Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернувся з даним позовом, у якому просили суд позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. до досягнення ним повноліття та перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Свої вимоги мотивували тим, що в листопаді 2022 року гр. [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Боярської міської ради в інтересах малолітнього онука [PERSON] , [INFO] , в якій просив вирішити питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] [INFO] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 15.11.2022 наказом N? 14-22 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » прийнято рішення про влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серія [NUMBER] від 13 жовтня 2020 року, виданого Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на тимчасове влаштування в сім?ю родичів/знайомих: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресом: [ADDRESS] та які, для дитини, є дідусем та бабусею. Наказом N? 85-с від 15.11.2022 року був взятий малолітній [PERSON] , [INFO] на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Малолітній [PERSON] , [INFO] , від моменту народження проживав з мамою [PERSON] , дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати, [PERSON] , [INFO] померла. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 26 січня 2022 року, виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської обл. [PERSON] , [INFO] , після смерті його матері перебуває на повному та постійному утриманні бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] . Батько, [PERSON] , з моменту народження дитини і по сьогоднішній день ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, не підтримує жодних стосунків з сином, не забезпечує, не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться особистим життям сина, матеріально не забезпечує, аліменти не сплачує. Дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] характеризуються позитивно, постійно приділяють велику увагу навчанню та вихованню онука - [PERSON] , [INFO] . Згідно акту депутата, який складений Михайловою С. Є. від 14 листопада 2022 року, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з дідусем та бабусею з моменту свого народження за адресом: [ADDRESS] . В квартирі створені належні умови проживання, централізоване газопостачання, електроенергія, водопостачання та водовідведення, сім?я забезпечене всім необхідним для розвитку та виховання дитини, обладнання ігрова зона, багато іграшок, є стіл для навчання, багато розвиваючої літератури. На підставі вище зазначеного, 30.12.2022 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Київської області прийнято рішення N?2/4 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ». Згідно якого, вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики виданої закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «СПАДКОЄМЕЦЬ» від 14 листопада 2022 року, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] відвідує заклад з 30.08.2021 року. Фізично здоровий хлопчик. Психо-фізичний розвиток відповідає віку. Веде себе спокійно, стримано, слухає вихователя, зауваження сприймає адекватно, не відмовляється від виконання завдань. Увага стійка, хлопчик рухливий, активний, швидко реагує на навколишні події, допитливий. Програму навчання і виховання засвоює добре, переважає зорова пам?ять. Обсяг словника відповідає віковій нормі. Хлопчик доброзичливий та відкритий. Охоче грає з дітьми, товариський. Легко вступає в контакт з дітьми та дорослими. Питанням виховання [PERSON] займається дідусь - [PERSON] 1964 року народження та бабуся - [PERSON] 1971 року народження. Регулярно відвідують батьківські збори. Батько, на жаль, розвитком сина не цікавився, на зв?язок жодного разу не виходив. Ці факти вказують на те, що [PERSON] [INFO] , ніколи не піклувався про свою дитину, не проявляв до неї батьківської любові. Гр. що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов?язків: не турбується про здоров?я, фізичний і духовний розвиток дитини, її вихованням та підготовкою до самостійного життя, У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди позивача у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.121 права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджуватися свідоцтвом про народження Серіі [NUMBER] від 15.01.2014. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що в листопаді 2022 року гр. [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Боярської міської ради в інтересах малолітнього онука [PERSON] , [INFO] , в якій просив вирішити питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] [INFO] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 15.11.2022 наказом N? 14-22 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » прийнято рішення про влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серія [NUMBER] від 13 жовтня 2020 року, виданого Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на тимчасове влаштування в сім?ю родичів/знайомих: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресом: [ADDRESS] та які, для дитини, є дідусем та бабусею. Наказом N? 85-с від 15.11.2022 року був взятий малолітній [PERSON] , [INFO] на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Малолітній [PERSON] , [INFO] , від моменту народження проживав з мамою [PERSON] , дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати, [PERSON] , [INFO] померла. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 26 січня 2022 року, виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської обл. [PERSON] , [INFO] , після смерті його матері перебуває на повному та постійному утриманні бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] . Батько, [PERSON] , з моменту народження дитини і по сьогоднішній день ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, не підтримує жодних стосунків з сином, не забезпечує, не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться особистим життям сина, матеріально не забезпечує, аліменти не сплачує. Дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] характеризуються позитивно, постійно приділяють велику увагу навчанню та вихованню онука - [PERSON] , [INFO] . Згідно акту депутата, який складений Михайловою С. Є. від 14 листопада 2022 року, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з дідусем та бабусею з моменту свого народження за адресом: [ADDRESS] . В квартирі створені належні умови проживання, централізоване газопостачання, електроенергія, водопостачання та водовідведення, сім?я забезпечене всім необхідним для розвитку та виховання дитини, обладнання ігрова зона, багато іграшок, є стіл для навчання, багато розвиваючої літератури. На підставі вище зазначеного, 30.12.2022 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Київської області прийнято рішення N?2/4 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ». Згідно якого, вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики виданої закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «СПАДКОЄМЕЦЬ» від 14 листопада 2022 року, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] відвідує заклад з 30.08.2021 року. Фізично здоровий хлопчик. Психо-фізичний розвиток відповідає віку. Веде себе спокійно, стримано, слухає вихователя, зауваження сприймає адекватно, не відмовляється від виконання завдань. Увага стійка, хлопчик рухливий, активний, швидко реагує на навколишні події, допитливий. Програму навчання і виховання засвоює добре, переважає зорова пам?ять. Обсяг словника відповідає віковій нормі. Хлопчик доброзичливий та відкритий. Охоче грає з дітьми, товариський. Легко вступає в контакт з дітьми та дорослими. Питанням виховання [PERSON] займається дідусь - [PERSON] 1964 року народження та бабуся - [PERSON] 1971 року народження. Регулярно відвідують батьківські збори. Батько, на жаль, розвитком сина не цікавився, на зв?язок жодного разу не виходив. Ці факти вказують на те, що [PERSON] [INFO] , ніколи не піклувався про свою дитину, не проявляв до неї батьківської любові. Гр. що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов?язків: не турбується про здоров?я, фізичний і духовний розвиток дитини, її вихованням та підготовкою до самостійного життя, Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Служби у справах дітей від 30.12.2022 року комісія вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Виходячи з наведеного, враховуючи інтереси дитини, позицію відповідача, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. До суду відповідач не надав жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення її батьківських прав та відсутності її вини у невиконанні своїх обов`язків по догляду та вихованню малолітньої дитини, тому суд враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків. Неявка відповідача в судові засідання також свідчить про його байдужість до долі дитини. Тому позовні вимоги позбавлення батьківських прав підлягають до задоволення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У частині 2 ст. 182 СК України визначено, щомінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З позову вбачається, що утриманням та вихованням дитини батько [PERSON] , не займається. З огляду на те, що, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved