Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачкою 01.04.2014 року був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 47. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції, актовий запис від 29.04.2014 р. № 106. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.03.2017 р по справі 225/7124/16-ц шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили. Згодом між сторонами Торецьким відділом реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 29.12.2021 р. знов зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 193. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Світловодським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис від 01.07.2022 № 115. Стосунки між сторонами розладились, зникло почуття любові, взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки з-за того, що позивач часто перебуває на роботі. Позивач вимушений перебувати на роботі для достатнього фінансового забезпечення своєї родини й гідного життя дружини та дітей. Після військового вторгнення російської федерації позивач забезпечив виїзд дружини та дітей у безпечне для них місце, з наступним покриттям витрат на житло. Покинути самому місце мешкання не є можливим оскільки він працевлаштований у державній воєнізованій гірничій рятувальній службі та зобов`язаний нести службу. Проте відповідачка не має бажання та намір місяцями чекати чоловіка, що слугує конфліктам, та як наслідок розірванню шлюбу. Позивач прикладав багато зусиль для збереження шлюбу аби їх з відповідачкою діти росли в повноцінній сім`ї. Більше пів року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують, шлюб існує лише формально документально. Позивач сплачує аліменти на утримання дітей у добровільному порядку. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача через систему «Електронний суд» подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Позивач також надіслав письмову заяву до суду поштою, зазначивши про можливість розгляду справи у його відсутність. Представник відповідачки у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності сторони відповідача та про не заперечення проти задоволення позовних вимог. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, розглядає справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. При досліджені матеріалів справи, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано Торецьким відділом реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 29.12.2021 р., про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 193. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджується свідоцтвом про народження (серія [NUMBER] ), виданим Світловодським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис від 01.07.2022 № 115. Також сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції, актовий запис від 29.04.2014 р. № 106 від попереднього шлюбу сторін, який було розірвано за рішенням суду 07.03.2017 року. Як зазначено в позові, спільне життя з відповідачкою не склалось, втрачено почуття любові та поваги. На думку позивача збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з відповідачкою. Стороною відповідачки проти зазначеного не заперечене. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Поте стороною відповідачки про повернення дошлюбного прізвища не заявлено, тому суд це питання не розглядає. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено у повному об`ємі, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Інших витрат матеріалами справи не доведено. На підставі викладеного,

Outcome: approved