Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

До Чернівецького районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання позивача [PERSON] , [INFO] , з моменту подачі позову й до закінчення навчання до 30 червня 2026 року в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, щомісячно. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 02 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірваний. Від спільного шлюбу у них народився син (позивач), [PERSON] , [INFO] , який досягнув повноліття та знаходиться на утриманні матері. Після розірвання шлюбу батьки позивача разом не проживають, сімейних стосунків не підтримують, [PERSON] не надає повнолітньому синові матеріальної допомоги в добровільному порядку. [PERSON] продовжує навчатись у навчальному закладі Навчально-науковому інституті агротехнологій та природокористування Вінницького національного аграрного університету, спеціальність 101 «Екологія факультет екології, лісництва та садово-паркового господарства», денна державна форма навчання. Термін навчання з 01 серпня 2024 року по 30 червня 2026 року. Позивач зауважує, що у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на оплату харчування, проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, придбання навчальної літератури та у інших випадках, що виникають у зв`язку з навчанням. Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що він часто хворіє й знаходиться на «Д» обліку у Чернівецькій АЗПСМ, що також вимагає матеріального забезпечення. Дані обставини стали причиною для звернення із позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] (474/25-Вх. від 17.02.2025) про розгляд справи без його участі. Відповідь на відзив не надав. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] (177/25-Вх. від 20.01.2025) про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає. Також матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву [PERSON] (173/25-Вх. від 20.01.2025) у якому відповідач просить відмовити в задоволені позову зазначивши, що твердження позивача не відповідають дійсним обставинам, оскільки відповідач сплачував аліменти на дітей до їх повноліття й допомагав матеріально, заборгованості по аліментах не має. Відповідач зауважує, що не має постійного джерела доходу, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей й дружина, яка є людиною з інвалідністю ІІ групи за якою він здійснює догляд. Окрім того відповідач зауважує, що позивач навчається у навчальному закладі Навчально-науковому інституті агротехнологій та природокористування Вінницького національного аграрного університету, спеціальність 101 «Екологія факультет екології, лісництва та садово-паркового господарства» за державним замовленням та знаходиться на забезпеченні держави, оскільки відповідач є учасником бойових дій, відтак на переконання відповідача у позивача додаткових витрат пов`язаних із навчанням немає. Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідно до рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 5). За період перебування у шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.09.2005 виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 6). Повнолітній [PERSON] являється студентом третього курсу спеціальності 101 Екологія факультет екології, лісництва та садово-паркового господарства денної державної форми навчання Навчально-наукового інституту агротехнологій та природокористування Вінницького національного аграрного університету, термін навчання з 01.08.2024 по 30.06.2026 (а.с. 7). Відповідно до довідки № 1154 виданої КНП «Чернівецький ЦПМСД» від 27.11.2024, [PERSON] [INFO] знаходиться на «Д» обліку у Чернівецькій АЗПСМ з діагнозом гастроезофагальна рефлексна хвороба ерозивна, рефлекс езофагіт В ст., диспепсія, епігастральний больовий синдром, бронхіт, потребує подальшого лікування (а.с. 8). Також, як вбачається із довідки №291 виданої Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району від 29.11.2024, [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні своєї матері [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Таким чином, судом встановлено, що повнолітній син [PERSON] \~та [PERSON] [PERSON] , який перебуває на утриманні матері [PERSON] , потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. Як вбачається із позовної заяви, [PERSON] не має можливості самостійно утримувати сина, оскільки матеріально незабезпечена, постійного місця роботи та підсобного господарства немає. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст.199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» від 19.11.2024, №4059-IX затверджено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно до положень ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Враховуючи, що право повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька відповідача [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов - підлягає частковому задоволенню, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Розмір аліментів 4000 гривень, який позивач просить стягнути, є більшим мінімального гарантованого розміру встановленого ст.182 СК України. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити у рішенні суду про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж мінімальний гарантований розмір, визначений у ст.182 СК України, тобто не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню із відповідача, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, беруться до уваги наступні обставини. В обґрунтування своїх заперечень, викладених у відзиві на позовну заяву, проти вимог позивача відповідач посилається на те, що він не має постійного джерела доходу, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей й дружина, яка є людиною з інвалідністю ІІ групи за якою він здійснює догляд. Окрім того відповідач зауважив, що позивач навчається у навчальному закладі Навчально-науковому інституті агротехнологій та природокористування Вінницького національного аграрного університету, спеціальність 101 «Екологія факультет екології, лісництва та садово-паркового господарства» за державним замовленням та знаходиться на забезпеченні держави, оскільки відповідач є учасником бойових дій, відтак на переконання відповідача у позивача додаткових витрат пов`язаних із навчанням немає. На підтвердження своїх тверджень відповідачем [PERSON] разом із відзивом надано наступні докази: копію свідоцтва про шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 19 серпня 2017 року, виданого виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області; копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, батьком якої значиться відповідач [PERSON] ; довідку №169 від 11.03.2024 про те, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] ; копію посвідчення [PERSON] серії [NUMBER] про наявність інвалідності з дитинства ІІ групи; копію посвідчення серії [NUMBER] від 17.08.2015 виданого [PERSON] як учаснику бойових дій (а.с. 23-24, 25, 27-28). З врахуванням всіх обставин справи суд дійшов висновку про часткове задовлення позовних вимог про стягнення із відповідача аліментів для утримання повнолітнього сина в розмірі 1500 гривень 00 копійок. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які б спростували доводи позивача, що викладені ним у позовній заяві, відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Частиною1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду із зазначеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки, позивач звільнений від його сплати. Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір, ставка якого діяла станом на час звернення з позовом до суду, в сумі 1211 гривні 20 копійок. На підставі наведеного, ст., ст.182, 183, 191, 199, 200 СК України та

Outcome: partial