Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

У лютому 2025 року позивачка [PERSON] звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі сторони перебувають з 07 березня 2019 року. Позивачки вказує, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони припинили шлюбні відносини, припинили вести спільне господарство, вони проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, проти примирення вона заперечує. Враховуючи вищенаведене, просить шлюб розірвати та змінити своє прізвище на дошлюбне. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явились, подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності, заявлені нею позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився подав до суду заяву, згідно змісту якої позовні вимоги визнав та просив справу розглядати за його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07 березня 2019 року Виконавчим комітетом Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 07 березня 2019 року, про що складено відповідний актовий запис №1, місце державної реєстрації: Виконавчий комітет Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено на [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 грудня 2019 року, сторони у даній справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4\~ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~передбачено, що проголошена\~Конституцією України\~(254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинено. Позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, про що свідчить її заява. Відповідач заявлені позовні вимоги визнав, про що свідчить його заява. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Позовні вимоги про визначення місце проживання дитини чи поділ майна подружжя у даній справі сторони не заявляли. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України\~суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню, з відповідача на користь позивачки сума сплаченого судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі ст.ст.24,\~56,\~110,\~112,\~113 СК України,

Outcome: approved