Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

25\~грудня 2024\~року від\~позивача ТОВ\~«Коллект центр»\~через систему\~«Електронний суд»\~надійшла до\~суду позовна\~заява до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Свої вимоги\~обгрунтовує тим,\~що 13\~квітня 2021\~року між\~ТОВ «Слон\~кредит» та\~ [PERSON] \~був укладений\~договір №\~577520,\~відповідно до\~якого сума\~кредиту (загальний\~розмір)\~складає 12500\~грн,\~строк кредиту\~ 365\~днів,\~з кінцевим\~терміном повернення 13\~квітня 2022\~року. Кредитодавець належним\~чином виконав\~свої зобов`язання\~за договором,\~надавши позичальнику\~кредитні кошти,\~в порядку\~передбаченому умовами\~договору.\~Незважаючи на\~це,\~відповідач не\~виконав свого\~обов`язку та\~припинив повертати\~наданий йому\~кредит в\~строки,\~передбачені договором.\~26\~листопада 2021\~року було\~укладено договір\~№26-11/2021,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Слон кредит»\~відступило на\~користь ТОВ\~«Вердикт капітал»\~права вимоги\~за кредитними\~договорами до\~позичальників,\~в тому\~числі за\~договором №577520. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №577520. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №577520. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №577520 від 13.04.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 17426,53 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10670,35 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6756,18 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором №577520 від 13.04.2021 року у розмірі 17426,53 грн, понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 27 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 27 лютого 2025 року у зв`язку з першою неявкою відповідача у судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 89 на звороті). Одночасно у позовній заяві просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 6). Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 93). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що 13 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір № 577520 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір). Відповідно до умов договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 12500 грн, строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 13.04.2022 року (включно), тип процентної ставки фіксована та становить 25% за перший день користування кредитом, 85% річних починаючи з другого дня (включно) до кінця строку надання кредиту. Договір підписаний сторонами. (а.с. 13-16). Крім того, 13 квітня 2021 року [PERSON] власноруч підписав заяву-анкету та заяву-приєднання до публічної пропозиції ТОВ «Слон кредит» (а.с. 20-21). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №57520 від 13.04.2021 року, сформованого ТОВ «Слон кредит», станом на 26 листопада 2021 року залишок заборгованості зі сплати кредиту становив 13997,41 грн, з яких 10670,35 грн заборгованість за кредитом, 3327,06 грн за відсотками (а.с. 31). Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 26-11/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступає за плату право грошової вимоги до боржників, вказані у реєстрах боржників (а.с. 34-38). Згідно п.2.4 даного договору, фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими надається. Із реєстру заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердикт капітал», заборгованість за кредитним договором № 577520 станом на 10 січня 2023 року становить 17426,53 грн, з яких 10670,35 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 3327,06 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (26.11.2021), 3429,12 грн нараховані відсотки згідно кредитного договору (а.с. 32). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступає шляхом продажу належні йому права вимоги до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору, а ТОВ «Коллект центр» сплачує ТОВ «Вердикт капітал» грошові кошти у розмірі та порядку визначених цим договором (а.с. 48-53). Згідно п. 5.4.3 даного договору, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів, за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України) за договорами позики (кредитними договорами) (в тому числі за періоди що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені первісним кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики (кредитних договорів). Із акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року, Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року, вбачається, що у [PERSON] згідно кредитного договору № 577520 сума заборгованості становить 17426,53 грн, з яких 10670,35 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 6756,18 грн сума заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 53, 56-58). Згідно розрахунку заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором №577520 від 13.04.2021 року перед ТОВ «Коллект центр» станом на 06.12.2024 року, сформованого ТОВ «Коллект центр», загальна сума заборгованості становить 17426,53 грн, з яких 10670,35 грн сума заборгованості за тілом кредиту кредиту, 6756,18 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 33). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «Слон кредит» надало [PERSON] кредитні кошти шляхом перерахування на зазначений рахунок у кредитному договорі, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого відповідач вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, позикодавець ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, в порушення положень кредитного договору та вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, користуючись коштами наданими йому кредитором, не виконує своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування коштами, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість за вищезазначеним правочином. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини. З огляду на викладене, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт утворення заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, а відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за договором № 577520 про надання споживчого кредиту від 13\~квітня 2021\~року у розмірі 17426,53 грн, з яких 10670,35 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 6756,18 грн сума заборгованості за відсотками. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої, другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ «Коллект Центр» в суді надавалася адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року. Згідно пункту 4.1 договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. На підтвердження факту надання професійної правової допомоги позивачем надано заявку на надання юридичної допомоги №7 від 01 листопада 2024 року (а.с. 73) та витяг із акту №1 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 року (а.с. 74), з яких вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг, кількість годин та вартість послуг, а саме: надання усної консультації, 2 год.- 3000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, 2 год.- 6000 грн, а всього 9000 грн. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved