Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

06.01.2025 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання, вказуючи, що відповідач є її батьком, а вона продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку, навчається на третьому курсі медичного коледжу медсестринського відділення. Проживає у м. Миколаєві у орендованому житлі, яке оплачує її мати [PERSON] . Має захворювання на цукровий діабет, інсулінозалежна. Так як навчається на денній формі навчання, то позбавлена можливості працювати та потребує додаткового утримання. Батько [PERSON] добровільно таку допомогу надавати відмовляється, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду. Позивач, посилаючись на вище викладене та на ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, так як вона продовжує навчатися, у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку). Ухвалою від16.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 30.01.2025 року відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого зазначив, що він не ухиляється від свого обов`язку щодо утримання доньки, яка продовжує навчання. Однак, має на утриманні малолітню дитину від другого шлюбу, хворіє та проходить лікування, має третю групу інвалідності та є тимчасово переселеною особою, у зв`язку з чим позбавлений можливості надавати допомогу у розмірі 1 /4 частки доходу. Натомість має можливість надавати допомогу у розмірі 1000 грн. в місяць до часу, поки донька закінчить навчання. Позивач до судового засідання не з`явилася, свого представника не направила, надіслала заяву про слухання справи за її відсутності та винесення рішення на підставі наданих раніше доказів. Просила про задоволення заявлених позовних вимог. Відповідач до суду не з`явився, надіслав заяву про слухання справи за його відсутності з урахуванням долучених до відзиву на позовну заяву доказів. Дослідивши матеріали справи та зміст письмових доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] та [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.01.2007 р., виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Позивач [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки №98 від 20.12.2024 року, [PERSON] є студенткою 3 курсу медсестринського відділення Миколаївського базового медичного фахового коледжу Миколаївської обласної ради, навчається за бюджетною формою навчання. Дата закінчення навчання - червень 2026 року. Підтвердження, що позивач орендує житло, в матеріалах справи відсутнє. Відомості про доходи матері позивачки у матеріалах справи також відсутні. Підтвердження наявності захворювання [PERSON] на цукровий діабет міститься в корінці медичного висновку №186/774/1 від 30.11.2016 року, який дійсний до 28.12.2024 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований як тимчасово переселена особа з [ADDRESS] до [ADDRESS] . Як вбачається з витягу з реєстру Пенсійного фонду України, [PERSON] за останні два роки офіційних доходів не мав. На утриманні має малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] , з яким і зареєстрований як внутрішньо переміщена особа. Відомості про незадовільний стан здоров`я відповідача підтверджуються наданими ним консультативними висновками лікаря. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань. Так, згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд звертає увагу, що позивач просить суд визначити спосіб стягнення аліментів у частці від доходу батька. Суд вважає, що витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Оскільки позивач навчаючись на денній формі навчання, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача вказує, що має на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, є внутрішньо переміщеною особою, має захворювання, офіційно не працевлаштований та надав докази зазначеного. Має незначні доходи, як внутрішньо переміщена особа та оформлює групу інвалідності з загального захворювання, що унеможливить утримання своєї сім`ї за умови стягнення з нього 1/4 частини його доходів. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги обставину, зазначену відповідачем у відзиві на позов, зокрема, що він має на утриманні малолітнього сина, на підтвердження чого надав суду копію свідоцтва про народження. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про наявність інвалідності, хоча і є докази звернення до лікарів та консультативні медичні висновки, які свідчать про наявність певних проблем зі здоров`ям відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 та ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. Із урахуванням вище наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову до суду і на період навчання доньки, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, та який зобов`язаний утримувати свою повнолітнього сина, який продовжує навчатися, до досягнення ним двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 183 СК України, присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача ( суд враховує наявність ще однієї дитини на його утриманні), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення позивачкою 23 років, щомісячно, що є адекватним та співмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. Визначений розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітню доньку для забезпечення її життєдіяльності. На підставі викладеного,

Outcome: partial