Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Позивач АТ "Акцент-Банк"звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, та просить стягнути з Відповідача - [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь АТ "А-БАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.04.2021 року у розмірі 28833.54 грн грн. станом на 12.10.2024 року, яка складається з наступного: 15490.70 грн. - заборгованість за кредитом; 13342.84 грн. - заборгованість по відсоткам; 0.00 грн. - заборгованість штрафами, та судові витрати у розмірі 3028 грн., за наявності відповідних підстав розглянути справу в порядку спрощеного провадження. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.04.2021 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку (копія додається до позову) відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до п. 2.1.1.1.3 Умов та Правил, Клієнт погодився з тим, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) Кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms,\~складає між\~ним та\~Банком кредитний\~договір,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.\~Витяг з\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~додаються до\~позовної заяви.\~Всі основні\~умови кредитування\~доведені відповідачеві,\~що свідчить\~його підпис\~в паспорті\~споживчого кредиту\~за програмою\~"Кредитна\~картка".Відповідачем\~окрім Анкети-Заяви\~також підписано\~і Паспорт\~споживчого кредиту\~за програмою\~"Кредитна\~картка"\~(далі\~-\~Паспорт продукту),\~в якому\~чітко зазначені\~всі оговорені\~умови кредитування,\~строки,\~процентна ставка,\~та багато\~іншого.\~Паспорт продукту\~підписано боржником\~за допомогою\~електронного підпису,\~використання якого\~погоджено сторонами\~в Анкеті-Заяві\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг в\~А-Банку.\~У разі,\~якщо Паспорт\~Продукту підписано\~за допомогою\~електронного підпису,\~то він\~є аналогом\~власноручного підпису.На\~суму фактично\~використаного кредитного\~ліміту (Кредиту)\~Банк нараховує\~відсотки.\~Відсотки нараховуються\~за кожен\~календарний день\~використання кредитного\~ліміту за\~процентними ставками,\~зазначеними в\~Тарифах,\~що підтверджується\~п.\~2.1.4.3.2\~Умовами та\~правилами надання\~банківських послуг.\~Одночасно пунктом\~1.1.3.2.3\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~передбачена можливість\~здійснювати зміну\~Тарифів,\~а також\~інших умов\~обслуговування рахунків.\~При цьому\~Банк,\~за винятком\~випадків зміни\~розміру наданого\~Кредиту (кредитного\~ліміту),\~зобов`язаний\~не менш\~ніж за\~7\~днів до\~введення змін\~проінформувати Клієнта,\~зокрема у\~виписці по\~Картрахунку згідно\~з п.\~1.1.3.1.10.\~цього Договору.\~Якщо протягом\~7\~днів Банк\~не одержав\~повідомлення від\~Клієнта про\~незгоду зі\~змінами,\~то вважається,\~що Клієнт\~приймає нові\~умови.\~Право зміни\~розміру наданого\~на платіжну\~картку Кредиту\~(кредитного\~ліміту)\~Банк залишає\~за собою\~в однобічному\~порядку,\~за власним\~рішенням Банку\~та без\~попереднього повідомлення\~Клієнта.\~АТ "А-БАНК"\~свої зобов`язання\~за Договором\~та угодою\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме\~надав Відповідачу\~кредит (встановив\~кредитний ліміт)\~у розмірі,\~відповідно до\~умов Договору.\~Відповідач не\~надавав своєчасно\~Банку грошові\~кошти для\~погашення заборгованості\~за Кредитом,\~відсотками,\~а також\~іншими витратами\~відповідно до\~умов Договору,\~що має\~відображення у\~Розрахунку заборгованості\~за договором.\~Таким чином,\~у порушення\~умов кредитного\~договору а\~також ст.\~ст.\~509,\~526,\~1054\~ЦК України,\~Відповідач зобов`язання\~за вказаним\~договором не\~виконав.\~У зв`язку\~з зазначеними\~порушеннями зобов`язань\~за кредитним\~договором Відповідач\~станом на\~12.10.2024\~року має\~заборгованість -\~28833.54\~грн.,\~яка складається\~з наступного:\~15490.70\~грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом;\~13342.84\~грн.\~-\~заборгованість по\~відсоткам;\~0.00\~грн.\~-\~штрафи.\~ На підставі вищевикладеного, просить заборгованість у вказаному розмірі стягнути з відповідача на користь позивача. Позивач Акціонерне товариство "Акцент-Банк" повноважного представника в судове засідання 20 лютого 2025 року не направив, проте в матеріалах справи містяться клопотання представника позивача Шкапенко О.В. про підтримання позовних вимог, розгляд справи без участі представника позивача та згода на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання у даній справі не з`явився, про судове засідання призначене на 03 грудня 2024 року повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 0610207996907, яке повернулось до суду з відміткою відділення поштового зв`язку про не вручення через відсутність адресата за вказаною адресою, в судове засідання 20 лютого 2025 року відповідач також не з`явилась, та на адресу суду повернувся конверт поштового відправлення 0610225538274, в якому відповідачу було направлено повістку про виклик до суду, з відміткою відділення поштового зв`язку про не вручення через відсутність адресата за вказаною адресою. При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою\~позивача,\~вважає за\~можливе проводити\~заочний розгляд\~справи та\~ухвалити заочне\~рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі наданих суду доказів було встановлено, що 11 квітня 2021 року між АТ "Акцент - Банк та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ "А-Банк", якою відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.10) Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» підписано відповідачем простим електронним підписом 11 квітня 2021 року. Зазначеним паспортом споживчого кредиту відповідачу доведені всі основні умови кредитування. (а.с.11) Відповідно довідки за картами для користування банківськими послугами відповідачу було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] строком дії до квітня місяця 2028 року. (а.с. 28) Відповідно довідки за лімітами відповідачу 11.04.2021 року було встановлено кредитний ліміт в розмірі 15600 гривень, ініціатором встановлення кредитного ліміту зазначено клієнт. (а.с. 29) Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами\~Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року\~(із змінами та доповненнями). З огляду на положення частини 1\~статті 202 Цивільного кодексу України\~укладена між сторонами угода визнається правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. ч. 2 та 4\~статті 202 Цивільного кодексу України\~передбачено, що двосторонні правочини є договорами, в яких погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Положеннями статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/ 17. При цьому, під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що\~статтею 204 ЦК України \~регламентована презумпція правомірності правочину. Так, відповідно до наведеної норми права правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Жодних судових рішень про визнання укладеного між сторонами правочину недійсним або встановлення його нікчемним суду не надано. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 4 ст. 16 Заклну України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Верховний Суд при розгляді цивільної справи № 200/5647/18 в постанові від 16 вересня 2020 року дійшов до правового висновку, відповідно до якого Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. З виписки\~по картці\~ [PERSON] , [INFO] ,\~ІПН [NUMBER] \~за період\~з 11.04.2021\~по 12.10.2024\~р.,\~та розрахунку\~заборгованості за\~договором станом\~на 12\~жовтня 2024\~року,\~вбачається наявна\~заборгованість в\~загальному \~розмірі 28833\~грн.\~54\~коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 15490,70 гривень, та заборгованості за відсотками в розмірі 13342,84 грн. (а.с. 6-9, 12-27). Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився та належними доказами не спростував доводи позивача, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, та враховуючи те, що умовами кредитного договору встановлено обов`язок позичальника повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, визначені договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення вказаної суми заборгованості. На підставі аналізу наведених норм законодавства та досліджених судом доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 3028,00 гривень.

Outcome: approved