Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

У жовтні 2024 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] виданий 19.09.2019 року, орган що видав № 6521, РНОКПП: [NUMBER] , громадянина України, місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , безвісно відсутнім з 14 листопада 2022 року. Заява мотивована тим, що з 14 листопада 2022 року про місцезнаходження [PERSON] відсутні будь-які відомості. Як вказано у заяві, 14 листопада 2022 року приблизно о 20:30 невідомі особи збройних сил Російської Федерації проникли до домоволодіння за його місцем проживання та викрали його разом із належним йому автомобілем [NUMBER] , після чого зникли у невідомому напрямку. З цього моменту зв`язок із [PERSON] припинився, і він більше не з`являвся за місцем свого проживання. 18 листопада 2022 року за цими обставинами було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, що призвело до внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкриття кримінального провадження №12022162490001240 за частиною першою статті 438 Кримінального кодексу України (порушення законів та звичаїв війни). Відповідно до листа слідчого відділу УСБУ в Херсонській області від 02.10.2024 року, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, проводяться оперативно-розшукові заходи для встановлення місця перебування викраденого, однак результатів щодо його місцезнаходження не отримано. У зв`язку з відсутністю будь-яких відомостей про [PERSON] понад рік, його визнання безвісно відсутнім є необхідним для реалізації майнових прав, зокрема щодо управління належним йому майном, включаючи частки в статутному капіталі ТОВ «КОПАКІНГ-ХЕРСОН» (код ЄДРПОУ 39379995) та ТОВ «ХЕРСОН-РЕМСТРОЙЛЮКС» (код ЄДРПОУ 35788254), а також для виконання договірних зобов`язань цих товариств, здійснення операцій із банківськими рахунками, сплати податків та зборів, погашення заборгованості тощо. Правову підставу для звернення до суду складають положення Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України, які передбачають можливість визнання фізичної особи безвісно відсутньою у разі відсутності відомостей про її місцеперебування протягом одного року та неможливості встановлення її місця знаходження. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України, питання визнання особи безвісно відсутньою вирішується в порядку окремого провадження. З урахуванням викладених обставин, заявник просить суд визнати [PERSON] безвісно відсутнім з 14 листопада 2022 року. На судовому засіданні представник заявника [PERSON] пояснив, що з моменту зникнення [PERSON] 14 листопада 2022 року заявник та його родичі не отримували жодної інформації про його місцезнаходження, а всі спроби встановити з ним зв`язок виявилися безрезультатними. Також він зазначив, що за фактом викрадення [PERSON] було подано заяву про кримінальне правопорушення, після чого відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і розпочато кримінальне провадження №12022162490001240 за частиною першою статті 438 КК України (порушення законів та звичаїв війни). В межах досудового розслідування тривають розшукові заходи, проте досі не вдалося встановити місцезнаходження зниклого. Крім того, представник заявника наголосив, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім є необхідним для забезпечення його майнових прав та виконання договірних зобов`язань, оскільки він є власником часток у статутному капіталі ТОВ «КОПАКІНГ-ХЕРСОН» та ТОВ «ХЕРСОН-РЕМСТРОЙЛЮКС». Відсутність можливості розпоряджатися цим майном створює правову невизначеність та ускладнює здійснення господарської діяльності товариств. З огляду на наведені обставини та на підставі положень Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] просив суд задовольнити заяву та визнати [PERSON] безвісно відсутнім з 14 листопада 2022 року. Заслухавши пояснення представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 07.10.2024, підтверджується, що [PERSON] є засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником ТОВ "ХЕРСОН-РЕМСТРОЙЛЮКС" (код ЄДРПОУ: 35788254), яке зареєстроване за адресою: Україна, 73000, Херсонська обл., місто Херсон, вулиця Робоча, будинок 78. Також витяг містить інформацію про те, що [PERSON] володіє 100% статутного капіталу товариства у розмірі 51 500 грн та має прямий вирішальний вплив на діяльність підприємства. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади від 06.10.2024, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 07.10.2024, підтверджується, що [PERSON] є засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "КОПАКІНГ-ХЕРСОН" (код ЄДРПОУ: 39379995), зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Він володіє 100% статутного капіталу товариства у розмірі 884 грн та має прямий вирішальний вплив на діяльність підприємства. Відповідно до листа Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 02.10.2024 № 71/6/373-9668, підтверджується, що досудове розслідування кримінального провадження № 12022162490001240, зареєстрованого 19.11.2022 за фактом викрадення [PERSON] [INFO] російськими військовими, триває. У документі зазначено, що проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення всіх обставин викрадення, місця перебування [PERSON] та осіб, причетних до його незаконного позбавлення волі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у вересні 2024 року, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Також суд у порядку частини сьомої статті 85 ЦПК України за власною ініціативою оглянув сторінку веб-сайту «Сервіси» Міністерства внутрішніх справ України, де в розділі «Зниклі громадяни та діти» за пошуковим запитом «Санашвілі» «Олег» « [PERSON] » було знайдено запис про те, що [PERSON] є безвісно зниклим з 14 листопада 2022 року, який містить фото особи, яке співпадає із фото в паспорті на ім`я « [PERSON] », оригінал якого наявний у заявника. Із вказаних доказів та пояснень учасників суд встановив, що [PERSON] зник 14 листопада 2022 року після того, як невідомі особи проникли до його домоволодіння за місцем проживання та викрали його разом із належним йому автомобілем. Після цього зв`язок із ним припинився, і він більше не з`являвся за місцем проживання. З моменту зникнення жодної інформації про його місцезнаходження не надходило, а всі спроби встановити зв`язок виявилися безуспішними. За фактом викрадення було розпочато кримінальне провадження, в межах якого тривають розшукові заходи, однак місце перебування зниклого досі не встановлено. Зниклий є засновником і власником корпоративних прав у двох підприємствах, а його відсутність унеможливлює управління цими підприємствами, виконання договірних зобов`язань, здійснення фінансових операцій та сплату податків. Його родичі зареєстровані за тією ж адресою, що і місце проживання зниклого. Особа, яка звернулася із заявою, є його рідним сином. Зниклий офіційно внесений до списку безвісти зниклих осіб. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадах. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом одного року, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи. Згідно з ч. 1 ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 серпня 2019 року у цивільній справі №225/2576/17 (провадження №61-30491св18), безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалось встановити місця її знаходження (переживання). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставою для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісною відсутньою. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Як зазначалось вище, підставою для звернення Заявника із вказаною заявою є необхідність реалізації майнових прав. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування. За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність». Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, можна зробити висновок, що [PERSON] відсутній за місцем свого постійного проживання понад рік, а будь-які відомості про його місцеперебування відсутні. Усі спроби заявника та відповідних державних органів встановити його місце знаходження не дали результатів. Крім того, факт його зникнення є об`єктом кримінального провадження, в рамках якого тривають слідчі та розшукові дії, однак підтверджень щодо його місцезнаходження або повернення немає. Це свідчить про те, що всі можливі правові заходи для встановлення особи були використані, але не дали результату. Наявність у [PERSON] корпоративних прав у підприємствах та майнових зобов`язань потребує юридичної визначеності, адже відсутність можливості здійснення управлінських та фінансових функцій фактично паралізує діяльність юридичних осіб, в яких він є засновником та бенефіціаром. Визнання його безвісно відсутнім дозволить врегулювати питання управління майном, виконання договірних зобов`язань, розпорядження корпоративними правами та здійснення інших важливих юридичних дій. Відповідно до Цивільного кодексу України, підставою для визнання особи безвісно відсутньою є відсутність інформації про неї за місцем проживання протягом одного року та неможливість встановлення її місцеперебування. У даному випадку ці умови повністю виконані, що дає суду підстави для ухвалення відповідного рішення. З огляду на викладене, суд вважає, що заява заявника є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved