Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 18.08.2023 о 10-00 год. по вул. Новокостянтинівській, 1-Б, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Renault», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Daewoo Matiz», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.10.2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 80116Га2к від 07.12.2022, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Daewoo Matiz», номерний знак [NUMBER] . Позивач, відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 80116Га2к від 07.12.2022, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 64 325,99 грн. Частину вартості відновлювального ремонту в розмірі 41 102,54 грн. було відшкодовано позивачу страховою компанією відповідача - ПАТ «НАСК «ОРАНТА». При цьому, 09.11.2023 між ПрАТ «СК «АРКС» та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» укладено Угоду про здійснення страхового відшкодування, згідно до якої узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування становить 44 676,67 грн. Таким чином, на теперішній час сума невідшкодованих збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, складає 19 649,32 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою від 02.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 07.12.2022 між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 80116Га2к від 07.12.2022, відповідно до умов якого ПрАТ «СК «АРКС» було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo Matiz», номерний знак [NUMBER] . За вказаним договором позивач узяв на себе зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] у разі настання страхового випадку. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.10.2023 у справі № 758/10183/23, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з вказаною постановою 18.08.2023 року о 10 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по вул. Новокостянтинівська, 1Б не був уважним та обережним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, чим спричинив механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України, відповідальність за які передбачена ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.10.2023, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.08.2023, був пошкоджений автомобіль «Daewoo Matiz», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . 22.08.2023 [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «АРКС» з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ««Daewoo Matiz», номерний знак [NUMBER] , становить 64 325,99 грн., що підтверджується ремонтною калькуляцією № 1.003.23.0 від 07.09.2023; рахунком-фактурою № ФО-С-231544 від 07.09.2023; страховим актом № ARX3815129 від 07.09.2023; розрахунком страхового відшкодування. Вказане страхове відшкодування було перераховано на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 998913 від 08.09.2023 на суму 64 325,99 грн. Частину вартості відновлювального ремонту в розмірі 41 102,54 грн. було відшкодовано позивачу страховиком винуватця ДТП - ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (платіжна інструкція № 57383 від 13.11.2023). 09.11.2023 між ПрАТ «СК «АРКС» та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» укладено Угоду про здійснення страхового відшкодування, згідно до якої узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування становить 44 676,67 грн. Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору про добровільне страхування, ПрАТ «СК «АРКС» набуло право вимоги до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних зі страховою виплатою потерпілому, у розмірі 19 649,32 грн. (64 325,99-44 676,67). Правовідносини між сторонами врегульовані положеннями глави 67 ЦК України та Законом України «Про страхування». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (який діяв на момент виникнення спірних відносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV (який діяв на момент виникнення спірних відносин) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV (який діяв на момент виникнення спірних відносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (який діяв на момент виникнення спірних відносин), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з вимогами ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні (кредитора), тому, з урахуванням статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються саме положення ст. 993 ЦК України. Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (Постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019 року). Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved