Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 23.04.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», був укладений Кредитний договір № CNL-B00/074/2007, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 198 000 доларів США, з яких: перший транш в сумі 32666,67 доларів США на погашення поточної заборгованості Позичальника перед Кредитором першої черги за Кредитним договором та другий транш в сумі 165333,33 доларів США на купівлю нерухомого майна, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 4,99 % річних + FIDR, строком до 22.04.2032 року. 24.04.2007 року, 09.04.2009 року, 10.09.2009 року, 10.09.2009 року та 10.03.2010 року було укладено додаткові договори до Кредитного договору № CNL-B00/074/2007 від 23.04.2007 року. 18.03.2011 року між ПАТ «ОТП банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір про відступлення прав-вимог, відповідно до якого відступалися права-вимоги за кредитним договором № МL708/023/2008 , який був укладений між банком та відповідачем. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2014 року по справі № 127/13757/13-ц позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Вирішено: Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором № CNL-B00/074/2007 від 23.04.2007 року (з додатковими угодами) у розмірі 3 738 455,84 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1 471831,02 грн., що еквівалентно 184 140,00 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 266 624,82 грн., що еквівалентно 33 357,29 доларів США, пеня 2000000 грн. 28.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ 42649746 (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № CNL-B00/074/2007 від 23.04.2007 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». 27.08.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено ухвалу, якою заяву представника Товариства з обмеженою вiдповiдальнiстю «Діджи Фінанс» про замiну сторони у виконавчому провадженні задоволено. [PERSON] не погодилась з ухвалою та подала апеляційну скаргу. 29.10.2024 року Вінницьким апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу від 27.08.2024 року без змін. Наразі в Автоматизованій системі виконавчого провадження знаходиться відкрите виконавче провадження №64942719, що свідчить про те, що рішення по справі № 127/13757/13-ц не виконано. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Водночас формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. Отже, згідно ст. 625 ЦК України, Відповідачі зобов`язані сплатити 4891 доларів США 76 центів. Основна сума заборгованості за договором: з 24/05/2021 до 23/02/2022 - 217 497,29 доларів США. Всього: 217 497,29 доларів США. 3% річних Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання: Кількість днів у періоді. Сума з 24/05/2021 до 23/02/2022 217 497,29 x 3 % x 276 : 365 : 100 276 Всього штрафних санкцій: 4 933,91 доларів США. Просили суд, стягнути з [PERSON] , ІПН [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» кошти нараховані на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 4 933,91 доларів США 3% річних, стягнути судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації. 30.12.2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача Шиманського В.М. про об`єднання справ. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] про об`єднання справ залишено без задоволення. 24.01.2025 року надійшла заява від представника відповідача Шиманського В.М. у якій вказано, що відповідно до змісту позовних вимог вбачається, що позивач відповідно до ст.625 ЦК України нарахував штрафні санкції за невиконання рішення суду від 26.09.2014 року:- 4 933,91 доларів США за період з 24.05.2021 до 23.02.2022 року. Разом з тим є незрозумілим, яким чином Позивач рахує 3% річних у доларах США, якщо рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2014 року по справі № 127/13757/13-ц заборгованість стягнута у гривні, зокрема 3 738 455,84 грн. Підтвердженням того, що сума боргу за рішенням суду стягується саме у гривні підтверджується наданим позивачем доказом, - інформацією про виконавче провадження (додано до позову) відповідно до якого сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом - 3 740 275,84 грн. а не 217 497,29 доларів США. Тобто рішенням суду фактично зафіксовано суму боргу у національній валюті, - Гривні, відповідно подальше нарахування штрафних санцкцій у іноземній валюті є протиправним. У відповідності до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, яка погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах №910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. З огляну на позовну заяву ТОВ «Діджи Фінанс» подану у даній справі вбачається, що вона сформована та подана 26.11.2024 року через систему Електронний суд, відповідно максимально можливий строк за який позивач мав право рахувати штрафні санкції є з 26.11.2021 року по 26.11.2024 року з урахуванням вищенаведеної судової практики, яка зазначається самим позивачем у своєму позові. Враховуючи наведене у Позивача відсутні підстави задля задоволення вказаного позову. Окрім того п. 1 постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 року починаючи з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. впроваджено