Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

17.01.2022 [PERSON] , [PERSON] , через свого представника - адвоката Шаровського Сергія Анатолійовитча, який діяв на підставі ордерів на надання правничої (правової) допомоги від 10.01.2022 серії АЕ № 1098422 та серії АЕ № 1114066 (а.с. 38, 39, 40), звернулися до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті сина в розмірі по 100 000, 00 грн кожному. Позовні вимоги обґрунтовували тим, що 26.10.2019 близько 23 год. 30 хв. в районі будинку [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «HONDA INSIGHT», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , є батьками загиблого. За фактом дорожньо-транспортної пригоди СУ ГУНП в Харківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових за № 12019220000001549 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, досудове розслідування у якому станом на час подання позовної заяви до суду тривало. У зв`язку зі смертю сина внаслідок наїзду на нього транспортного засобу, позивачі зазнали сильних душевних та моральних страждань. Страждання полягали у порушенні їх нормальної життєдіяльності, оскільки загиблий був їхнім рідним сином, який проживав разом з ними, отримували від нього підтримку та допомогу, що викликає у них необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя зараз та в майбутньому. Позивачі постійно відчувають сильний душевний біль від непоправної втрати близької їм людини, вони більше не можуть розраховувати на підтримку сина. З врахуванням віку позивачів, такі страждання особливо тяжко впливають на їх здоров`я. Враховуючи наведене вище, позивачі компенсацію за моральну шкоду оцінюють в грошовому еквіваленті в сумі 250 076, 00 грн. Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «HONDA INSIGHT», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «СК «АРКС» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3047085, до якого позивачами було подано заяви про виплату відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою на загальну суму - 50076,00 грн (по 25038,00 грн кожному), у зв`язу з чим решта суми моральної шкоди, підлягає стягненню з відповідача по 100000,00 грн на користь кожного з позивачів. Крім того, позивачка [PERSON] просить стягти з відповідача 40000,00 грн в рахунок понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Дергачівського районного суду Харківської області. Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 21.11.2022 справа № 619/179/22 передана головуючому судді Калиновській Л.В. (том 1 а.с. 49). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 25.01.2023, проведеного через припинення суддею Калиновською Л.В. виконання повноважень судді Котелевського районного суду Полтавської області у зв`язку із закінченням строку її відрядження з Дергачівського районного суду Харківської області, справа № 619/179/22 надійшла на розгляд судді Шолудько А.В. (том 1 а.с.50-52). Ухвалою судді Котелевського районного суду Харківської області від 23.03.2023 справу №619/179/22 прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (том 1 а.с.54). 23.06.2023 представник відповідача [PERSON] - адвокат Горобець Роман Миколайович, який діє на підставі договору №02/02/20 про надання професійної правничої допомоги від 01.06.2023 (том 1 а.с.79, 80), надіслав до суду поштою відзив, у якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обгрунтування заперечень зазначив, що постановою слідчого від 21.02.2022 кримінальне провадження за фактом ДТП за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - за відсутністю в діях водія [PERSON] складу злочину. Посилається на те, що потерпілий допустив порушення правил дорожнього руху, а тому в діях відповідача відсутня вина у вчиненні ДТП та смерті пішохода, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Крім того, посилаючись на норми статей 263, 1187, 1193 ЦК України, зазначає, що заявлений розмір моральної шкоди є явно завищеним, так як відсутня вина відповідача, а загиблий знехтував правилами безпеки руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат позивачів на правову допомогу (том. 1 а.с.81) Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавали (том 2 а.с.71-74). Представник позивачів - адвокат Заставний Роман Андрійович, який діє на підставі ордерів на надання правничої (правової) допомоги від 09.08.2023 серії ВС №1221822 та серії ВС №1221824 (том 1 а.с. 93, 94), 26.02.2025 через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивачів участі (том 2 а.с.79-81). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Горобець Роман Миколайович, який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1122227 від 15.06.2023 (том 1 а.с.106), через систему «Електронний суд» 26.02.2025 подав до суду заяву про розгляд справи без його та відповідача участі, у задоволенні позовних вимог просить відмовити (том 2 а.с.77-78). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Згідно з довідкою від 21.05.2020 №3019309399779514 про дорожньо-транспортну пригоду, 26.10.2019 о 23 год. 56 хв. в с. Підворки Харківської області, вул. Сумський Шлях, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «HONDA INSIGHT», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , який загинув на місці події (а.с.13). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2019 зареєстровано кримінальне провадження №12019220000001549 за правовою кваліфікацією ч.2 ст.286 КК України за фактом здійснення наїзду 26.10.2019 близько 23.30 год в районі буд. 18 по вул. Сумський Шлях, смт Підворки Дергачівського району Харківської області, автомобілем «HONDA INSIGHT», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , на пішохода [PERSON] внаслідок чого останній загинув (а.с.14). Згідно з висновком експерта №347/19-Дт від 28.10.2019-12.12.2019, за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа [PERSON] , були виявлені ушкодження голови, тулуба та кінцівок, які утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупих предметів з великою силою, індивідуальні особливості яких не відобразилися і могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні з транспортним засобом, що рухається, коли потерпілий перебував у вертикальному положенні й більш вірогідно, був повернутий до транспортного засобу правою задньо-боковою поверхністю тіла. За ступенем тяжкості вищенаведених ушкоджень у своїй сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Причиною смерті [PERSON] є вищеописана несумісна з життям травми тіла. При судово-токсилогічній експертизі крові від трупа виявлено етиловий спирт в кількості 1,69%, що стосовно живих осіб відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння (том 1 а.с.16-19). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Пісочинською селищною радою Харківсього району Харківської області 08.06.1976 (том 1 а.с.23). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.11.2019 Виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області (том 1 а.с.21). На підставі довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Солоницівською селищною радою 03.03.2020 за вих.№532, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 05.11.2003 по 05.07.2019, фактично мешкав по день смерті ( [INFO] ), разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та батьком [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с.22). Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження, постановленої слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУНП в Харківській області майором поліції Коломойцем К.В., досудовим розслідуванням встановлено, що 26.10.2019, близко 23.30, в районі буд. 18, вул. Сумський Шлях, смт Підворки Дергачівського району Харківської області, зі сторони смт Солоницівки в напрямку м. Харкова рухався автомобіль «HONDA INSIGHT», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , де зліва на право по ходу його руху через проїжджу частину не на пішохідному переході, рухався пішохід [PERSON] , [INFO] , де водій [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Згідно з висновком судово-медичної експертизи №347/19-ДТ смерть [PERSON] настала в результаті несумісної з життям травми тіла. В крові у останнього був виявлений етиловий спирт в кількості 1,69%, що є середнього ступеню алкогольного сп`яніння. Відповідно до висновку комплексної судової експертизи відео, звукозапису та автотехнічної експертизи №7/1359/1360/1361/13/292 КПСЕ-19 від 27.12.2019, встановлено, що пішохід перед наїздом рухався в напрямку зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «HONDA INSIGHT», р.н. [NUMBER] . Згідно з висновком комплексної судової медичної та автотехнічної експертизи №08-136/2020/8549/18761 від 08.12.2020 встановлено, що пішохід [PERSON] перед наїздом у вертикальному чи близькому, був обернений правою бічною поверхнею тіла до передньої правої частини автомобіля «HONDA INSIGHT», р.н. [NUMBER] . При цьому він знаходився в стані кроку, тобто рухався. Після наїзду останнього, тіло розвернуло проти ходу годинникової стрілки, з закиданням тіла на капот. Місце наїзду автомобіля на пішохода [PERSON] розташовувалося в межах смуги руху автомобіля «HONDA INSIGHT», р.н. [NUMBER] . Таким чином, у зв?язку з тим, що в ході досудового розслідування не встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України, бо встановити повний механізм пригоди і чи мав технічну можливість запобігти ДТП водій [PERSON] , не надалося можливим, тобто, відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У зв`язку з чим, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження, внесене 26.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019220000001549, закрито у зв`язку з відсутністо складу кримінального правопорушення (том 1 а.с. 82-83, 109-111, 131-132). Згідно з даними перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ, за транспортним засобом - легковим автомобілем «HONDA INSIGHT», державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , станом на 26.10.2019 був діючий страховий поліс №АО3047085, за яким застрахована цивільна відповідальність в страховій компанії АТ «СК «АРКС», страховик є діючим членом МТСБУ (том 1 а.с. 24, 139). Полісом №АО/3047085обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим транспортним засобом є «HONDA INSIGHT», державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну становить 100 000, 00 грн, розмір франшизи становить 2000,00 грн (том 1 а.с. 138). У зв`язку з вказаною вище дорожньо-транспортною пригодою, [PERSON] та [PERSON] 16.03.2020 звернулися до АТ «СК «АРКС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою - по 25038,00 грн кожному (том 1 а.с. 25-27). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17.11.2023 у справі №619/5893/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на сторні відповідача [PERSON] , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.10.2019, близько 23.30, в районі буд. 18, вул. Сумський Шлях, смт Підворки Дергачівського району Харківської області, в результаті якої автомобіль «HONDA INSIGHT», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, було стягнуто з АТ «СК «АРКС» на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану смертю фізичної особи, в розмірі 25038,00 грн, що визначений відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Рішення суду набрало законної сили 23.12.2023 (том 1 а.с. 211-217, том 2 а.с. 27-32, 52-58). Пунктом 27.3 статті 27 Закону передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Крім того, ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 17.10.2024 затверджена мирова угода у справі №619/5846/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, третя особа - [PERSON] , за умовами якої відповідач АТ «СК «АРКС» сплачує на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану смертю фізичної особи, в розмірі 25 038, 00 грн. Ухвала набрала законної сили 02.11.2024 (том 2 а.с. 33-36, 59-62). Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непероборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах: від 05.06.2019 у справі №466/4412/15-ц (провадження №61-37654св18); від 15.08.2019 у справі №756/16649/13-ц (провадження №61-26702св18); від 02.10.2019 у справі №447/2438/16-ц (провадження №61-26195св18); від 11.12.2019 у справі №601/1304/15-ц (провадження №61-33216св18). Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 03.12.2014 у справі №6-183цс14. Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Частиною 2 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц міститься висновок про те, що «визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення». Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 1193 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Вирішуючи питання про розмір завданої позивачам моральної шкоди, суд бере до уваги, що позивачам смертю їх сина завдані душевні страждання пов`язані з незворотною втратою рідної людини. Враховуючи, що смерть сина позивачів настала у зв`язку з його особистою необережністю при рухові через проїжджу частину не на пішохідному переході й перебування його в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню, враховуючи, що позивачами не надано доказів на підтвердження наявності обставин, на які вони посилаються, а саме наявності погіршення стану здоров`я внаслідок подій, що сталися 26.10.2019, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, оцінює моральні страждання позивачів у загальному розмірі 200 000, 00 грн (по 100000,00 грн кожному), та за мінусом виплат, що здійсненні страховиком, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] 74962,00 грн у рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, та аналогічну суму на користь позивача [PERSON] . Отже, позовні вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення. Частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При зверненні до суду з даним позовом позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Враховуючи, що представник позивачів при поданні позову до суду, одночасно заявив клопотання про надання строку для подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, тому суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл цих витрат. Відповідач про понесення ним судових витрат суд не повідомляв. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди (74,96%), з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 680,64 грн.

Outcome: partial