Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Стислий виклад позиції заяви про оголошення фізичної особи померлою. Заявниця [PERSON] 10.07.2024 року через канцелярією подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву у порядку окремого провадження, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 4773, в якій просить ухвалити рішення про оголошення померлим її чоловіка [PERSON] , [INFO] , жителя с. Нижня Рожанка Стрийського району Львівської області, який, будучи мобілізованим та проходячи службу у Військовій частині [NUMBER] Міністерства оборони України, зник безвісти 02.02.2024 року під час виконання свого обов`язку по захисту держави Україна. Заяву обґрунтовано тим, що на адресу дружини військовослужбовця [PERSON] - заявниці [PERSON] надійшло сповіщення про зниклого безвісти від 05.02.2024 року за № 598, про те що її чоловік, молодший сержант військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , під час виконання службових обов?язків 02.02.2024 року зник безвісти внаслідок скидання КАБ противником біля населеного пункту Авдіївка Покровського району. Після отримання цього сповіщення про зникнення безвісти її чоловіка, до заявниці [PERSON] приїхали його побратими, котрі разом воювали, привезли особисті речі, документи та акт службового розслідування. За результатами проведеного службового розслідування, видано наказ командира військової частини [NUMBER] № 1105 від 20.02.2024 року, за його змістом по факту зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] встановлено наступне: з 13:50 год. по 15:00 год. 02.02.2024 року противником був здійснений авіаудар КАБ по місцю розташування КСП [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] в населеному пункті [ADDRESS] , внаслідок чого зник безвісті головний сержант взводу технічного забезпечення [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] .. Загибель головного сержанта взводу технічного забезпечення [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодшого сержанта [PERSON] , ґрунтується на свідченнях військовослужбовців, які останні бачили молодшого сержанта [PERSON] .. [PERSON] [INFO] , житель с. Нижня Рожанка Стрийського району Львівської області, на час зникнення під час війни, був одружений з заявницею [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 20.02.2024 року звернулась до ВП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області із заявою щодо розшуку її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який перебував на службі у військовій частині [NUMBER] та 02.02.2024 року зник безвісти внаслідок скидання КАБ противника в населеному пункті Авдіївка Покровського району Донецької області. Від оголошення померлим військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявниці [PERSON] як члена сім?ї цього загиблого військовослужбовця, а саме надає можливість отримання виплат, передбачених законодавством, оформлення спадщини, - підсумовує свою заяву [PERSON] .. Стислий виклад позицій заінтересованих осіб. Сколівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у поданих суду еквівалентних за своїм змістом листах, що зареєстровані в діловодстві суду за вх. № 6488 від 24.09.2024 року, та за вх. № 1160 від 18.02.2025 року, просить суд здійснювати розгляд цієї заяви без участі уповноваженого представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Славська селищна рада Стрийського району Львівської області, у порядку представництва котре здійснює Обухівський О.В., скориставшись своїм правом, подала пояснення, що надійшли і були зареєстровані судом 02.10.2024 року за вх. № 6708, за змістом яких вказується, що вирішення цієї судової справи ніяк не зачіпає інтереси Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, відтак означений представник клопотав розглянути справу по суті без їх участі, із врахуванням встановлених судом обставин. Міністерство оборони України, у порядку представництва яке здійснює [PERSON], сформувавши документ в системі «Електронний суд», 07.10.2024 року скориставшись своїм правом подав пояснення, за змістом яких зазначає, що Міністерство оборони України являється центральним органом виконавчої влади та здійснює військово-політичне управління й адміністративне управління Збройними Силами України, відтак щодо проходження військової служби [PERSON] у військовій частині [NUMBER] інформацією не володіють. Військова частина [NUMBER] , яка залучена у цій судовій справі в якості заінтересованої особи будучи належно повідомленою через систему «Електронний суд», що стверджується довідкою Сколівського районного суду Львівської області від 08.10.2024 року, не скористалась своїм правом на подачу пояснень, свою позицію не виклала. Заяви та клопотання учасників справи. Представник Міністерства оборони України [PERSON], сформувавши документ в системі «Електронний суд», 07.10.2024 року подав клопотання, за змістом якого поставив питання про залучення до участі у цій судовій справі військову частину [NUMBER] . Представником позивачки [PERSON] - адвокатом Наконечним І.В., 08.10.2024 року через канцелярію суду, подано клопотання, за змістом якого він просив долучити одержані ним документи до матеріалів справи, одночасно просив проводити розгляд цієї справи за його відсутності та відсутності заявниці [PERSON] .. Представник Міністерства оборони України [PERSON], 31.01.2025 року сформувавши документ в системі «Електронний суд», подав в суд заяву, за змістом якої просив суд забезпечити проведення судового засіданні у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, а у випадку продовження розгляду справи в усіх наступних судових засіданнях також. Представником позивачки [PERSON] - адвокатом Наконечним І.В., 28.02.2025 року через канцелярію суду, подано клопотання, за змістом якого він просив долучити одержані ним від військової частини [NUMBER] документи до матеріалів справи. Будь-яких заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 12.07.2024 року вищевказану заяву про оголошення фізичної особи померлою прийнято до розгляду. Розгляд справи ухвалено проводити судом у складі головуючого - судді Микитина В.Я., присяжних Лесько Г.Я. та Пастернака М.А., у порядку окремого провадження у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Визначено дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - 20.08.2024 року, 12:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я., присяжні Лесько Г.Я.. Пастернак М.А.) від 20.08.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, до участі у цій справі залучено Славську селищну раду Стрийського району Львівської області та Міністерство оборони України - в якості заінтересованих осіб. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я., присяжні Лесько Г.Я., Пастернак М.А.) від 20.08.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, у зв`язку із залученням до участі у цій справі в якості заінтересованих осіб Славської селищної ради Стрийського району Львівської області та Міністерство оборони України, судовий розгляд відкладено. Визначено дату та час нового судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - 08.10.2024 року, 12:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я., присяжні Лесько Г.Я., Пастернак М.А.) від 08.10.2024 року, до участі у цій справі залучено Військову частину [NUMBER] Міністерства оборони України - в якості ще однієї заінтересованої особи. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я., присяжні Лесько Г.Я., Пастернак М.А.) від 08.10.2024 року провадження у даній справі зупинено до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у прийнятій 05.09.2024 року до розгляду цивільній справі за єдиним унікальним номером 755/11021/22 (номер провадження 14-94цс24). Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 07.01.2025 року поновлено провадження у справі за єдиним унікальним номером 453/1147/24 та номером провадження 2-о/453/7/25, й замінено присяжну Лесько Г.Я. в цій цивільній справі. Визначено дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - 03.02.2025 року, 12:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 03.02.2025 року заяву представника заінтересованої особи 3 Міністерства оборони України - [PERSON] про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, повернуто заявнику без розгляду. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я., присяжний Калинів В.Є.) від 03.02.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, у звязку із відрядженням присяжного Пастернака М.А., судовий розгляд відкладено. Визначено дату та час нового судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - 04.03.2025 року, 12:00 год.. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі, у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 128 ЦПК України, проте ніхто з них не з`явився/ не забезпечив явки уповноважених представників. Суд, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення Європейського Суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70). Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд встановив наступне. Фактичні обставини справи. Судом під час розгляду даної справи у порядку окремого провадження встановлено, що [PERSON] [INFO] , та заявниця [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб на бланку серії [NUMBER] , виданим Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19.10.2023 року (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 15). Відповідно до матеріалів службового розслідування за фактом зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] , [INFO] , у період з 13:50 год. по 15:00 год. 02.02.2024 року противником був здійснений авіаудар КАБ по місцю розташування КСП [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] в населеному пункті [ADDRESS] , внаслідок чого зник безвісті головний сержант взводу технічного забезпечення [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] .. З пояснень тимчасово виконуючого обов?язки командира 7 механізованої роти з механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодшого лейтенанта [PERSON] стало відомо, що 02.02.2024 року противником був здійснений авіаудар КАБ по місцю розташування КСП [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] в населеному пункті [ADDRESS] , внаслідок чого зник безвісті головний сержант взводу технічного забезпечення [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] .. Підтвердити або спростувати факт загибелі або потрапляння в полон чи вказати місце знаходження головного сержанта взводу технічного забезпечення [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодшого сержанта [PERSON] , тимчасово виконуючий обов?язки командира 7 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший лейтенант [PERSON] не може. З пояснень заступника командира 7 механізованої роти з механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , лейтенанта [PERSON] стало відомо, що 02.02.2024 року противником був здійснений авіаудар КАБ по місцю розташування КСП З механізованого батальйону військової частини [NUMBER] в населеному пункті [ADDRESS] , внаслідок чого зник безвісті головний сержант взводу технічного забезпечення [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] .. Підтвердити або спростувати факт загибелі або потрапляння в полон чи вказати місце знаходження головного сержанта взводу технічного забезпечення [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодшого сержанта [PERSON] , заступник командир 7 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , лейтенант [PERSON] не може. Як вбачається з витягу із журналу бойових дій [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] за 02.02.2024 року є втрати своїх військ і противника - молодший сержант [PERSON] зник безвісти внаслідок авіаудару КСП [NUMBER] механізованого батальйону у населеному пункті Авдіїка (копії знаходяться в матеріалах справи, а. с. 16-28). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 20.02.2024 року № 1105, з-поміж іншого, службове розслідування слід вважати завершеним. До отримання рішення суду про встановлення факту смерті, або лікарського свідоцтва про смерть вважати, що головний сержант взводу технічного забезпечення [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] , [INFO] , є зниклим безвісти 02.02.2024 року в населеному пункті Авдіївка Покровського району Донецької області під час виконання бойового завдання (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 29-31). Згідно з сповіщенням сім`ї (близьких родичів) про зниклого безвісти [INFO] від 05.02.2024 року № 598, адресованому заявниці [PERSON] про те що її чоловік, молодший сержант військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , під час виконання службових обов?