Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , спільно проживала однією сім`єю з [PERSON] з 20 травня 2015 року по день його смерті, [INFO] . В обґрунтування позовної заяви вказано, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками згідно зі свідоцтвом про народження, зазначені - [PERSON] та [PERSON] . При цьому, батьки позивача розлучилися в 2015 році. 20.05.2015 року мати позивача - [PERSON] утворила нову сім`ю з [PERSON] . Позивач зазначає, що з 20.05.2015 року по 19.07.2016 року разом із своєю матір`ю та [PERSON] проживали однією родиною в квартирі її бабусі, за адресою: [ADDRESS] . А коли [PERSON] завагітніла, [PERSON] прийняв рішення переїхати родиною в квартиру більшої площі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку орендували разом з 19.07.2016 року. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна донька - [PERSON] . Таким чином, 16.08.2019 року [PERSON] та [PERSON] офіційно оформили свої стосунки та уклали шлюб, який було зареєстровано в Печерському районному у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Позивач зазначає, що весь час з 20.05.2015 року проживала з [PERSON] та [PERSON] однією родиною, вели спільне господарство та спільний побут, мали взаємні права і обов`язки, які притаманні родині. За твердженням позивача, всі члени сім`ї мали одне коло спілкування з близькими та друзями, піклувались один про одного та мали спільний бюджет, між ними склалися усталені сімейні взаємовідносини. [PERSON] вказує, що [PERSON] забезпечував їхню сім`ю всім необхідним, оплачував оренду квартири, надавав кошти орендодавцям на оплату комунальних платежів, надавав їй кошти для оплати курсів з англійської мови, оплачував заняття в спортивному залі, забезпечував їжею, купував одяг, дарував подарунки на дні народження та свята, завжди цікавився її шкільним життям, опікувався здоров`ям (вчасно, у разі потреби, відвозив на огляд до дільничного педіатра), організовував та оплачував відпочинок сім`ї. Крім того, з початком війни [PERSON] вступив до лав ЗСУ добровольцем і пізніше був призваний за місцем реєстрації (Хмельницька область, Шепетівський район, смт. Гриців). А тому її мати, вона та молодша сестра виїхали із ним до Хмельниччини де проживали разом за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджує факт сприйняття себе однією сім`єю. При цьому, 17.08.2022 року [PERSON] , який був військовослужбовцем Збройних Сил територіальної оборони України, загинув. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина, мати та рідні діти загиблого. На думку позивача, вона, як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини згідно положень ч. 1 ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги, про що подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. І хоча встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] для [PERSON] , як можливої спадкоємиці четвертої черги, не мало б юридичного значення для спадкування за законом при наявності спадкоємців першої черги, за таких обставин вона набуває право на укладення договору про зміну черговості одержання права на спадкування. Таким чином, за твердженням [PERSON] встановлення факту її проживання однією сім?єю з загиблим [PERSON] не менше 5 років у судовому порядку необхідне їй для можливості укладання нотаріального договору про зміну черговості одержання права на спадкування з її матір`ю [PERSON] , спадкоємицею першої черги за законом, яка виявила добровільне бажання уступити їй свою частку у спадковому майні. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] підтвердила обставини вказані в позові та не заперечувала проти задоволення вимог, вказувала що не претендує на спадщину і дійсно має добровільний намір змінити черговість одержання спадку уступивши свою частку на користь позивача. [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та дуту судового засідання повідомлена належним чином. Про причини неявки до суду не повідомила. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та дуту судового засідання повідомлена належним чином. Про причини неявки до суду не повідомила. Третя особа - Приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю. в судове засідання не з`явилась, про час та дуту судового засідання повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивача та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, судам роз`яснено, що при становленні судами факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення статті 3 Сімейного кодексу України, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99). Тобто, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем, і визнання позивача спадкоємцем четвертої черги за законом є доведеність факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків не менш як п`ять років до [PERSON] . Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2019 року у справі №554/14633/15-ц. У п. 6 рішення від 03.06.1999 № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. Відповідно до пункту 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справа про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] народилась [INFO] , її батьками згідно зі свідоцтвом про народження, зазначені - [PERSON] та [PERSON] . Батьки [PERSON] розлучилися в 2015 році, що підтверджується копією рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2015 року. Таким чином, станом на час розлучення батьків позивача їй було лише 11 років. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України, місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання. В свою чергу, дитина, якій виповнилося 14 років та батьки якої проживають окремо, самостійно приймає рішення щодо місця свого проживання. В судовому засіданні встановлено, що з травня 2015 року по 19.07.2016 року [PERSON] разом з [PERSON] та її донькою від першого шлюбу [PERSON] проживали однією родиною в квартирі бабусі позивача - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджуєтьсь нотаріально посвідченою заявою [PERSON] , а також письмовою заявою матері померлого [PERSON] - [PERSON] (а.с.45, 53). Із довідки Спеціалізованої школи №16 Оболонського району м. Києва від 06.09.2022 року вбачається, що адміністрація школи, з початку навчального 2015 року знає сім`ю учениці школи [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] . В довідці інформуються, що [PERSON] брав активну участь у шкільному житті та вихованні [PERSON] , зокрема, часто був присутній на батьківських зборах та надавав допомогу батьківському комітету школи, був присутній на випускних вечорах дев`ятого та одинадцятого класів, як батько учениці (а.с.35). Із договору оренди житлового приміщення від 19.07.2016 року та додатків до нього вбачається, що [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] винаймали житло за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, фат здачі вказаної квартири в оренду саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджується письмовою заявою [PERSON] , який є співвласником зазначеної квартири (а.с.15-18, 48). Також, довідкою ЖБК «Авіатор-14» від 01.12.2022 року підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживали та вели спільне господарство з 19.07.2016 року однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] (а.с.57). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] від 19.11.2016 року (а.с.19). 16.08.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано в Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Після реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.20). Відповідно довідки від 07.12.202 року виданої лікарем педіатром Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Подільського району м. Києва» [PERSON] , остання підтверджує, що діти [PERSON] та [PERSON] були задекларовані у лікаря, що зокрема підтверджується Декларацією №0000-4T40-ЕАХН, від 15 травня 2018 року. Лікар вказує, що відвідувала сім`ю [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за адресою [ADDRESS] (а.с.58-59). В судовому засіданні встановлено, що з початком війни, [PERSON] вступив до лав ЗСУ, а згодом був призваний за місцем його реєстрації (Хмельницька область, Шепетівський район, смт. Гриців), при цьому [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] переїхали з ним на Хмельниччину де проживали разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.54-56). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. При цьому, ст. 1259 ЦК України передбачена зміна черговості одержання права на спадкування. Зокрема, в ч.1 зазначеної статті вказано що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов?язкову, частку у спадщині. З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що [PERSON] звернулась 11.09.2023 року до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю. із заявою про посвідчення договору про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, а саме між заявницею та її донькою [PERSON] . Однак Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.09.20203 року приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огородник Л.Ю. відмовлено спадкоємцю першої черги за законом [PERSON] у посвідченні договору про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, між нею та [PERSON] , у зв`язку з тим, що не подано доказів, які підтверджують належність її до спадкоємців четвертої черги спадкування (факту проживання із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини). За таких обставин, встановлення факту проживання [PERSON] спільно однією сім`єю з [PERSON] з 20 травня 2015 року по день його смерті [INFO] має значення та встановлюється для можливості реалізації заявником свого права на укладення нотаріального договору про зміну черговості одержання права на спадкування з її матір`ю [PERSON] , спадкоємицею першої черги за законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved