Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Представник позивача через систему Електронний суд 25.09.2024 року звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з вказаною позовною заявою та просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 210703-003 від 03.07.2021 року за період із 03.07.2021 року по 09.07.2024 року у розмірі 42 750,00 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 03.07.2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 210703-003, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 30 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування суми кредиту на банківський (картковий рахунок) позичальника. Позичальник зобов`язався повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, передбачених договором. Кредитний договір № 210703-003 від 03.07.2021 року був підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 210703-003 від 03.07.2021 року станом на 09.07.2024 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 42 750,00 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 22 500,00 грн, простроченої заборгованості за процентами 20 250,00 грн. Станом на 09.07.2024 року заборгованість за Кредитним договором № 210703-003 від 03.07.2021 року не погашена. У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача 09.08.2024 року відповідно до кредитного договору, позивач направив на адресу реєстрації відповідача досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості. Однак відповідач свідомо не скористався своїм правом на отримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2024 справа № 755/17084/24 за позовом ТОВ «Кредитсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлена до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області за підсудністю. Отримавши матеріали справи 01.01.2025, ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 02.01.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. В заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. Ухвалу про відкриття провадження, копії позовної заяви з доданими документами відповідач особисто отримав 01.02.2025. У встановлений судом строк відповідач не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 03.07.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 210703-003, за яким останній отримав від позивача грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 30 000,00 грн зі сплатою 7,5% місячних процентів на суму кредиту, що складає 97,5% річних, на строк 12 місяців, а саме: до 03.07.2022 (а.с. 16-18). Також у кредитному договорі визначено суму одноразової комісії у розмірі 7,5%, що становить 2250,00 грн. Відповідач ознайомився з паспортом кредитного продукту 12 місяців. Вказаний договір був укладений в електронній формі шляхом проставлення одноразового електронного підпису з одноразовим ідентифікатором з боку відповідача (а.с. 44). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 210703-003 від 03.07.2021 [PERSON] вбачається, що строк повернення кредиту визначений 03.07.2022 та станом на 09.07.2024 заборгованість становить 42 750,00 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 22 500,00 грн, простроченої заборгованості за процентами 20 250,00 грн. Станом на 09.07.2025 заборгованість не погашена (а.с. 43). Також з розрахунку заборгованості встановлено, що за період з 02.08.2021 до 01.10.2021 відповідачем сплачено 14 250,00 грн як щомісячні платежі, з яких 7 500,00 грн зараховано на погашення заборгованості за тілом кредиту та 6750,00 грн - процентів за користування кредитом (а.с. 52). 09.08.2024 відповідачу направлено досудову вимогу від 07.08.2024 (а.с. 45-50). При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Основоположним принципом\~цивільного судочинства\~є принцип\~змагальності сторін,\~який закріплений\~положеннями статей\~12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить до висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір укладений сторонами в електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту, суму відсотків та комісії, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань та розмір нарахованої заборгованості за договором. Заборгованість за відсотками нарахована позивачем за період до 03.07.2022, тобто за період чинності кредитного договору. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. У силу приписів ст.\~141\~ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію платіжної інструкції від 05.01.2024 на 7000,00 грн (а.с. 53); копію договору про надання правової допомоги № 25-01/2023 року від 25.01.2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» та ТОВ «Кредитсервіс», відповідно до умов якого розмір винагороди за надання правової допомоги становить 7000,00 грн (а.с. 54-56); копії додатків № 1-4 до Договору про надання правової допомоги №25-01/2023 року від 25.01.2023; копію акту приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 01.12.2023 (а.с. 59), копію акту № 3 приймання-передачі наданої правової допомоги від 04.01.2024 (а.с. 60). Зважаючи, що справа є малозначною, розглянута судом у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, враховуючи конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про доцільність і необхідність відшкодування вартості професійної правничої допомоги у розмірі 3 000 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved