Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] . Звертаючись до суду з цим позовом в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2014 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу вказала, що у неї з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. За час перебування у шлюбі не вдалося створити міцну сім`ю, оскільки сторони мають несумісні характери. Шлюбні відносини фактично припинені з травня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Повідомляє, що чоловік був зареєстрований за її адресою, однак на теперішній час місце його проживання та реєстрації їй невідоме. Позивач наголошує, що подальше збереження сім`ї неможливе та буде суперечити їхнім з відповідачем інтересам, так як має намір створити іншу сім`ю, а тому просить суд не надавати строк для примирення. У зв`язку з цим просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд встановив, що [PERSON] є громадянином російської федерації, народився в Республіці татарстан, Бугульмінський район, село Зелена Роща. З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1008566 від 03.01.2025, отриманої судом в порядку ч. 8\~ст. 187 ЦПК України, вбачається відсутність відомостей стосовно [PERSON] . З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи та забезпечення принципу гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін при розгляді справи, а також з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи 22.01.2025 суд ухвалою від 22 січня 2025 витребував у Державної міграційної служби України відомості щодо того чи видавалась громадянину російської федерації [PERSON] посвідка на тимчасове/постійне проживання на території України; відомості про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування на території України. Відповідно до змісту листа Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України від 24.01.2025 №8.1-118/8.1.1-25, який надійшов на адресу суду 30.01.2025, за даними підсистеми «Облік іноземців та біженців» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС встановлено, що громадянин рф [PERSON] , [INFO] , документований УДМС України у Київській області посвідкою на постійне проживання від 26.10.2015 серії [NUMBER] . Згідно з ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. У судове засідання позивач не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви просила розглядати справу без її участі. Також надіслала до суду заяву з проханням задовольнити вимоги позову, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке. Позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) 11 липня 2014 року, актовий запис № 192. Вказана обставина підтверджується відомостями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчать відомості свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Також суд встановив, що шлюб між сторонами у справі носить формальний характер, сім`я розпалася, подружні стосунки не підтримуються, не ведеться спільне господарство, подальше спільне життя суперечить інтересам подружжя. Нормативно-правове обґрунтування. Згідно із вимогами\~ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право», форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з п. 2 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (Україна/рф) в редакції від 21 січня 2006 року, зазначається, що якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони,застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Пунктом 2 статті 29 Конвенції визначено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28 компетентною є установа Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя. У зв`язку із порушенням російською федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24 лютого 2022 року нотифікувало МЗС рф про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14 лютого 1992 року. Отже, діяльність дипломатичних представництв України в росії та росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року. Згідно із ч. 1\~ ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»\~визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців. У\~статті 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»\~визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. Відповідно до частини 1\~статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. З огляду на те, що учасники справи подружжя є громадянами різних держав, позивач є громадянкою України і на час вирішення справи про розірвання шлюбу продовжує проживати на території України, тому розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. За такого правового регулювання розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Отже, суд вважає, що до правовідносин, що існують між учасниками цієї справи, та вирішенні спору про розірвання шлюбу підлягає застосуванню законодавство України. Суд встановив, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, їхня сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України фактично припинила своє існування. Позивач заперечує проти подальшого збереження шлюбу та надання строку для примирення. Беручи до уваги вказане суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам З огляду на це суд вважає, що у спірних правовідносинах наявні правові підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно із частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved