Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій прохає встановити факт постійного проживання [PERSON] [INFO] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Просила суд допитати в якості свідків [PERSON] мешкає [ADDRESS] , [PERSON] мешкає, [ADDRESS] , [PERSON] , мешкає [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] у заявниці померла мати, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.04.2024 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,1000 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS] . Даний житловий будинок з господарськими будівлями і земельна ділянка належали [PERSON] на праві власності на підставі Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.10.2007 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ № 044986 від 21.01.2008 року. Єдиною спадкоємицею першої черги є заявниця [PERSON] - рідна дочка померлої [PERSON] , інших спадкоємців за законом та за заповітом не має. У видачі свідоцтва про право на спадщину заявниці було відмовлено у зв`язку із тим, що заявник у встановлений шестимісячний строк не подано до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини і заявниця не була зареєстрована разом з померлою на день її смерті, що підтверджується копією листа Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори від 08.11.2024 року за №491/01-016. Заявник зазначає, що з 2006 року проживала зі своєю матір`ю до [INFO] , тобто до дня її смерті, що я постійно проживала разом із своєю мамою [PERSON] , підтверджується такими доказами. Довідкою про фактичне місце проживання особи без реєстрації, актом складеним «Тріада - 21» від 14 листопада 2024 року про встановлення факту фактичного заявником проживання з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , свідоцтвом про смерть [PERSON] .Цей факт можуть засвідчити свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 25.11.2024 заява прийняти до розгляду та відкрито провадження. Представник територіальної громади в особі Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився, клопотань чи заперечень до суду не надходило. В судовому засіданні заявниця та її представник подану заяву підтримали та наполягали на її задоволенні. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , серед іншого, повідомили, що знайомі із заявницею та підтвердили, що вона дійсно проживала із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Суд, з`ясувавши думку учасників справи, заслухавши покази свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.04.2024 [PERSON] померла [INFO] (, яка є матір`ю заявниці, що підтверджується свідоцтвом про шлюб батьків заявниці та свідоцтвом про народження заявниці (а.с. 8-10). Згідно довідки виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, від 23.05.2023 №20-11/1972 про зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , з 23.05.2023 по теперішній час (а.с.13). Так, заявницею подано докази, які дають підстави суду вважати, що вона дійсно проживала разом зі своєю матір`ю без реєстрації місця проживання, а саме довідка про фактичне місце проживання особи без реєстрації за підписом голови ОСН «Тріада-21» Потока О.М. (а.с. 17) та акт № 139 за підписом голови ОСН «Тріада-21» Потока О.М. та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до відповіді Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори від 08.11.2024 №491/01-16, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк не звернулась з заявою до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини і не була зареєстрована разом з померлою на день її смерті (а.с. 11). Відповідно до положень ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У силу п.7 Постанов Пленуми Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника . За приписами п.7 Постанов Пленуми Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки. Згідно норм ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видючою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання заявника [PERSON] з [PERSON] , яка померла [INFO] , за таких обставин заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved