Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: ТОВ «ФК\~«ПІНГ-ПОНГ» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборговансті за кредитним договором. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 04.04.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН», [PERSON] подала Заявку на отримання кредиту № 100729085. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Опісля ТОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит № 100729085 від 04.04.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення договору отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилась з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Таким чином, відповідачка уклала договір про споживчий кредит № 100729085 від 04.04.2021 з ТОВ «МІЛОАН», та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000,00 грн. 29.07.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги № 05Т, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 100729085 від 04.04.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідачки. 24.01.2022 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ- ПОНГ» укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 100729085 від 04.04.2021. Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 46350,00 грн, із яких, заборгованість за тілом кредиту становить 9000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 37350,00 грн. Відповідачка зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ТОВ «ФК\~«Ріальто» заборгованість в сумі 21675,60 грн., та стягнути сплачені судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлялась завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.11.2024 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Також даною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Станом на день винесення рішення відповідач не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 04.04.2021 на підставі Закону України «Про електронну комерцію» було укладено електронний договір про споживчий кредит № 100729085 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , який було підписано після подання відповідачем Заявки на отримання кредиту № 100729085 та отримання електронного повідомлення з одноразовим ідентифікатором (а.с. 21-26, 48). За умовами зазначеного договору відповідачу надано грошові кошти у в національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, в сумі 10000,00 грн, строком на 30 днів з 04.04.2021, знижена процента ставка 3%, стандартна базова процентна ставка 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 2.4 Договору, позичальник зобов`язується повернути кошти, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 Договору, а також виконати інші обов`язки згідно Договору та Правил надання грошових коштів, які є невід`ємною частиною договору позики. Згідно платіжного доручення № 26480938 від 04.04.2021, ТОВ «Мілоан» здійснило перерахунок коштів в сумі 10000,00 грн на банківську картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] , призначення платежу: кошти згідно Договору 100729085 (а.с. 33). Користуючись своїм правом на продовження строку користування кредитом, передбаченим п. 2.3 Договору, відповідач пролонгувала термін кредитування, зокрема 04.05.2021 шляхом сплати комісії за пролонгацію в сумі 1000 грн, тіла кредиту в сумі 1000 грн, та процентів по кредиту в сумі 2700 грн. Загальний строк дії кредитного договору становить з 04.04.2021 по 18.07.2021, що підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100729085. Також згідно даних відомостей вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 46350,00 грн, з яких: 9000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 37350,00 грн заборгованість по процентам (а.с. 52-53). 29.07.2021 було укладено Договір відступлення прав вимоги № 05Т, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за Кредитним договором № 100729085 від 04.04.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в сумі 46350,00 грн, що підтверджується Договором та витягом з Додатку до нього (а.с. 13-20, 54). 24.01.2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 100729085 від 04.04.2021 в сумі 46350,00 грн (а.с. 27-30, 50). Згідно з п. 3.3.2 договору, відповідач як позичальник зобов`язана у строки та терміни, встановлені цим Договором, повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим Договором. Однак на день звернення до суду свого обов`язку щодо повернення коштів відповідач не виконала, незважаючи на досудову вимогу № 100729085-АВ від 02.09.2024, надіслану їй представником позивача-адвокатом Білецьким Б.М. (а.с. 34). Таким чином, станом на дату розгляду справи судом загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 46350,00 грн., з яких: 9000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 37350,00 грн заборгованість по процентам. Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права: Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі кредитного договору, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно до ст. 11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 ст.\~205\~ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено,\~якщо відповідно\~до акту\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами\~та моментом\~його підписання\~є використання: електронного підпису\~або електронного\~цифрового підпису\~відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис»,\~за умови\~використання засобу\~електронного цифрового\~підпису усіма\~сторонами електронного\~правочину; електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 11\~зазначеного закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09. 2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19; від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. У частині 1 ст.\~509\~ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525\~ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] 04.04.2021 укладено договір про споживчий кредит № 100729085, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 10000 грн. Умови користування (строки повернення, проценти за користування, загальний розмір кредиту, тощо) визначені крединим договором та доведені до відома сторін, що підтверджується їх підписами у договорі. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді електронного документа, та підписання кредитного договору здійснено електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, та надало йому кредит в розмірі 10000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач належним чином оплату за кредитним договором не здійснювала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість по спраті кредиту та відсотках за користування кредитом. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Щодо строку нарахування процентів за користування кредитом суд зазначає, що п. 2.3 договору про споживчий кредит передбачає можливість пролонгації строку кредитування, шляхом сплати сплати комісії за пролонгацію, тіла кредиту та процентів по кредиту. Користуючись своїм правом на продовження строку користування кредитом, передбаченим п. 2.3 Договору, відповідач [PERSON] пролонгувала термін кредитування, зокрема 04.05.2021 шляхом сплати комісії за пролонгацію в сумі 1000 грн, тіла кредиту в сумі 1000 грн, та процентів по кредиту в сумі 2700 грн. Загальний строк дії кредитного договору, з урахуванням пролонгації, становить з 04.04.2021 по 18.07.2021, що підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100729085. За вказаний період кредитором здійснювалось нарахування процентів на пільгових та стандартних умовах. Таким чином, нараховування процентів за користування кредитом здійснювалось з дотриманням умов кредитного договору, тому вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом є правомірною. Щодо переходу права вимоги суд зазначає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. 29.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 05Т, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за Кредитним договором № 100729085 від 04.04.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Відповідно до Витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 46350,00 грн, з яких: 9000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 37350,00 грн заборгованість по процентам. Згідно п. 6.2.3 договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Також згідно п. 1.3 договору відступлення прав вимоги, новий кредитор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до боржників, придбаних від кредитора за цим договором. Договір про відступлення прав вимоги та додатки до нього, в тому числі Акт приймання-передачі Реєстру боржників, підписано сторонами та скріплено печатками 29.07.2021. Оплата фінансування проведена згідно умов договору, що підтверджується платіжною інструкцією № 1188 від 12.08.2021. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість переходу прав вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». У свою чергу, 24.01.2022 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 100729085 від 04.04.2021. Відповідно до Витягу з додатку до договору факторингу, ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 46350,00 грн, з яких: 9000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 37350,00 грн заборгованість по процентам. Згідно п. 1.3 договору факторингу, права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Договір факторингу та додатки до нього підписано сторонами та скріплено печатками 24.01.2022. Оплата фінансування проведена згідно умов договору, що підтверджується відповідними платіжними документами. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість переходу прав вимоги від ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ». ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, кредитор, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим наявна заборгованість за договором про споживчий кредит № 100729085 від 04.04.2021 в розмірі 46350,00 грн, з яких: 9000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 37350,00 грн заборгованість по процентам. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] порушила обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з неї суми заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 46350,00 грн ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, що зазначено, зокрема, в рішеннях у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 та у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 6000,00 грн. надано: договір № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024, укладений між ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» та адвокатом Білецьким Б.М., додаткову угоду № 100729085 від 30.09.2024, платіжну інструкцію від 31.10.2024 № 796, Акт № 100729085 від 30.09.2024 на підтвердження факту надання павничої допомоги, та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 30.09.2024 (а.с. 10-13, 31, 38, 47, 51). Вказані витрати не викликають в суду сумнівів, а тому відшкодування понесених ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» витрат на правову допомогу слід стягнути з відповідача. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанова Верховного суду КЦС від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved