Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

У грудні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що подружні відносини між нею та відповідачем [PERSON] фактично припинені, сімейне життя не склалось через протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрату почуття взаємної поваги. Позивач вважає, що збереження сім`ї неможливе. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду суддею Микульшиною Г.А. та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, вказану у позові та додаткового оголошенням, оскільки відповідач не має зареєстрованого місця проживання. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із позовної заяви встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені та подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Шлюб між сторонами зареєстрований 05.02.2022 Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 190, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16\~Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (статті 110 СК України). Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат, та в позовній заяві вона просила залишити їх за собою, тому, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за можливе не здійснювати розподіл сплаченого судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та залишити такі витрати за позивачем.

Outcome: approved