcome: approved