Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач 22\~липня 2024 року звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь в порядку поділу спільного майна подружжя грошові кошти у розмірі 21175.00 грн. Позов мотивований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2010 року. Рішенням Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 17 червня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. За період перебування у шлюбі сторонами було придбано, 17 травня 2019 року, Opel Vektra седан 2002 року випуску, кузов [NUMBER] , який за взаємною згодою подружжя було зареєстровано на ім`я позивача. . Як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру МВС № 1242 , вищевказаний автомобіль було перереєстровано з [PERSON] на іншого власника за договором СГ № 4589/21/010500 від 24.10.2021 року. Від її імені та в її інтересах діяв [PERSON] за нотаріально засвідченою довіреністю НРН № 430297 від 17.10.2021 року. Згідно п. 4.1 Договору вартість транспортного засобу , що є предметом Договору складає 42350.00 грн. Таким чином, після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу позивачем видано на ім`я відповідача доручення, з метою продажу автомобіля , який є спільною сумісною власністю подружжя, та поділу між ними у рівних частках грошових коштів з його продажу . Однак відповідач здійснив продаж автомобіля, але не повідомив її про дану обставину, жодних коштів з його продажу не передав, доказів про зворотнє не існує. На даний час відповідач не бажає вирішити питання щодо повернення позивачці грошових коштів , а саме вартості частини автомобіля у розмірі 21175.00 грн, які він привласнив після продажу автомобіля, що є спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2024 року вищевказану цивільну справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. 18 листопада 2024 року через електронний суд представник відповідача адвокат Окорський В.В. подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує, вказує, що продаж автомобіля було здійснено законно, відповідач діяв у межах своїх повноважень на підставі довіренності, в інтересах позивачки, Позивач не довела факту порушення її прав, в тому числі неотримання грошових коштів. В додаткових поясненнях від 10 січня 2025 року [PERSON] вказала, що доказів отримання нею від відповідача грошей після вчинення правочину не існує .Голослівне посилання відповідача на факт передачі ним їй грошей не є доказом, а є виключно припущенням. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2025 року в судовому засіданні , закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач не з`яввилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, Представник позивача - адвокат Опара Г.В. письмово просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, Представник відповідача - адвокат Окорський В.В. письмово просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 07 травня 2010 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 9). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2021 року, яке набрало законної сили 18 липня 2021 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.10). З відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 02 березня 2024 року № 31/29-1242-25аз вбачається, що згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів за [PERSON] протягом періоду з травня 2010 року по кінець 2022 року було зареєстровано декілька транспортних засобів., крім того автомобіль Opel Vektra седан 2002 року випуску, кузов [NUMBER] , дата реєстрації 17 травня 2019 року. (а.с. 13). 17 жовтня 2021 року [PERSON] посвідчила у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу .Ужва Т.М. довіреність на ім`я [PERSON] , номер у реєстрі нотаріальних дій 961, серія НРН № 430297 , строк дії довіреності до 17 жовтня 2024 року, якою уповноважила відповідача, користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти, передати в оренду , позичку з правом укладення відповідних договорів ) належний їй автомобіль марки Opel Vektra, тип загальний легковий загальний седан 2002 року випуску, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір-синій, дата реєстрації 17 травня 2019 року , належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 17 травня 2019 року ТСЦ 1242.(а.с. 11). Зазначений автомобіль Opel Vektra седан 2002 року випуску, кузов [NUMBER] було перереєстровано з [PERSON] на іншого власника (фізичну особу) за договором СГ№ 4589/21/010500 від 24.10.2021 року.(ПП [PERSON] ). Щодо надання інформації представника ФОП [PERSON] - адвоката Яланської Ю.П. згідно п. 4.Договору вартість транспортного засобу , що є предметом Договору складає 42350.00 грн. (а.с-14). Вказані обставини сторонами визнаються та не спростовуються. Статтями 69 та 70 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України суб`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до положень ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно д смт. 655 ЦК України за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні(покупцеві) , а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Відповідно до ч.1, ст.\~237 ч.3 ст.\~238 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Згідно зі\~ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до\~ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Згідно зі\~ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК УКраїни, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 320/4274/16-ц (провадження № 61-25696св18) зроблено висновок про застосування частини другої статті\~530, пункту 3 частини першої статті\~1006 ЦК України\~та вказано, що «у разі відсутності домовленості між повіреним та довірителем про встановлення строку (терміну) передачі одержаного у зв`язку з виконанням доручення, така передача має відбуватися негайно. При цьому для довірителя не потрібно пред`являти вимогу про передачу одержаного у зв`язку з виконанням доручення, оскільки пункт 3 частини першої\~статті 1006 ЦК України\~є виключенням, що допускається частиною другою\~статті 530 ЦК України. Відповідно до ч.1 с т. 81 ЦПК УКраїни\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 , 3 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з наведеного, отримання [PERSON] грошових коштів від продажу спірного автомобіля обумовило виникнення у нього передбаченого\~пунктом 3 частини першої\~статті 1006 ЦК України \~обов`язку передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення, проте відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ним вказаного обов`язку перед позивачем. Відповідачем також не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти отримані від купівлі продажу автомобіля були передані [PERSON] . З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина вартості вищевказаного автомобілю, визначена п. 4. Договору від 24.10.2021 року тобто 21175.00 грн, (42350.00 грн. : 2 = 21175.00 грн.). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211.20 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved