Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,3908 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 042446, виданий 11.02.2005 Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00547); земельну ділянку загальною площею 1,5904 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 070883, виданий 20.10.2005 Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00930); земельну ділянку площею 1,8893 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122086900:01:001:1083; земельну ділянку площею 0,1835 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122086900:01:002:1925. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно видані на ім`я спадкодавця. У судове\~засідання позивач\~ [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2022 було відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Судом було встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - земельна ділянка загальною площею 2,3908 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 042446, виданого 11.02.2005 Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00547, що підтверджено довідкою № 668/340-23 від 10.03.2023, наданою відділом № 4 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області; - земельна ділянка загальною площею 1,5904 га, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 070883, виданого 20.10.2005 Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00930, що підтверджено довідкою № 668/340-23 від 10.03.2023, наданою відділом № 4 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Крім цього, відповідно до рішення Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 12.03.2020 за № 658/VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянину України [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами населеного пункту)» було виділено в натурі (на місцевості) та передано у власність земельну ділянку площею 1,8893 га, кадастровий номер 5122086900:01:001:1083, земельну ділянку площею 0,1835 га, кадастровий номер 5122086900:01:002:1925. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.09.2020 Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя\~спадкодавець заповіту\~не залишав,\~що підтверджено\~Інформаційною довідкою\~зі Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори)\~за №\~71788329\~від 14.03.2023\~року,\~згідно якої\~інформація про\~заповіт складений\~та посвідчений\~від імені\~ [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 24.10.1976 Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.03.1979 Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19.11.1982 Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою від 01.03.2021, яка міститься в матеріалах спадкової справи 42/2021, заведеної після [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 1788, виданою 02.11.2020 Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак тимчасово знаходиться за кордоном, що підтверджено довідкою № 01/01-41/3391/14, виданою 02.01.2023 Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268\~ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Положення частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~вказують на необхідність для прийняття спадщини саме постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрації їх місця проживання за однією адресою, що за певних обставин може бути відмінним один від одного (див. постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц). Частиною першою\~статті 29 ЦК України\~визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення\~статті 29 ЦК України\~не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у\~статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) зроблено правовий висновок про те, що частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Враховуючи, що [PERSON] знаходилась за кордоном, тобто фактично не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, вважається такою, що не прийняла спадщину. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved