Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що 25 жовтня 2023 року та 15 лютого 2024 року між ним та [PERSON] були укладені договори дарування. За якими [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,4501 га з кадастровим номером 3220886200:06:002:0092 з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ревненської сільської ради Бориспільського району, а також житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2501 га з кадастровим номером 3220886001:01:003:0002 з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] . Крім цього, 15 березня 2024 року між позивачем та [PERSON] також був укладений договір дарування. Згідно з якими [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1499 га з кадастровим номером 3220886001:01:003:0060, з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] . Позивач вказав на те, що він є особою похилого віку. У зв`язку з цим, [PERSON] та [PERSON] зобов`язалися здійснювати догляд за ним, за цієї умови до них перейде право власності на вказані об`єкти нерухомого майна. Незважаючи на це, [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виконання обов`язку щодо догляду за позивачем, не надають йому жодної допомоги. Позивач вказав, що ним укладені договори дарування під впливом помилки. За таких обставин [PERSON] просить визнати недійсними: договір дарування, що укладений між ним та [PERSON] 25 жовтня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко О.В., зареєстрований в реєстрі за №518; договір дарування, що укладений між ним та [PERSON] 15 лютого 2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко О.В., зареєстрований в реєстрі за №77; договір дарування, що укладений між ним та [PERSON] 15 березня 2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко О.В., зареєстрований в реєстрі за №128, стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у розмірі 600000 гривень та 26000 доларів США. 2. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити. [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви, якими визнали пред`явлений позов та не заперечували проти його задоволення. Судові засідання просили проводити за їхньої відсутності (а.с.34,35). Приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Криворучко О.В. надала до суду заяву, якою просила розглядати цивільну справу за її відсутності (а.с.45). 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.28-29). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2025 року позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів грошових коштів були залишені без розгляду (а.с.50). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив проводити розгляд справи в підготовчому засіданні, зважаючи на визнання відповідачами позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 25 жовтня 2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування земельної ділянки сільськогосподарського призначення. За умовами якого [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,4501 га з кадастровим номером 3220886200:06:002:0092, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в Бориспільському районі, Ревненська сільська рада (а.с10-11). 15 лютого 2024 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування земельної ділянки та житлового будинку. За умовами якого [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,2501 га з кадастровим номером 3220886001:01:003:0002, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.12-13). 15 березня 2024 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування земельної ділянки та житлового будинку. За умовами якого [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,1499 з кадастровим номером 3220886001:01:003:0060, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.14-15). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються параграфом 2 «Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону» гл.16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України кщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.19 постанови №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] визнали пред`явлений до них позов у повному обсязі, що свідчить про їх обізнаність з наслідками визнання недійсним спірних договорів дарування. Крім цього, визнання відповідачами позовних вимог не порушують прав інших осіб, а також не суперечать вимогам цивільного законодавства. Тому суд вважає за допустиме визнати недійсними: договір дарування, що укладений між [PERSON] та [PERSON] 25 жовтня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко О.В., зареєстрований в реєстрі за №518; договір дарування, що укладений між [PERSON] та [PERSON] 15 лютого 2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко О.В., зареєстрований в реєстрі за №77; договір дарування, що укладений між [PERSON] та [PERSON] 15 березня 2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко О.В., зареєстрований в реєстрі за №128. 7. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції від 04 жовтня 2024 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 18773 гривень 60 копійок. Пред`явлений ним позов задоволений. Враховуючи, що розгляд справи по суті не здійснювався, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 1816 гривень 80 копійок (1211,20 ?3 / 50%), а також стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача витрати на оплату судового збору у розмірі по 908 гривень 40 копійок з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved