Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

20.01.2025 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення трирічного віку. В своєму позові [PERSON] зазначає, що 01.06.2023 року сторони зареєстрували шлюб. У них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалось і на даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. [PERSON] сама повністю утримує доньку та займається її вихованням. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні спільної дитини, не надає жодного матеріального чи грошового утримання. Майновий тягар утримання дитини лежить тільки на [PERSON] . Наскільки відомо позивачці, відповідач працює, стабільно щомісячно утримає дохід. Будь-яких інших осіб на утриманні у відповідача немає. Відповідач має гарний стан здоров`я. На даний момент позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і єдиним джерелом доходів є державна соціальна допомога на утримання дитини, щомісячний розмір якої становить 860 грн. Відповідно до цього, позивачка потребує матеріальної допомоги. Тому позивач просить суд, стягнути аліменти з відповідача на свою користь у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , віку трьох років. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву, зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить розглядати справу за її відсутності, винести рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, зазначив, що визнає позовні вимоги, просить розглядати справу за його відсутності, винести рішення. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. \~ \~ \~ \~ [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народженням, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 235, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 001325497 про склад сім`ї від 24.12.2024 року, виданої ТОВ «Абонент ХХІ», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої\~статті 9 Конституції України,\~статті 10 ЦК України\~є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Крім того, відповідно до вимог\~статті 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно\~статті 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України). Згідно\~статті 80 СК України\~аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідачем [PERSON] визнано позовні вимоги. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, крім того, є особою працездатного віку, обставин та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу, суду не надано, тому виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та можливості відповідача, суд задовольняє позовні вимоги, присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, що буде відповідати інтересам обох сторін. Відповідно до положень статті\~191\~та статті\~79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 20 січня 2025 року. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача, тобто з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень в дохід держави.

Outcome: approved