язків 02.02.2024 року зник безвісти внаслідок скидання КАБ противником біля населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 32). Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12024141300000049, зареєстрованого 20.02.2024 року, заявниця [PERSON] звернулась у ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області із заявою щодо розшуку її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який перебував на військовій службі і 02.02.2024 року зник безвісти внаслідок скидання КАБ противником біля населеного пункту Авдіївка Покровського району Донецької області (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 33). Відповідно до листа ДП «Український національний центр розбудови миру» від 08.04.2024 року № 06-04/5229 та долученої до нього виписки з реєстру, відомості щодо перебування [PERSON] , [INFO] , в полоні немає (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 89-90). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 24.07.2024 року за номером 20240724, [PERSON] , [INFO] , зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій) (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 91 і 94). Згідно з витягом з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими за № 2025-76-1391, сформованого 07.01.2025 року, інформація в системі щодо [PERSON] , [INFO] , відсутня (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 149). Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення. Згідно з пунктом 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом ч. 2 ст. 46 вказаної норми, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020, принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана. Відповідно, у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. При цьому, приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України від «Про правовий режим воєнного стану»). За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року за єдиним унікальним номером судової справи 755/11021/22 висновано, що шість місяців, які визначені в реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309. У цьому Наказі № 309 зазначені: (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж, цей Наказ № 309 містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Водночас, Велика Палата Верховного Суду у наведеній вище постанові наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності. Україна є соціальною, правовою державою (ст. 1 Конституції України); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч. 1 ст. 3 Конституції України). В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (ч. 1 ст. 263 ЦПК України). Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності. Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим ч. 2 ст. 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи таку оцінку, спершу належить вказати, що ч. 1 ст. 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». Своєю чергою, у ч. 2 ст. 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно, бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у ч. 2 ст. 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Вочевидь, саме тому законодавець у 2018 році вніс зміни до ч. 2 ст. 46 ЦК України, доповнивши частини 2 і 3 ст. 46 ЦК України після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом». Окрім того, потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина 2 ст. 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Речення друге ч. 2 ст. 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Своєю чергою, оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Водночас, законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. У цій справі, встановлено, що 10.07.2024 року заявниця [PERSON] звернулася до Сколівського районного суду Львівської області із заявою про оголошення померлим її чоловіка [PERSON] , [INFO] , жителя с. Нижня Рожанка Стрийського району Львівської області, який, будучи мобілізованим та проходячи службу у військовій частині [NUMBER] , зник безвісти 02.02.2024 року під час виконання свого обов`язку по захисту Вітчизни. В обґрунтування спирається, зокрема, на витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 20.02.2024 року № 1105, яким з-поміж іншого, службове розслідування щодо [PERSON] , [INFO] , завершено, й визначено вважати, що головний сержант взводу технічного забезпечення [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] , [INFO] , є зниклим безвісти 02.02.2024 року в населеному пункті Авдіївка Покровського району Донецької області під час виконання бойового завдання. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, зокрема, у розділі 2 «Території активних бойових дій» визначено, що в межах Авдіївської міської територіальної громади активні бойові дії велись з 24.02.2022 року та завершились 28.02.2024 року. Таким чином, станом на 02.02.2024 року велися активні бойові дії в межах Авдіївської міської територіальної громади, у зв`язку з чим, з урахуванням конкретних обставин цієї судової справи, суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим від дня закінчення активних бойових дій, яким являється 28.02.2024 року. Виходячи з наведеного, заява [PERSON] про оголошення померлим її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти 02.02.2024 року під час виконання бойового завдання, підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці [PERSON] , що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Окремо належить зазначити, що положеннями ч. 2 ст. 47 і ч. 1 ст. 48 ЦК України визначено, що спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Щодо розподілу судових витрат у справі. В силу ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі, що розглядається за правилами окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved