Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. У листопаді 2024 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з указаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 28.01.2024-100001034 від 28 січня 2024 року у розмірі 18 590 грн 06 коп, суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. 1.2 Позов обґрунтовано тим, що 28 січня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 28.01.2024-100001034. 1.3. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 13 000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 28 січня 2024 року, строком на 28 днів. 1.4. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 24 лютого 2024 року, утворилась заборгованість у розмірі 18 590 грн 06 коп, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 000 грн, по процентам в розмірі 3 640 грн 06 коп та комісія 1 950 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». 1.5. 29 січня 2025 року відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Споживчий центр». 1.6. Відзив обґрунтовано тим, що на підтвердження того, що відповідачу надано кредит у розмір 13 000,00 грн позивач надав квитанцію про видачу коштів від платника «Швидкий кредит», проте вказана квитанція не є первинним бухгалтерським документом та не підтверджує перерахування коштів саме відповідачу. У квитанції вказаний платник «Швидкий кредит», тоді як у квитанції Ощадбанку на зарахування коштів вказаний платник *BISTRIJ KREDIT DNIPRO UKRAINE. Вважає, що факт видачі кредиту саме позивачем не доведено. 1.7. Квитанція надана позивачем не може вважатися належними та допустимим доказом, який підтверджує здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів. 1.8. Таким чином, позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за позикою не долучено належного документу, передбаченого ст.ст. 41, 49 Закону України «Про платіжні послуги», ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. 1.9. Не надано також позивачем до позовної заяви і доказів існування будь яких правовідносин між ТОВ «Споживчий центр» та оператором платіжної системи, який здійснив переказ коштів на рахунок відповідача від імені кредитора. 1.10. Комісія за управління кредитом, яку просить стягнути позивач є незаконною та не може стягуватися з відповідача. Так, комісія за управління кредитом це не діяльність кредитора з надання позичальнику визначеного договором матеріального чи нематеріального блага і тому не може стягуватися з позичальника. Потрібно також зазначити, що умови договору про встановлення будь-яких комісій є не справедливими відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», що є наслідком нікчемності цієї умови. 1.11. 06 лютого 2025 року представником позивача надано відповідь на відзив, просить позовні вимоги задовольнити. 1.12. Відповідь на відзив обґрунтовано тим, що ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 28 січня 2024 року; 2) подання відповідачем заявки № 28.01.2024-100001034 від 28 січня 2024 року; 3) надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 28.01.2024-100001034 (кредитної лінії) від 28 січня 2024 року. Таким чином, було укладено кредитний договір № 28.01.2024-100001034 від 28 січня 2024 року у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. 1.13. Стороною позивача (кредитодавця) документи, що складають кредитний договір підписувались електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останньою, як фінансовий - 00972267839. За інформацією з Довідки ТОВ «Старт-мобайл» вих. № 0302/25-1 від 03.02.2025 р.: «на номер абонента [NUMBER] 28 січня 2024 року о 11:30:04 було доставлено SMS- повідомлення з текстом: «Код підтвердження: [NUMBER]». Саме його було використано відповідачкою для підписання кредитного договору - 28 січня 2024 о 11:31:59. Відповідач зазначає даний номер телефону у відзиві як свій власний. Позивач надає суду Log File з чіткою хронологією дій учасників електронної комерції при укладенні електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі позивача - веб-сайті позивача sgroshi.com.ua. Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений. Відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. 1.14. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджує Квитанція №2419623653 від 28.01.2024 р., яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. 1.15. Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет- еквайрингу - Liqpay. Відтак, квитанція і є первинним платіжним документом. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 03 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 2.2. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив просив розгляд проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 2.3. Відповідачка у судовому засіданні 03 березня 2025 року позовні вимоги визнала частково у частині тіла кредиту та процентів, але заперечувала проти стягнення комісії. Додатково пояснила, що кошти змушена була брати в кредит на лікування важкого онкологічного захворювання своєї сестри і завжди намагалась їх повертати. Проте через власні проблеми зі здоров`ям та невеликим розміром пенсії зазначений кредит вчасно не повернула. Зазначила, що для неї важлива будь-яка сума, що стягується, а тому просила відмовити в стягненні комісії. 3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини 3.1. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 3.2. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 3.3. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 3.4. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.5. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. 3.6. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 3.7. Згідно із ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 3.8. Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 3.9. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. 3.10. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 3.11. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 3.12. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. 3.13. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 3.14. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 3.15. Нормами частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. 3.16. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). 3.17. За змістом положень статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 3.18. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). 3.19. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 3.20. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 3.21. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. 3.22. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 3.23. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина перша статті 625 ЦК України). 3.24. Згідно частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 3.25. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку або іншої фінансової установи надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку позичальника їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. 3.26. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. 3.27. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. 3.28. В частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України. 4. Фактичні обставини, встановлені судом 4.1. Судом установлено, що 28 січня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 28.01.2024-100001034 шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти). 4.2. Кредитний договір складається з таких електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта); заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаного при його ідентифікації на сайті. 4.3. Позичальником підписано паспорт споживчого кредиту з інформацією про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовною загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також таблицю обчислення загальної вартості кредиту. 4.4. Відповідачка підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 28.01.2024-100001034 від 28 січня 2024 року, з яким вона попередньо уважно ознайомилася. Акцептовані нею умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. 4.5. При оформленні кредиту [PERSON] було заповнено анкету позичальника. 4.6. Для підписання і укладення цього правочину був введений код з смс-повідомлення, яке було направлено на номер телефону відповідачки. 4.7. Відповідно до заявки від 28 січня 2024 року сума кредиту становить 13 000,00 грн; строк, на який надається кредит - 28 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 24 лютого 2024 року; процентна ставка - 1 % за один день користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15 % від суми кредиту та дорівнює 1 950,00 грн. 4.8. Пунктом 3.2. договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 4.9. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5167-80XXXXXX- 7243. 4.10. Згідно п. 4.3 договору днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання Кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання кредиту, днем/датою надання кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої кредитодавцем платіжної операції з надання кредиту не з вини кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. Неможливість видачі кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням позичальника для її отримання у дату надання/видачі кредиту, зазначену в заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний договір є розірваним та припиненим з дати надання/видачі кредиту, зазначеної в заявці. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. 4.11. Відповідно до п. 6.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. 4.12. Відповідно до умов кредитного договору № 28.01.2024-100001034 від 28 січня 2024 року, укладеного між сторонами, передбачена комісія, пов`язана із наданням кредиту, розмір якої становить 1 950,00 грн. 4.13. [PERSON] під час укладення кредитного № 28.01.2024-100001034 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи Bank ID Національного банку.Під час ідентифікації Позичальника - [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. 4.14. Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» є абонентом Системи BankID Національного банку з 26 жовтня 2020 року. 4.15. Згідно п.10.1. договору цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. 4.16. [PERSON] 28.01.2024 електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 13 000 грн., а отже акцептовано умови Договору. 4.17. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 24.02.2024 року, утворилась заборгованість у розмірі 18 590 грн 06 коп, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 000 грн, по процентам в розмірі 3 640 грн 06 коп та комісія 1 950 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». 5. Оцінка Суду 5.1. Суд вважає, що відповідачка не виконала умови укладеного нею кредитного договору та не повернула отримані кошти з процентами та комісією, а тому зобов`язана сплатити кредитору (позивачу) заборгованість в розмірі 18 590 грн 06 коп, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13 000 грн, за процентами - 3 640 грн 06 коп та комісією - 1 950 грн. 5.2. Доводи відповідачки про те, що нарахована умовами кредитного договору комісія порушує Закон України «Про захист прав споживачів» як несправедлива, суд відхиляє з наступних підстав. 5.3. Як вбачається із умов кредитного договору, комісія є одноразовою фіксованою сумою, що пов`язана з наданням кредиту та є платою за надання кредиту. 5.4. Включення такої комісії до кредитного договору відповідає положенням ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», за змістом ч. 2 якої до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо, і не свідчить про порушення Закону України «Про захист прав споживачів». 6. Розподіл судових витрат між сторонами 6.1. Враховуючи висновок суду про задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Outcome: approved