Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

01.10.2024 позивач через адвоката Сапона К.Л. засобами поштового зв`язку звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова із позовною заявою до Чернігівської міської ради, в якій просить визначити їй додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її тітки, [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла тітка позивача, [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . У зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України позивач у 2022 році виїхала за межі України до держави Ізраїль, де у зв`язку із загостренням хронічних хвороб проходила лікування, а тому не мала можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що з метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] вона звернулася із заявою лише у вересні 2024 року до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Глоби Н.М., проте остання відмовила їй у прийняття заяви у зв`язку із пропуском установленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Указане стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.10.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 21.11.2024. 28.10.2024 Чернігівська міська рада засобами поштового зв`язку подала відзив, у якому заперечувала проти задоволення позову. Зазначає, що позивачем не додано до заяви доказів, які б підтверджували факт її родинного зв`язку із спадкодавицею, а також ступінь їхньої спорідненості. Крім того, спадкоємець, який перебуває за кордоном, має право подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу засобами поштового зв`язку, засвідчивши справжність підпису на такій заяві у відповідній консульській установі. Однак, [PERSON] цього зроблено не було з невідомих причин. Позивач звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини більш як через два роки після його спливу, тобто через значний проміжок часу. 15.11.2024 представник позивача засобами поштового зв`язку подав відповідь на відзив. 21.11.2024 підготовче засідання відкладено на 09.01.2025 у зв`язку з клопотанням представника позивача та витребуванням копії спадкової справи. Ухвалою суду від 09.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18.02.2025. У судовому засіданні 18.02.2025 представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник Чернігівської міської ради просила відмовити в задоволенні позовної вимоги. Позивач до суду не з`явилася, про час місце розгляду справи оповіщена, про причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Із копії свідоцтва про поховання, виданого 01.02.2022 за реєстраційним номером 49591, убачається, що [PERSON] здійснювала поховання померлої [PERSON] (а.с. 12 зворот). Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на квартиру [ADDRESS] , право приватної власності померлої на яку підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 22.09.1998, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2011, витягом про державну реєстрацію прав КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 02.07.2011 № 30482687, копією технічного паспорта на квартиру (а.с. 13-16). За твердженням позивача, вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] як рідна племінниця померлої. У встановлений\~статтею 1270 Цивільного кодексу України\~(далі за текстом -\~ЦК України) шестимісячний строк з часу відкриття спадщини позивач не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки з 2022 року у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України виїхала за межі України до держави Ізраїль, де у зв`язку із загостренням хронічних хвороб проходила лікування, а тому не мала можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У позовній заяві позивач зазначає, що з метою подання заяви про прийняття спадщини за законом, у відповідності до чинного законодавства України, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вона звернулася до нотаріуса у вересні 2024 року. Проте, як убачається з довідки приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Глоби Н.М. від 17.09.2024 № 99/01-16, позивач отримала відмову, мотивовану пропуском передбаченого законом шестимісячного строку звернення (а.с. 17), що стало підставою для подання позову. Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва\~про право\~на спадщину)\~від 17.12.2024\~№ 79576768 убачається, що спадкова справа до майна після смерті [PERSON] ,\~померлої [INFO] , не заводилася (а.с. 64). Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частини перша-друга статті 1221 ЦК України). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] наразі проживає за межами України, бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] , що складається з квартири [ADDRESS] . Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини має лише спадкоємець. Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У позовній заяві позивач посилалася на те, що [PERSON] була її тіткою. На підтвердження факту родинних відносин з [PERSON] позивач надала суду копії свого свідоцтва про народження від 21.05.1968 серії [NUMBER] та копію рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.12.2012 у справі № 2517/9212/12. Як пояснив під час судового розгляду представник позивача, інших доказів спорідненості позивача з [PERSON] позивач наразі не має. Отже, зі змісту вказаних документів не вбачається, що померла [PERSON] є тіткою позивача [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не довела того факту, що вона є спадкоємцем [PERSON] та має право на прийняття її спадщини. Доводи представника позивача про те, що питання щодо того, чи позивач є спадкоємцем підлягає вирішенню нотаріусом при розгляді питання про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом і тільки у випадку відмови нотаріусом у видачі позивачу свідоцтва, остання має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних зв`язків із спадкодавцем, зводяться до суб`єктивного тлумачення представником позивача чинних норм цивільного законодавства України. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.02.2023 у справі № 753/22802/19. Отже, установивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивачів, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачами способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17). Виходячи з викладеного, суд не аналізує доводи позову на предмет поважності пропуску строку прийняття спадщини, вважаючи, що позивач не довела в належний спосіб родинні відносини між нею і померлою [PERSON] , тобто не визнання її спадкових прав пропуском цього строку. Із огляду на вищевказані обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить залишити без задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати в разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed