Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

04.12.2024 позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 14.11.2020 року що підтверджує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане ЛМВ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис про укладення шлюбу №1190. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 листопада 2020 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем протягом останнього року, після народження дитини погіршилось. З серпня 2024 року сторони не проживають разом. Перестали розуміти один одного, мають різні характери, перестали вести домашнє господарство, мають розбіжності в поглядах на сімейне життя та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Між подружжям втрачено почуття любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, які є основою сімейних стосунків. Сім`я існує формально. Вважає, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі (а.с. 18). В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.19), подала до суду заяву розгляд за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.19, 22-23). Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з`ясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 14 листопада 2020 року, який зареєстровано ЛМВ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 листопада 2020 року, актовий запис про укладення шлюбу №1190 (а.с. 3). Від спільного подружнього життя сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, реєстраційний номер [NUMBER] від 30.11.2023 року (а.с. 4 - 5). З матеріалів справи вбачається, що дійсною причиною розірвання шлюбу стали втрата сторонами почуття любові, втрата розуміння один одного та наявність розбіжностей в поглядах на сімейне життя та обов`язки з ведення спільного господарства. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved