Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача суму боргу за договором про споживчий кредиту в розмірі - 17000,00 грн, - 436,66 грн. інфляційні збитки, -87,94 грн. 3% річних, а також судові витрати: судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. В обґрунтування\~позову позивач\~вказує,\~що 15\~вересня 2020\~року між\~ТОВ «УКР\~КРЕДМИТ ФІНАНС»\~та [PERSON] укладено кредитний договір про № 0487-4617. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом його підписання на веб-сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (первісний кредитор) свої зобов`язання за кредитним договором № 0487-4617 від 15.09.2020 року виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 10\~000,00 гривень відповідачу, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту на картку, яка належить позичальнику № [NUMBER] . 28 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу № 02/10/2021, відповідно умов якого ТОВ « УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступило ТОВ « Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 0487-4617 від 15.09.2020 року, що укладений між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС » та боржником [PERSON] . Станом на 28.10.2021 р. (дата що передувала відступленню права вимоги від ТОВ « УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ТОВ «Факторинг Партнерс») загальна заборгованість за кредитним договором № 0487-4617 від 15.09.2020 року, становить 17000,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 10\~000,00 грн.; заборгованість за процентами 7 000,00 грн. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №02/10/21 від 28.10.2021 р., ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17000,00 грн. Таким чином ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом грошової вимоги до відповідача. У порушення умов Договору Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на день підготовки позову загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 17524,60 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10\~000,00 грн.; заборгованість за процентами - 7000,00 грн.; інфляційні збитки - 436, 66 грн.; 3% річних 87,94 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 січня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідачки на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду остання не подавала. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідачки, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 15.09.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю « УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] уклали кредитний договір № 0487-4617, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами та складає 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Вбачається, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором А676, суд приходить до висновку, що укладення договору про надання фінансових послуг № 0487-4617 узгоджується зі ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом встановлено, що 28.10.2020 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №02/10/2021, за умовами якого клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. З додатку №1 до Договору факторингу №02/10/2021 від 04.11.2021 року вбачається, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передало, а ТОВ « Факторинг Партнерс» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦКУ зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача по кредитному договору № 0487-4627 від 15.09.2020р. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов Кредитного договору Первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: Пунктом 1.2. визначено, що Кредитодавець надає Позичальникові на умовах, передбачених Договором, грошові кошти (Кредит) в кредит у сумі 10 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом. Пунктом 1.4. визначено, що строк Кредиту складає 70 календарних днів (10 тижнів), Кредит має бути повернений згідно Графіку платежів (додаток 1 до Кредитного Договору) до 23.11.2020 року (Термін погашення). Повернення кредиту відбувається шляхом внесення 5 однакових за розміром платежів (один платіж раз на 2 тижні). Кожен із відповідних двотижневих платежів передбачає сплату однієї п`ятої від Суми Кредиту та суми нарахованих за користування Кредитом процентів. Пунктом 1.6. визначено, що протягом строку Кредиту, встановленого пунктом 1.4 Договору, розмір процентів за користування Кредитом складає 1 % (один відсоток) від початкової суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається Кредит. Річна відсоткова ставка складає 365 %. У Відповідності до Додатку № 1 до Кредитного договору «Графік платежів» № 0487-4617 від 15.09.2020 р. сторони погодили, що відповідач зобов`язується повернути кредит у розмірі 10 000,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 7000,00 грн., разом до сплати 17 000,00 грн. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання зазначеного зобов`язання. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в розмірі 7000,00 грн., що погоджено сторонами при укладенні кредитного договору № 0487-4617 від 15.09.2020р. Окрім того, оскільки відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів, що встановлені умовами Договору, та за ним обліковується заборгованість в загальному розмірі 17000,00 грн., яка складається з: 10000,00 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 7000,00 грн.\~заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення, у позивача виникло право вимоги на стягнення інфляційних збитків у розмірі 436,66 грн., та 3% річних в розмірі 87,94 грн.\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача 10000,00 грн. (тіло кредиту), 7000,00 грн заборгованість за нарахованими процентами, а також 436,66 грн. інфляційних збитків та 3% річних в розмірі 87,94 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а оскільки позов задоволено, судовий збір слід стягнути в розмірі 2422,20 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Частиною 1 ст.\~133 ЦПК\~України\~визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 9000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137ЦПК\~України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання професійної правничої допомоги від 02.07.2024 № 02-07/2024, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс», а також копія заявки № 118 від 01.11.2024 про надання юридичної допомоги, згідно якої ТОВ « Факторинг Партнерс » звертається до АО «Лігал Ассістанс» для погодження надання правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації 2 години в розмірі 3000,00 грн, складання позовної заяви до суду 2 години в розмірі 6000,00 грн., а також витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 на загальну суму 9000,00 грн. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial