Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

28 грудня 2023 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № [NUMBER] у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості: за кредитним договором № Z77.22006.006353477 від 11 лютого 2020 р. в розмірі 184138 грн. 82 коп., з яких: 63175,80 грн. заборгованість за основним боргом; 27083,55 грн. заборгованості за відсотками; 93879,47 грн. заборгованість за комісіями; також просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" понесені судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11 лютого 2020 року [PERSON] уклав із Акціонерним товариством "Ідея Банк" кредитним договір №Z77.22006.006353477 від 11 лютого 2020 р. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z77.22006.006353477 від 11 лютого 2020 р., укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Відповідно до Рестру боржників до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z77.22006.006353477 від 11 лютого 2020 р., в сумі 184138,82 грн. з яких: 63175.80 грн.-заборгованість за основним боргом; 27083.55 грн. - заборгованість за відсотками; 93879.47 грн. - заборгованість за комісіями. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Згідно з ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 07.07.2023 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № Z77.22006.006353477 від 11 лютого 2020 р. в сумі 184138.82 гри. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надану йому позику в строки, передбачені договором, у зв`язку з чим позивач просить стягнути заборгованість. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2023 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 29 грудня 2023 року та повторно 21 лютого 2024 року було направлено запит до Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 29 лютого 2024 року на адресу суду від Студенянської сільської ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 02-10/34 від 11 січня 2024 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено по цивільній справі судове засідання. 19 березня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про долучення доказів, долучено до матеріалів справи оригінали та дублікати банківських квитанцій в кількості 13 шт. 23 липня 2024 року від представника відповідача адвоката Панасюка В.Б. на адресу суду надійшло клопотання про витребовування доказів, в якому представник просив витребувати у Відповідача деталізовану виписку з особового (кредитного) рахунку, про рух коштів за кредитним договором №Z77.22006.006353477 від 11.02.2020 року укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , за період з 11.02.2020 по 29.02.2024 року. 30 вересня 2024 року представником відповідача надано копію виписки по кредитному рахунку від 07.07.2023 року та копію дубліката банківського чека на суму 15756 грн. Також 30 вересня 2024 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 та постанову Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 заперечує позовні вимоги в частині зобов`язань зі сплати "плати за обслуговування кредитної заборгованості" та надає свій розрахунок заборгованості за кредитом, відповідно якого відповідач визнає позов в сумі 57365,50 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 38208,77 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 19156,73 грн. За клопотаннями відповідача та представника відповідача судові засідання неодноразово відкладались та оголошувались перерви з метою позасудового врегулювання спору та здійснення власного розрахунку заборгованості за кредитом. Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повноважного представника в судове засідання 24 лютого 2025 року не направив, проте в тексті позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та згода позивача на винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання 24 лютого 2025 року не з`явився. Представник відповідача адвокат Панасюк В.Б. в судовому засіданні 24 лютого 2025 року просив відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача комісій за обслуговування кредиту, позовні вимоги задоволити частково в сумі 57365,50 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. На підставі наданих суду доказів встановлено, що 11 лютого 2020 року між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z77.22006.006353477. (а.с. 4-6) Відповідно п. 1.2 договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 74500 грн. 00 коп. Відповідно п. 1.4 договору сторони погодили строк кредиту 36 місяців. Відповідно п. 1.3 договору сторони визначили процентну ставку за користування кредитом в розмірі 15 відсотка річних. Відповідно до п. 1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата відповідно до п.5 додатку №1 як "Плата за обслуговування кредитної заборгованості". Датою повернення кредиту сторони погодили 11.02.2023 року. Відповідно до додатку №1 до договору кредиту № Z77.22006.006353477 від 11.02.2020 "Паспорт споживчого кредиту" плата за обслуговування кредитної заборгованості визначена як 36 щомісячних платежів на загальну суму 104013 грн.36 коп. (а.с.5) З розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z77.22006.006353477 від 11.02.2020 р. слідує що станом на 30 листопада 2023 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитом становила 184138 грн. 82 коп. з яких, заборгованість за основним боргом 63175,80 грн., заборгованість за відсотками - 27083,55 грн., заборгованість за комісіями - 93879,47 грн. (а.с. 10) Також судом встановлено, що 07 липня 2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №07072023, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ ФК «ЄАПБ», а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами в паперомову та електронному вигляді. (а.с. 11-12) Згідно з витягом реєстру боржників №2 до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z77.22006.006353477 від 11.02.2020 р. (а.с.13) Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі договору № Z77.22006.006353477 від 11 лютого 2020 р. рокуотримав в АТ "Ідея Банк" кредит у розмірі 74500,00 грн. строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 процентів річних, та щомісячної плати за обслуговування кредиту згідно п.5 додатку №1 до цього договору, однак взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору. Загальна заборгованість\~за даним\~кредитним договором,\~станом на\~час укладення\~договору факторингу\~№ 07072023 від 07.07.2023 року, становила 184138 грн. 82 коп. з яких, заборгованість за основним боргом 63175,80 грн., заборгованість за відсотками - 27083,55 грн., заборгованість за комісіями - 93879,47 грн. Заперечуючи проти позову відповідачем надано квитанції про сплату кредиту на загальну суму 40647,97 грн., та власний розрахунок сум заборгованості, відповідно якого відповідач визнає позов в сумі 57365,50 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 38208,77 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 19156,73 грн. (а.с.48-60, 128) Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Щодо вимог про стягнення заборгованості по комісії (платі за обслуговування кредиту) в сумі 93879,47 грн., суд зазначає наступне. Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до чч. 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Відповідно до п. 1.5 договору № Z77.22006.006353477 від 11.02.2020 під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата відповідно до п.5 додатку №1 як "Плата за обслуговування кредитної заборгованості". Відповідно до додатку №1 до договору кредиту № Z77.22006.006353477 від 11.02.2020 "Паспорт споживчого кредиту" плата за обслуговування кредитної заборгованості визначена як 36 щомісячних платежів на загальну суму 104013 грн.36 коп. Тобто з вказаних умов договору вбачається, що банком встановлено плату за обслуговування кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочини, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням вимог ст.ст. 549 - 552, 1046, 1048, 1050 ЦК України, можна зробити висновок, що наслідками укладення кредитного договору є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Враховуючи вище зазначене, вимога позивача про стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту у розмірі 93879,47 грн. є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З виписки по кредиту № Z77.22006.006353477 за період з 11 лютого 2020 по 07 липня 2023 року вбачається, що за рахунок коштів сплачених відповідачем на погашення суми кредиту та відсотків за користування кредитом банком також здійснювались списання на погашення плати за обслуговування кредиту (а.с.115), відтак суд погоджується із розрахунком заборговансті по кредиту здійсненим представником відповідача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № Z77.22006.006353477 укладеним між [PERSON] та АТ "Ідея Банк" 11 лютого 2020 року підлягають чстковому задоволенню на користь позивача ТОВ ФК "ЄАПБ", яким доведено підстави правонаступництва, та на підставі аналізу наведених норм законодавства та досліджених судом доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача слід стягнути суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 38208,77 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 19156,73 грн., що разом складає 57365,50 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, відповідно до платіжної інструкції № 52879 від 12 грудня 2023 року, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2762,08 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 856 грн. 24 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial