Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Рішенням Балтського районного суду від 29.01.2025 року позов [PERSON] до ПП «Левчик», за участю третьої особи Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання договору емфітевзису недійсним задоволено та призначено судове засідання на 20.02.2025 року для вирішення питання про судові витрати, зобов`язано позивача подати до суду докази щодо розміру понесених ним судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та докази понесених судових витрат 03.02.2025 року надійшли на адресу суду від представника позивача. Відповідно до\~ст. 246 ЦПК України\~якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Згідно п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Представник позивача просить стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати за надану правову допомогу в сумі 10000 грн та витрати по сплаті судового збору. Обґрунтовуючи свої вимоги, він зазначив, що згідно умов договору між позивачем та адвокатом Осокіним С.Ю., Романенко З.С. сплатила адвокату за надану правову допомогу гонорар в загальній сумі 10000 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання у їх відсутності, просив заяву про стягнення судових витрат задовольнити, а також стягнути судовий збір. Представник відповідача ПП «Левчик» та третя особа Великодолинська селищна рада Одеського району Одеської області до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від відповідача ПП «Левчик» до суду надійшло заперечення на заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що справа є нескладною, обсяг досліджених доказів не є надмірним, справа не вимагає участі адвоката, фактично позивач просить стягнути 10000 грн. лише за позовну заяву, отже, на думку відповідача, справедливим (співмірним) розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу є 1000 грн. Суд, ознайомившись із вимогами представника позивача, запереченнями представника відповідача, оцінивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, дійшов такого висновку. Як визначено ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як визначено ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позов [PERSON] задоволено, судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача ПП «Левчик». Визначаючи розмір судових витрат, суд враховує документально підтверджені понесені витрати позивачем, а саме, суму сплаченого судового збору позивачем згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 56 від 20.02.2024 року в розмірі 2422,40 грн., судовий збір сплачений позивачем за подання заяви про забезпечення позову згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 16.04.2024 року в розмірі 605,60 грн. 23.01.2024 року між [PERSON] та адвокатом Осокіним С.Ю. укладено договір про надання правничої допомоги, предметом угоди є здійснення адвокатом Осокіним С.Ю. захисту інтересів [PERSON] у всіх судових установах України з питань захисту її прав власника земельних ділянок. [PERSON] зобов`язується за виконання роботи за цим дорученням сплатити адвокату Осокіну С.Ю. гонорар, виходячи з попередньої усної домовленості. 09.02.2024 року між [PERSON] та адвокатом Осокіним С.Ю. укладено додаткову угоду про надання правничої допомоги, яка є невід`ємною частиною укладеного 23.01.2024 року між сторонами договору про надання правничої допомоги, відповідно до якої сторони домовилися про те, що за виконання роботи за договором про надання правничої допомоги від 23.01.2024 року [PERSON] зобов`язується сплати адвокату Осокіну С.Ю. за цим дорученням гонорар в розмірі 10000 грн. Згідно квитанції б/н від 11.02.2024 року адвокатом Осокіним С.Ю. від [PERSON] за надання усних правових консультацій, оформлення договору про надання правової допомоги, оформлення позовної заяви прийнято 7000 грн. Згідно квитанції б/н від 30.01.2025 року адвокатом Осокіним С.Ю. від [PERSON] за надання усних правових консультацій, оформлення договору про надання правової допомоги, оформлення додаткової угоди, позовної заяви, заяви про забезпечення позову, ведення справи в суді прийнято 3000 грн. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Як визначено п. 6 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону \~інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. До видів\~адвокатської діяльності\~належить,\~зокрема,\~надання правової\~інформації,\~консультацій і\~роз`яснень з\~правових питань,\~правовий супровід\~діяльності юридичних\~і фізичних\~осіб,\~органів державної\~влади,\~органів місцевого самоврядування,\~держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до\~ст.\~30\~ЗУ «Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність»\~гонорар є\~формою винагороди\~адвоката за\~здійснення захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів правової\~допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто,\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та ч. 6\~ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Згідно ч. 5\~ст.\~137\~ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про те, що заявлений представником позивача адвокатом Осокіним С.Ю. до стягнення розмір витрат на правову допомогу не відповідає критеріям розумності та співмірності, у зв`язку із чим, виходячи з принципу співмірності та розумності, наявні правові підстави для зменшення суми винагороди за адвокатські послуги, та визначення її у сумі 5000 грн. Таким чином вимоги представника позивача про стягнення судових витрат підлягають частковому задоволенню, а саме сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви та заяви про\~забезпечення позову в загальному розмірі 3028,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., а всього 8028,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial