Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гапон Тетяна Володимирівна, про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна, повернення сторін у первісний стан - задоволено. 15 січня 2025 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява представника позивача - адвоката Поліщука Сергія Володимировича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення суми витрат на правову допомогу, в якій просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 34 000,00 грн. В обгрунтування поданої заяви представник позивача послався на те, що в поданій позовній заяві позивач повідомляв суд про те, що станом на дату подання позовної заяви попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить орієнтовно 40 000,00 грн. В судовому засіданні 14.01.2025 року представником позивача до закінчення судових дебатів зроблено заяву про надання доказів витрат позивача на правничу допомогу впродовж 5-денного строку. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Тарасенко І.В. направив до суду заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якого просив залишити без розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи свою позицію тим, що сума витрат, яка заявлена представником позивача не є обґрунтованою та пропорційною до предмета спору, сума витрат є неспівмірною зі складністю цивільної справи, та не є пропорційною щодо витраченого часу. Також представник відповідача зазначив, що під час судового засідання адвокатом Поліщуком С.В. не оголошувалась відповідна заява про надання доказів витрат позивача на правничу допомогу впродовж 5-денного строку, а також, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження розрахунку з адвокатом Поліщуком С.В., що свідчить про те, що будь які платежі з останнім не були здійснені, а тому стверджувати, що Поліщук С.В. отримав грошові кошти не вбачається за можливе. З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача просив залишити без розгляду заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлялись належним чином. Суд вважає можливим провести розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до приписів статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина друга статті 270 ЦПК України). Згідно з частиною третьою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. З огляду на те, що питання розподілу судових витрат, понесених позивачем, суд не вирішував, є правові підстави для ухвалення додаткового рішення. Судом встановлено, що звертаючись до суду адвокат Поліщук С.В. як представник позивача у позовній заяві зробив відповідну заяву щодо витрат позивача на правничу допомогу, а також в судовому засіданні 14.01.2025 року представником позивача до закінчення судових дебатів зроблено заяву про надання доказів витрат позивача на правничу допомогу впродовж 5-денного строку, що підтверджено відтворенням технічної фіксації судового засідання (14.01.2025 початок о 13 год.00 хв - 13 год. 02 хв.) Як вбачається з матеріалів справи, 13 травня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Поліщуком Сергієм Володимировичем був укладений договір про надання професійної правничої (правової) допомоги, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати професійну правничу (правову) допомогу в об`ємі і на умовах передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання такої допомоги. Сторони погодили, що вартість однієї години роботи адвоката складає 4000,00 грн На підтвердження суми витрат на правничу допомогу представником позивача надано Акт здачі-приймання фактично виконаних правничих послуг по договору від 13.05.2024, складений 14 січня 2025 року підписаний позивачем та його представником - адвокатом Поліщуком С.В., з якого вбачається, що адвокат здав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої (правової) допомоги адвоката у справі №752/10229/24 згідно з описом загальна вартість наданих послуг становить 34 000,00 грн. Вартість послуг адвоката з надання консультації, підготовки та подання від імені позивача до Голосіївського районного суду м.Києва позовної заяви [PERSON] до [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , т. [NUMBER] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] , засоби зв`язку: тел. [NUMBER] ) про: - Визнання недійсним договір дарування нерухомого майна - 1/4 частки двокімнатної квартири, загальною площею 47,6 кв.м, житловою площею 26,4 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`екта нерухомого майна 1717607880000, номер відомостей про речове право 52581699, укладений 17.11.2023 між відповідачем-1 [PERSON] та відповідачем-2 [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гапон Тетяною Володимирівною та зареєстрований за № 3624. - Відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення відповідачу-1 - [PERSON] , частки в праві спільної часткової власності, а саме: 1/4 частки двокімнатної квартири, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 26,4 кв. м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1717607880000, номер відомостей про речове право 52581699; клопотання про витребування доказів; заяви про виконання вимог ухвали суду. Всього використано робочого часу 3 години, вартістю 12 000,00 грн. Вартість послуг адвоката щодо безпосереднього представництва клієнта, як позивача, у Голосіївському районному суді міста Києва: - Прибуття 26.06.2024 року об 11:30 год. до Голосіївського районного суду м. Києва по справі 752/10229/24 (для участі у підготовчому засіданні). Всього використано робочого часу 0,5 години - 2 000,00 грн. - Прибуття та участь в підготовчому засіданні 22.08.2024 року у Голосіївському районному суді м. Києва по справі 752/10229/24. Всього використано робочого часу 1 година - 4 000,00 грн. - Ознайомлення 10.09.2024 року з матеріалами справи 752/10229/24 у Голосіївському районному суді м. Києва. Всього використано робочого часу 0,5 години - 2 000,00 грн. - Прибуття та участь в підготовчому засіданні 26.09.2024 року у Голосіївському районному суді м. Києва по справі 752/10229/24. Всього використано робочого часу 1 година - 4 000,00 грн. - Підготовка та подання 26.09.2024 року клопотання про приєднання до матеріалів справи вступної та резолютивної частини рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2024 року у справі №752/11072/23.Всього використано робочого часу 0,5 години - 2 000,00 грн. - Прибуття та участь в судовому засіданні 12.11.2024 року у Голосіївському районному суді м. Києва по справі 752/10229/24. Всього використано робочого часу 1 година - 4 000,00 грн. - Прибуття та участь в судовому засіданні 14.01.2025 року у Голосіївському районному суді м. Києва по справі 752/10229/24. Всього використано робочого часу 1 година - 4 000,00 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги та витрат, пов`язаних з прибуттям до суду, суд виходить з такого. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2009 від 30 вересня 2009 року зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону). Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання норм частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Саме такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20, від 08 червня 2021 року у справі 550/936/18. У разі встановлення у договорі фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21). Водночас, слід звернути увагу, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. У постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Як вже вказувалась вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved