Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 12 серпня 2000 року Житомирським міським відділом РАГС між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У вказаному шлюбі [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 29.12.2006 року у справі №2-4707 зобов`язано відповідача сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 06.12.2006 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше встановленого законодавством мінімального аліментного платежу, що на день винесення рішення становило 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку. На підставі вказаного рішення судом видано виконавчий лист. 24.01.2007 вказаний виконавчий лист надійшов на виконання до Корольовського відділу державної виконавчої служби, наразі Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомир Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), згідно заяви позивача та цього ж дня державним виконавцем було відкрито виконавче провадження [NUMBER], про що винесено відповідну постанову. 24 січня 2007 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Так, з лютого 2007 року до лютого 2020 року (до повноліття дитини) відповідач здійснював платежі по аліментах лише в лютому 2008 року в сумі 185 грн, в липні 2008 року в сумі 205 грн, в серпні 2008 року в сумі 220 грн, в лютому 2009 року в сумі 210 грн, в серпні 200 року в сумі 220 грн, в вересні 2009 року в сумі 220 грн, в лютому 2010 року в сумі 185 грн, в червні 2010 в сумі 273 грн, в жовтні 2010 року в сумі 272 грн, в грудні 2010 в сумі 270 грн, в лютому 2011 року в сумі 250 грн, в квітні 2011 року в сумі 286 грн, та в липні 2011 року в сумі 250 грн, після чого від сплати аліментів самоусунувся, будь-якої матеріальної допомоги по утриманню та забезпеченню базових потреб дитини позивачу не надавав, хоча мав таку можливість, чим допустим станом на лютий 2020 року заборгованість в сумі 137 520,40 грн. Наразі є всі підстави вважати, що заборгованість по аліментам утворилась через умисну несплату відповідачем своєчасно та в повному обсязі аліментів на утримання спільної із позивачем дитини, оскільки останній є працездатною, фізично здоровою людиною, інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати не має, з метою приховування реально отриманих доходів працював та працює неофіційно, розмір вищевказаної заборгованості відповідачем в судовому порядку не оскаржено та 07.04.2020 постановою Богунського районного суду міста Житомира у справі №295/666/20 відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП (несплата аліментів) до 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт. Таким чином загальна сума пені за несвоєчасну плату Відповідачем аліментів у період з лютого 2007 року по лютий 2020 року, з урахуванням приписів статті 196 Сімейного кодексу України, згідно якої розмір неустойки (пені) не може бути більшим 100 відсотків від Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного заборгованості, роз`яснень що саме розуміється під цим формулюванням, викладених у цивільного суду від 19.01.2022 у справі № 711/679/21 (провадження 61-18434св21) складає 128 334,75 грн. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача направила заяву в якій просить справу розглядати без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи направив клопотання в якому просить розгляд справи проводити без їхньої участі, при винесені рішення покладаються на розсуд суду. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за відсутності заперечень позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с. 15). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , від 24.01.2007 року (а.с. 18). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29.12.2006 року у справі № 2-4707 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше встановленого законом розміру для дитини відповідного віку починаючи з 06.12.2006 року і до повноліття. (а.с. 16). Постановою Богунського районного суду міста Житомира у справі №295/666/20 відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП (несплата аліментів) до 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт. (а.с.24-25) Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196 СК України, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як убачається із матеріалів справи, відповідно до наданого головним державним виконавцем Цимбалюк Н.Ю. розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER], загальний борг відповідача по аліментам станом на повноліття дитини ([INFO]) складає 137 520,40 грн (а.с.20-22). З урахуванням того, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи та на платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Правових підстав для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення сплати аліментів на дітей матеріали справи не містять та відповідачем не надано, як і відзиву на позов. Розраховуючи розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц, провадження № 14-61цс18. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. За таких обставин, позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів, передбачену ст. 196 СК України, що складає суму 128 334,75 грн, що забезпечить захист інтересів дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі.

Outcome: approved