на всій території України карантин. У відповідності до п. 15 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Постановою КМУ «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №651 від 27.06.2023 року було відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. З урахуванням п.15 прикінцевих та перехідних положень ЦК України а також постанов КМУ №211 від 11.03.2020 року та №651 від 27.06.2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» починаючи з 12.03.2020 по 30.06.2023 року не має права на нарахування штрафних санкцій в тому числі на нарахування 3% річних за невиконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2014 року по справі № 127/13757/13-ц. Враховуючи вищенаведене просив в задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення нарахованих 3% відсотків річних за порушення грошового зобов`язання відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 23.04.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», був укладений Кредитний договір № CNL-B00/074/2007, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 198 000 доларів США, з яких: перший транш в сумі 32666,67 доларів США на погашення поточної заборгованості Позичальника перед Кредитором першої черги за Кредитним договором та другий транш в сумі 165333,33 доларів США на купівлю нерухомого майна, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 4,99 % річних + FIDR, строком до 22.04.2032 року. 24.04.2007 року, 09.04.2009 року, 10.09.2009 року, 10.09.2009 року та 10.03.2010 року було укладено додаткові договори до Кредитного договору № CNL-B00/074/2007 від 23.04.2007 року. 18.03.2011 року між ПАТ «ОТП банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір про відступлення прав-вимог, відповідно до якого відступалися права-вимоги за кредитним договором № МL708/023/2008 , який був укладений між банком та відповідачем. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2014 року по справі № 127/13757/13-ц позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Вирішено: Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором № CNL-B00/074/2007 від 23.04.2007 року (з додатковими угодами) у розмірі 3 738 455,84 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1 471831,02 грн., що еквівалентно 184 140,00 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 266 624,82 грн., що еквівалентно 33 357,29 доларів США, пеня 2000000 грн. (а.с.15-17). 28.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ 42649746 (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № CNL-B00/074/2007 від 23.04.2007 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». 27.08.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено ухвалу, якою заяву представника Товариства з обмеженою вiдповiдальнiстю «Діджи Фінанс» про замiну сторони у виконавчому провадженні задоволено. [PERSON] не погодилась з ухвалою та подала апеляційну скаргу (а.с.18). 29.10.2024 року Вінницьким апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу від 27.08.2024 року без змін (а.с.9-14). Наразі в Автоматизованій системі виконавчого провадження знаходиться відкрите виконавче провадження №64942719, що свідчить про те, що рішення по справі № 127/13757/13-ц не виконано (а.с.19-21). Згідно ч.2ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (постанова ВСУ від 01.10.2014 №6-113цс14) будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч.2ст.625 ЦК. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, за період з 24.05.2021 по 23.02.2022 року сума штрафних санкцій становить 4\~933,91 доларів США За змістом ст.11 ЦК цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст.509 ЦК). Ч.1 ст.510 ЦК визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК). Згідно ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч.1 ст.611 встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК). Разом з тим, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, Указами Президента продовжено до 13.05.2024. Слід відзначити, що з 12.03.2020 до 30.06.2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». П.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК встановлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК). Згідно ст.257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу (ст.260 ЦК). Ч.5 ст.261 ЦК визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом ст.263 ЦК перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим ЗУ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК). Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК). Згідно ст.267 ЦК заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. ВП ВС у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц визначила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, якщо основне зобов`язання боржником не виконано. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи наведені правові норми, оцінивши надані докази в сукупності, враховуючи, що особа звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК, на період встановлення на усій території України карантину (з 12.03.2020 до 30.06.2023) та в період дії воєнного стану (з 24.02.2022 по теперішній час), суд не вбачає підстав для нарахування 3% річних, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed