Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що [INFO] помер чоловік заявника - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно земельну ділянку, площею 0,0597 га, призначеної для ведення садівництва, яка розташована на території [ADDRESS] . У встановлений законом порядок та строк [PERSON] звернулась до Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 17 грудня 2009 року державним нотаріусом Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори Шпак О.В. заявнику було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом земельну ділянку, площею 0,0547 га, придназначеної для ведення садівництва, яка розташована на території [ADDRESS] та та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №040003, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Глевахівської селищної ради народних депутатів від 27.03.1997 року №18 та зареєстрованого а Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 30.05.1997 року за №374. При цьому, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом було допущено помилку в частині зазначення площі земельної ділянки, а саме вказано «0,0547 га» замість «0,0597 га». Помилка в свідоцтві про право на спадщину, стала підставою для відмови [PERSON] у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно, яке вона успадкувала після смерті чоловіка. Оскільки, Двадцять друга Київська державна нотаріальна контора була ліквідована, [PERSON] не може виправити вказану помилку державного нотаріуса будь - яким іншим спосом, а відтак заявник звернулася до суду із даною заявою. Ухвалою судді Дарницького районного суд м. Києва від 06 листопада 2024 року було відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання. Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просила суд встановити факт допущення помилки у свідоцтві про право на спадщину за законом від 17.12.2009 року, виданого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори Шпак О.В. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, при цьому представник заявника надіслала до суду пояснення у яких покладалась на розсуд суду у вирішенні справи та просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутністю. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер чоловік заявника - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно земельну ділянку, площею 0,0597 га, призначеної для ведення садівництва, яка розташована на території [ADDRESS] . У встановлений законом порядок та строк [PERSON] звернулась до Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 17 грудня 2009 року державним нотаріусом Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори Шпак О.В. заявнику було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом земельну ділянку, площею 0,0547 га, придназначеної для ведення садівництва, яка розташована на території [ADDRESS] та та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №040003, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Глевахівської селищної ради народних депутатів від 27.03.1997 року №18 та зареєстрованого а Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 30.05.1997 року за №374. При цьому, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом було допущено помилку в частині зазначення площі земельної ділянки, а саме вказано «0,0547 га» замість «0,0597 га». За приписами ст. ст.76 - 81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. А п. 12 даної постанови, визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі 320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з матеріалів справи, 01 жовтня 2024 року [PERSON] в зв`язку з ліквідацією Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори звернулась до Київського державного нотаріального архіву із заявою про внесення виправлень до свідоцтва про спадщину за законом, виданого державним нотаріусом, однак отримала відмову, оскільки виправлення технічної або орфографічної помилки застерігається нотаріусом, яким вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису із зазначенням дати, проставленням свого підпису та печатки на такому застереженні. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. З огляду на наведене, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до висновку що вимоги заяви обґрунтовані в частині встановлення факту згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.12.2009 року державним нотаріусом 22-ї Київської державної нотаріальної контори Шпак О.В. і зареєстрованого у реєстрі за №5-1605, номер спадкової справи №167, за яким спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , у тому числі з урахуванням 1/2 частки майна, від якого відмовився на її користь син померлого - [PERSON] , спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки, площею 0,0597 га, призначеної для ведення садівництва, яка розташована на території [ADDRESS] , та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №040003, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Глевахівської селищної ради народних депутатів від 27.03.1997 року №18 та зареєстрованого а Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 30.05.1997 року за №374, оскільки в окремому провадженні при подачі заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд не встановлює помилки в будь якому державному правовстановлюючому документі, а тому заява підлягає задоволенню в даній частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial