Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», Бачинський О.М., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим, що 03.12.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 307878, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ними. 22.02.2021 року ТзОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу № 015-220221, у відповідності до умов якого до останнього перейшло право майнової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 307878 від 03.12.2019 року. У свою чергу, 05.02.2024 року між ТзОВ «Сіроко Фінанс» та ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено Договір факторингу № 20240205/1, у відповідності до умов якого позивач набув право майнової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 307878 від 03.12.2019 року. Вказує, що відповідач, всупереч умовам вказаного правочину, свої кредитні зобов`язання не виконувала належним чином, а тому у неї виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 23.12.2024 року, становить 14\~677, 37 грн. з яких: 3 900 грн.\~- тіло кредиту, 8\~446, 23 грн. -\~нараховані проценти, 2\~331, 14 грн.\~ - інфляційні втрати. Позасудові вимоги про погашення заборгованості [PERSON] були проігноровані. Просить суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» суму заборгованості суму заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 307878 від 03.12.2019 року в загальному розмірі 14\~677, 37 грн., а також понесені судові витрати по справі з яких: 7000 грн.\~правнича допомога, 2422,40 грн.\~судовий збір. Від представника позивача ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», Бачинського О.М., на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, щодо задоволення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи належним чином повідомлений. Судом надсилалися SMS-повідомлення про виклик до суду, що підтверджується довідками про доставку SMS повідомлення «Судова повістка про виклик до суду» судові засідання на 29 січня 2025 о 15 год. 00 хв., 26 лютого 2025 о 11 год. 00 хв, також на адресу суду повернувся поштовий конверт, з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, жодних заяв та клопотань до суду не надіслав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд доходить висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.12.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 30787, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ними. 23.12.2019, 14.01.2020, 04.02.2020 року між сторонами спору також було укладено Додаткові договори № 324441, 438007, 570863 до вищевказаного правочину. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. 22.02.2021 року ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу № 015-220221, у відповідності до умов якого до останнього перейшло право майнової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 30787 від 03.12.2019 року. У свою чергу, 05.02.2024 року між ТзОВ «Сіроко Фінанс» та ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено Договір факторингу № 20240205/1, у відповідності до умов якого позивач набув право майнової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 30787від 03.12.2019 року. Всупереч умовам договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 30787 від 03.12.2019 року відповідач свої кредитні зобов`язання не виконав. Як вбачається із розрахунку заборгованості по особовому рахунку [PERSON] , розмір заборгованості останнього за вищевказаним правочином станом на 20.12.2024 року становить 14\~677, 37 грн. з яких: 3\~900, 00 грн.- \~заборгованість по тілу кредиту; 8\~446, 23 грн.\~заборгованість за відсотками, 2\~331, 14 інфляційне збільшення. Крім того, позивачем на вищевказану суму заборгованості у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нараховано за період з січня 2020 року по лютий 2022 року інфляційні втрати в сумі 1388,79 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640\~ПК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно\~ст. 642 ЦК України\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Частинами 1, 3\~ст. 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов 'язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає доведеним, що сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 30787 від 03.12.2019 року. У свою чергу, правочином передбачено розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитом. Крім того, у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості; стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок в жодній мірі не спростований; клопотання про проведення судової економічної експертизи на їх (розрахунків) спростування [PERSON] в ході розгляду справи заявлено не було. Суд зазначає, що нарахування індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення до лютого 2022 року відповідає вимогам п. 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Також варто наголосити на тій обставині, що відповідачці направлялася досудова вимога про погашення спірної заборгованості, проте останній продовжує ухилятися від взятих на себе зобов`язань. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заявлені ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами про споживчий кредит є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~позивачем до позову додано Договір про надання правової допомоги № 20241220.5 від 20 грудня 2024 року, укладений між адвокатом Бачинським О.М. та ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф». Згідно вищевказаного договору розмір гонорару є фіксованим. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved