Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

[PERSON] (по тексту рішення [PERSON] , заявник) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який за свого життя вступив управління та охорону спадкового майна своєї матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформив спадкових прав. Разом з цим, будучи спадкоємцем [PERSON] заявник позбавлена документально підтвердити родинні відносини свого чоловіка з його матір`ю, що обумовлено розбіжністю зазначення прізвища [PERSON] в свідоцтві про народження її сина та свідоцтві про її смерть. За покликанням [PERSON] , попри розбіжність у зазначенні прізвища [PERSON] у свідоцтві про народження [PERSON] та свідоцтві про смерть першої, факт родинних відносин між ними підтверджується наданими суду документами, які логічно та послідовно доповнюють одне одного, не суперечать по своїй суті та змісту, та рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області, де даний факт був встановлений у вмотивувальній його частині. У судове засідання заявник та її представник не з`явилася, однак останнім подано клопотання про розгляд справи без їх участі на підставі наявних доказів. Заінтересовані особи 1-6 подали письмові заяви про проведення розгляду справи за їх відсутності з покликанням про необхідність встановлення факту родинних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи заявника, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як судом встановлено, [INFO] в с. Бейзими Ізяславського району Хмельницької області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.12.2004 Ліщанською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, актовий запис про смерть №29 від 18.12.2004. Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , вбачається, що його матір`ю значиться [PERSON] . При цьому, згідно довідки Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 13.03.2018 №204, на день смерті [PERSON] проживала з сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданим 12.03.2014 виконавчим комітетом Ліщанської сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, актовий запис про смерть №10 від 12.03.2014) та його сім`єю, зокрема, і [PERSON] , яка у відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] була його дружиною. Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори №226/02-14 від 20.02.2024 судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась. У відповідності до даного повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] (заведено спадкову справу №478/2014) та його сім`я прийняли спадщину після смерті [PERSON] в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Також державний нотаріус повідомив спадкоємцям [PERSON] , зокрема, і заявнику, про необхідність встановлення у судовому порядку факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , так як у свідоцтві про народження [PERSON] матір`ю вказана [PERSON] , а в свідоцтві про смерть - [PERSON] . Такі ж відомості містить і повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори за №88/01-16 від 27.01.2025 та надана копія спадкової справи №478/02-14/2014 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . При всьому цьому, судом враховано також наступне. Так, як вбачається з мотивувальної частини рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18.05.2018 по справі №675/2594/17, що набрало законної сили 19.06.2018, після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив її син [PERSON] , здійснював охорону відповідного спадкового майна та провів поховання [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім цього, суд у даному рішенні прийшов до висновку, що «…після смерті [PERSON] та, в подальшому її сина - [PERSON] , наявні законні спадкоємці за правом представлення в силу ст. 1265 ЦК України, які в установленому порядку звернулись в нотаріальну контору та є такими, що прийняли спадщину.». Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законої сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі №320/4938/17). Проаналізувавши відомості, відображені у вказаних вище документах, які логічно та послідовно доповнюють одне одного, не суперечать по своїй суті та змісту, суд вважає доведеними обставини, викладені у заяві про встановлення факту родинних відносин. Суд не вбачає суперечностей у наданих заявником документах, які можуть ставити під сумнів той факт, який просить встановити заявник, матеріали справи також не містять. Як визначає п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому сам перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, визначений ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. За змістом ст.ст.\~1218,\~1220,\~1221,\~1223,\~1258 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Як визначають\~приписи ч.ч.\~1\~та 2\~ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тим самим факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на спадкування, що передбачено Цивільним кодексом України. Розбіжність у документах, що підтверджують родинні відносини чоловіка заявника з його матір`ю унеможливлює її право на оформлення спадщини та/або вирішення інших питань пов`язаних зі спадкуванням, а тому звернення до суду є правомірним. Як вважає суд, вирішити питання в іншому, крім судового, порядку не можливо. З огляду на зазначене вбачається, що обставини, викладені у заяві знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву не викликають, а відтак суд доходить висновку про обґрунтованість заяви та задовольняє її. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: approved