Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 15.02.2002 року Панютинською селищною радою м.Лозова, актовий запис №03, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Ухвалою суду було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано строк учасникам справи для подання заяв по суті. Судом було здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, виклик відповідача додатково було здійснено шляхом розміщення оголошення. Позивач у судове засідання не зявилася, в позові просила розглянути справу за її відсутності. У судове засідання відповідач не зявився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив, відзиву не надав. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вище вказане, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, ухвалою суду призначено у справі заочний розгляд. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 15.02.2002 року Панютинською селищною радою м.Лозова, актовий запис №03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.15). Відносини позивача з відповідачем не склались, через відсутність взаєморозуміння і різні погляди, фактично сімя розпалася, сторони проживають окремо. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивача на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на все вище вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у ході судового розгляду скористалася своїм правом, відповідно до ст.113 СК України, в позові просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] . В позові [PERSON] просила не стягувати судовий витрати з відповідача на її корисить, а тому суд вважає за можливе залишити судові витрати за позивачем. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved