Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

13 січня 2025 року представниця позивачки - адвокат Свирида Г.С.,Ю яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У них народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2020 збільшено розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття в розмірі частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [INFO] донька досягла повноліття, але навчається у відокремленому структурному підрозіділі «Бурштинський енергетичний фаховий коледж Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу». [PERSON] є студенткою третього курсу денного відділення за спеціальністю «Економіка», та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює на Бурштинській ТЕС АТ ДТЕК «Захвденерго» та має можливість утримувати свою повнолітню дочку. З цих підстав, сторона позивача просить суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання у в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання [PERSON] , але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Ухвалою суду від 16 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04 лютого 2025 року на поштову адресу суду надійшла заява [PERSON] , яка є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову. У заяві заначила про розгляд справи без її участі. Просить позов задольнити в повному обсязі, оскільки мати самостійно її утримує та піклується про неї. Вважає, що батько також повинен виконувати обв`язок матеріального її утримання. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових документів засобами поштового зв`язку, у судові засідання не з`явився; причин неявки не повідомив, відзиву не подавав. 26 лютого 2025 року позивачка подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило, у строк, встановлений судом, відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від нього подано до суду не було, відтак у відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 24.01.2007 виконкомом Бурштинської міської ради, а.с. 7) Рішенням Галицького районного суду від 30.06.2020 у справі №341/1597/20 позов задоволено, ухвалено збільшити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів та стягувати із нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с 9-11) [INFO] [PERSON] досягла повноліття. [PERSON] є студенткою Відокремленого структурного підрозділу «Бурштинський енергетичний фаховий коледж» бюджетної форми навчання, термін закінчення закладу освіти - 01 липня 2025 року (довідка №01/03-05 від 02.01.2025, а.с. 15). Підтвердженням наведеного є копія Договору від 01.08.2022 №8 про надання освітніх послуг у Відокремленому структурному підрозділі «Бурштинський енергетичний фаховий коледж Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу», відповідно до якого [PERSON] навчається за денною формою навчання за спеціальністю 051 «Економіка» (а.с. 12) Відповідно до копій Витягу з реєстру територіальної громади №2023/001701039 від 24.02.2023 та Витягу з реєстру територіальної громади №2024/0130966338 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за однією адресою місця проживання: [ADDRESS] (а.с. 6, 8) Отже, [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, тобто між ними існує спір з цього питання Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України. Так, положеннями частин 1, 3 статі 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 у справі №748/2340/17 зроблено такий правовий висновок щодо застосування статті 199 СК України: «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу». Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16.02.2022 у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку (постанова Верховного Суду від 08.02.2018 у справі №205/1302/16-ц). Дослідивши подані учасниками справи документи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Дочка відповідача, [PERSON] досягла повноліття та навчається на денній (стаціонарній) формі навчання, не має самостійних доходів та змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Отже, у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивачка, так і відповідач. Покладення обов`язку по утриманню повнолітньої дочки лише на матір дитини, на переконання суду, є несправедливим. Відповідач є здоровою, працездатною особою, спроможний надавати їй таку матеріальну допомогу (доказів протилежного суду не надано). З огляду на викладене, враховуючи, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), а також те, що розмір призначених аліментів має бути обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для розумного задоволення її потреб, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Згідно зі статтею 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, стягнення аліментів слід присудити з 13 січня 2025 року. Також, позивачка просида стягнути судові витрати в сумі 4000 грн. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За приписами частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з пункутом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктом 1 частиною 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачка при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір». З огляду на це, суд вважає необхідним з відповідача на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь держави. На підставі наведеного, та

Outcome: approved