Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою. Позов обґрунтований тим, що 27.12.2013 року позивач придбав в ТОВ «Наша Воля» морозильну скриню Tefcold SE40-45, загальною вартістю 9 462,00 грн. Зазначена морозильна скриня виявилась непридатною до використання тому позивач звернувся до продавця з вимогою про заміну придбаного товару, однак йому було відмовлено у заміні. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 року у справі № 205/10639/14-ц позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Наша Воля» було задоволено, зобов`язано ТОВ «Наша Воля» замінити [PERSON] морозильну скриню Tefcold SE40-45 неналежної якості на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі. Після набрання зазначеним судовим рішенням законної сили позивач звернувся до Печерського ВДВС у м. Києві для примусового виконання зазначеного рішення суду. 28.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено подання про притягнення керівника юридичної особи боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду. Таким чином, рішення суду від 11.02.2015 року по теперішній час не виконано, що порушує права позивача, як споживача, у зв`язку з чим позивачем нарахована пеня за період з 15.01.2014 року по 18.06.2024 року у розмірі 360 312,96 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 29 264,72 грн. Окрім того, позивач зазначає, що ціна товару (морозильної камери) зазначених параметрів на теперішній час змінилася і наразі складає 342 394,40 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 7 від 08.02.2024 року. Також, позивач зазнав моральної шкоди, оскільки протягом тривалого часу він не мав змоги ані обміняти придбаний товар неналежної якості на товар належної якості, ані повернути кошти за товар, що спричиняло душевних страждань. Моральну шкоду позивач оцінює в 50 000 грн. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути із відповідача на його користь пеню у розмірі 360 312,96 грн., інфляційне збільшення у розмірі 29 264,72 грн., вартість придбаного ним товару у розмірі 342 394,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2024 року у задоволенні заяви позивача [PERSON] про відвід судді Федотової В.М. у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Наша Воля» про захист прав споживачів, стягнення інфляційних втрат та пені було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2024 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним ним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У додаткових поясненнях зазначив, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, який не відповідав на запити не тільки позивача, але і державного виконавця, порушуючи при цьому закон та не виконуючи рішення суду тривалий час, позивачу завдано моральної шкоди. Представник відповідача ТОВ «Наша Воля» у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак конверти повернулися на адресу суду із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього до суду не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду вказаної цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 року у справі № 205/10639/14-ц позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Наша Воля» було задоволено, зобов`язано ТОВ «Наша Воля» замінити [PERSON] морозильну скриню Tefcold SE40-45 неналежної якості на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі (а.с. 8-10). Вказаним рішенням суду встановлено, що 27 грудня 2013 року [PERSON] придбав в ТОВ «Наша Воля» морозильну скриню Tefcold SE40-45, загальною вартістю 9 462,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із відповіді Печерського ВДВС у місті Києві № [NUMBER]/4 від 28.12.2023 року вбачається, що державним виконавцем відділу було винесено наступні постанови: 18.05.2015 року - про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER], 02.12.2015 року - про накладення штрафу на боржника у зв`язку із невиконанням рішення суду, 25.12.2015 року - повторну постанову про накладення штрафу на боржника у зв`язку із невиконанням рішення суду, 28.12.2015 року - про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у чинній на той час редакції. Також, 28.12.2015 року на адресу Печерського РУТУ МВС України у м. Києві направлено подання державного виконавця про притягнення керівника юридичної особи боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду (а.с. 7). На теперішній час рішення суду не виконано, у зв`язку з чим позивачем зроблено розрахунок пені за період з 15.01.2014 року по 18.06.2024 року, який складає 360 312,96 грн., інфляційне збільшення становить 29 264,72 грн. (а.с. 11). 08.02.2024 року позивачем [PERSON] було придбано ультра-низькотемпературну лабораторну скриню ULTF-C383i (Vestfrost Solution) за 342 394,40 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 7 від 08.02.2024 року (а.с. 11). Матеріали справи містять також копію договору № 08/02/2024 року від 08.02.2024 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Оселя ЮТ», про купівлю ультра-низькотемпературної лабораторної скрині ULTF-C383i (Vestfrost Solution), ціна товару складає 342 394,40 грн. (а.с. 12- Позивач зазначає, що він зазнав душевних страждань, оскільки протягом тривалого часу він не мав змоги обміняти придбаний товар неналежної якості на товар належної якості, чи повернути кошти за товар. Моральну шкоду позивач оцінює в 50 000 грн. Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами у вказаній справі, суд зазначає наступне. Щодо позовних вимог про стягнення пені у розмірі 360 312,96 грн. суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно із п. 2, 5, 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладання, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Положеннями ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Позивачем у позовній заяві наведено розрахунки пені за період з 15.01.2014 року по 18.06.2024 року, які проведено наступним чином: сума боргу 9 462 грн. * 3 808 днів * 1% = 360 312,96 грн., де 3 808 днів - кількість днів прострочення за період з 15.01.2014 року по 18.06.2024 року, 9 462 грн. - сума заборгованості (вартість) морозильної скрині Tefcold SE40-45. Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів належного виконання рішення суду від 11.02.2015 року, тобто заміни позивачу морозильної скрині Tefcold SE40-45 неналежної якості на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі. Таким чином, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає сума пені за період з 15.01.2014 року по 18.06.2024 року у розмірі 360 312,96 грн., а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційного збільшення у розмірі 29 264,72 грн. та вартості придбаного товару у розмірі 342 394,40 грн. суд зазначає наступне. Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Як було встановлено судом, 08.02.2024 року позивачем [PERSON] було придбано ультра-низькотемпературну лабораторну скриню ULTF-C383i (Vestfrost Solution) за 342 394,40 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 7 від 08.02.2024 року (а.с. 11). Суд зазначає, що правові підстави для стягнення із відповідача на користь позивача ціни товару, у даному випадку ультра-низькотемпературної лабораторної скрині ULTF-C383i (Vestfrost Solution), яку позивач придбав 08.02.2024 року, відсутні. Позивачем не надано жодного нормативно-правового обґрунтування такої вимоги. При цьому, вказаний товар відрізняється найменуванням, маркою, моделлю та не є аналогічним по своїм характеристикам, і взагалі його було придбано фактично через 10 років після придбання товару неналежної якості. Окрім того, Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачає компенсації вартості товару, який було придбано позивачем самостійно на заміну товару неналежної якості. Також, позивачем зроблено розрахунок інфляційного збільшення суми боргу, що за період з 15.01.2014 року по 18.06.2024 року складає 29 264,72 грн. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Разом з тим, суд звертає увагу, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 року у справі № 205/10639/14-ц зобов`язано ТОВ «Наша Воля» замінити [PERSON] морозильну скриню Tefcold SE40-45 неналежної якості на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі, а вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення, позивачем не заявлено, а тому вимога про стягнення інфляційних втрат з метою захисту прав позивача, як споживача, не може бути задоволена судом в порядку Законом України «Про захист прав споживачів». Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційного збільшення у розмірі 29 264,72 грн. та вартості придбаного товару у розмірі 342 394,40 грн. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, які заявлені позивачем в сумі 50 000 грн., суд зазначає наступне. Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їй завдала, за наявності її вини. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України. Суд вважає, що винними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок протиправної поведінки відповідача, який не відповідав на запити не тільки позивача, але і державного виконавця порушуючи при цьому закон та не виконуючи рішення суду тривалий час, що дійсно спричиняло позивачу душевних страждань, а тому суд, враховуючи характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань, дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., що, на думку суду, є справедливим. Верховний Суд у постанові від 16 червня 2022 року у справі № 344/17277/20 (провадження № 61-12109св21) зазначив, розгляд справ судами має здійснюватися з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача пеню за період з 15.01.2014 року по 18.06.2024 року у розмірі 360 312,96 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити через їх необґрунтованість та недоведеність. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати по справі у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 4 103,13 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial