Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

02.07.2024 ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів звернулось до Чугуївського міського суду Харківської області із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитними договорами № 78333943 від 26.06.2023, № 9141603 від 18.07.2023 та 101806784 від 18.07.2023 у загальному розмірі 27 900 грн 00 коп., а також понесені судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено Договір позики № 78333943. Договір позики укладено у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України "Про електронну комерцію". 14 червня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу 14/06/21, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників № 13 від 21.12.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20 000 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками; 0 грн - сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 18 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9141603. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток, відповідно до п. 6 Кредитного договору, шляхом ідентифікації, верифікації Позичальника. 27 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 27102023/1, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників № 27 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 3 950 грн 00 коп., з яких: 1 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 850 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; 100 грн 00 коп. - заборгованість за комісією; 0 грн - сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 18 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 101806784. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток, відповідно до п. 6 Кредитного договору, шляхом ідентифікації, верифікації Позичальника. 27 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 27102023/1, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників № 27 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 3 950 грн 00 коп., з яких: 1 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 850 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; 100 грн 00 коп. - заборгованість за комісією; 0 грн - сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому кредити в строки, передбачені наведеними Договорами. Невиконання відповідачем умов кредитних договорів стало підставою для пред`явлення в суді даного позову. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2024 справу визначено до розгляду судді Бібіку О.В. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Після повторного автоматизованого розподілу справи, пов`язаного зі відрядженням судді [PERSON] до іншого суду, 18.07.2024 для розгляду справи визначено суддю [PERSON] . Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області [PERSON] від 15.08.2024 вказана справа прийнята до провадження, призначено судове засідання. 21.01.2025, у зв`язку відставкою судді [PERSON] та звільнення з посади судді Зміївського районного суду Харківської області, здійснено повторний розподіл та автоматизованою системою документообігу для розгляду справи визначено суддю Зміївського районного суду Харківської області Вельможну І.В. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В. від 27.01.2025 вказана справа прийнята до провадження, призначено судове засідання 19.02.2025. 19.02.2025 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не прибули. Представник позивача Костюшко П.М. в позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позову наполягав, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, рекомендованими листами, направленими на його адресу місця реєстрації судом та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду [PERSON] не повідомив, відзив на позов не надавав, будь яких заяв з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно зі статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 25 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено Договір позики на умовах повернення позики в кінці строку позики № 78333943, відповідно до умов якого Товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, тобто до 25.07.2023, орієнтована реальна річна ставка 90465,53%., базова процентна ставка (фіксована) 2,5%. Орієнтована загальна вартість позики 8 750 грн 00 коп. (а. с. 9 - 10). Згідно Додатку № 1 до Договору позики на умовах повернення позики в кінці строку позики № 78333943 від 25.06.2023, підписаного [PERSON] електронним цифровим підписом позичальника (ідентифікатор 11с9uFm2tl), загальна вартість кредиту становить 8 750,00 грн, що складається з суми кредиту за договором 5 000,00 грн. та суми процентів за користування кредитом 3 750,00 грн (а. с. 11). 14 червня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу 14/06/21, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача (а. с. 12 - 13). Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Додаткову угоду № 2 від 28 липня 2021 року та Додаткову угоду від 21 грудня 2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а. с. 14, 15). Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 13 від 21.12.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20 000 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 к грн. - сума заборгованість за основною сумою боргу; 15 000 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками (а. с. 17). Матеріали справи свідчать про те, що Договір позики № 78333943 від 25.06.2023 укладений в електронній формі. 18 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 9141603, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту становить 1 000 грн (п. 1.2 Договору). Відповідно до п. 1.3 Договору кредит надається загальним строком на 105 днів з 18.07.2023 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 02.08.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 31.10.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. п. 1.3.1 - 1.3.2 Договору). Тип процентної ставки фіксована. Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 400 грн в грошовому виразі та 359469.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 3 100,00 грн в грошовому виразі та 13 394.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 1 400.00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 4 100.00 гривень. Відповідно до п. 2.1 Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] (а. с. 24 - 29). Додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 9141603 від 18.07.2023 (Графік платежів за договором про споживчий кредит 9141603 від 18.07.2023) визначено остаточну дату кредитування 31.10.2023, загальну вартість кредиту 4 100 грн та її складові: комісія за надання кредиту 100 грн, проценти за користування кредитом 3 000 грн, сума кредиту за договором 1 000 грн (а. с. 29 - зворот). Крім того, відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту № 9141603 (Додаток № 2 до Договору про споживчий кредит № 9141603 від 18.07.2023) та Заяву на отримання кредиту № 9141603 (Додаток № 3 до Договору про споживчий кредит № 9141603 від 18.07.2023) які містять умови кредитування аналогічні умовам викладеним у Договорі (а. с 30, 31). 27 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" було укладено Договір факторингу № 27102023/1, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (ціна продажу) за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" відступити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Божників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Мілоан". Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а. с. 31 - 34). Перехід права вимоги заборгованості від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів стає кредитором по відношенню до Боржників стосовної заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2 Договору) 27 жовтня 2023 року на виконання п. 1.2 Договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023 сторони підписали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 за Договором факторингу № 27102023 від 27.10.2023 (а. с. 35). Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" отримало право вимоги за кредитним договором № 9141603 від 18.07.2023, укладеним з [PERSON] на загальну суму боргу 3 950 грн 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 1 000 грн 00 коп.; сума заборгованості по відсотках 2 850 грн 00 коп.; сума заборгованості по комісії 100 грн 00 коп. (а. с. 36). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 9141603 від 18.07.2023 станом на 31.05.2024 заборгованість становить 3 950 грн 00 коп, яка складається з наступного: сума заборгованості за основною сумою боргу - 1 000 грн 00 коп.; сума заборгованості за відсотками - 2 850 грн 00 коп.; сума заборгованості по комісії - 100 грн 00 коп. (а. с. 37). 18 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 101806784, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту становить 1 000 грн (п. 1.2 Договору). Відповідно до п. 1.3 Договору кредит надається загальним строком на 105 днів з 18.07.2023 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 02.08.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 31.10.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. п. 1.3.1 - 1.3.2 Договору). Тип процентної ставки фіксована. Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 400 грн в грошовому виразі та 359469.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 3 100,00 грн в грошовому виразі та 13 394.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 1 400.00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 4 100.00 гривень. Відповідно до п. 2.1 Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] (а. с. 38 - 43). Додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 101806784 від 18.07.2023 (Графік платежів за договором про споживчий кредит 101806784 від 18.07.2023) визначено остаточну дату кредитування 31.10.2023, загальну вартість кредиту 4 100 грн та її складові: комісія за надання кредиту 100 грн, проценти за користування кредитом 3 000 грн, сума кредиту за договором 1 000 грн (а. с. 43 - зворот). Крім того, відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту № 101806784 (Додаток № 2 до Договору про споживчий кредит № 101806784 від 18.07.2023) та Заяву на отримання кредиту № 101806784 (Додаток № 3 до Договору про споживчий кредит № 101806784 від 18.07.2023) які містять умови кредитування аналогічні умовам викладеним у Договорі (а. с. 44, 45). 27 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" було укладено Договір факторингу № 27102023/1, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (ціна продажу) за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" відступити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Божників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Мілоан". Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а. с. 46 - 48). Перехід права вимоги заборгованості від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів стає кредитором по відношенню до Боржників стосовної заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2 Договору) 27 жовтня 2023 року на виконання п. 1.2 Договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023 сторони підписали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 2 за Договором факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023 (а. с. 35). Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" отримало право вимоги за кредитним договором № 101806784 від 18.07.2023, укладеним з [PERSON] на загальну суму боргу 3 950 грн 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 1 000 грн 00 коп.; сума заборгованості по відсотках 2 850 грн 00 коп.; сума заборгованості по комісії 100 грн 00 коп. (а. с. 50). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 101806784 від 18.07.2023 станом на 31.05.2024 заборгованість становить 3 950 грн 00 коп, яка складається з наступного: сума заборгованості за основною сумою боргу - 1 000 грн 00 коп.; сума заборгованості за відсотками - 2 850 грн 00 коп.; сума заборгованості по комісії - 100 грн 00 коп. (а. с. 51). Договір про споживчий кредит № 9141603 від 18.07.2023 підписаного позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором Z53963 (а. с. 24). Договір про споживчий кредит № 101806784 від 18.07.2023 підписаного позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором R80608 (а. с. 38). Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З наведених обставин справи вбачається, що договори на підставі яких позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про які судом зазначено вище, були укладені в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказані договори підписані електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, ані відповідачем а ні його представником до суду не надано, відомостей що правомірність укладених договорів оскаржувалася також суду не надано. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надала. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 Цивільного кодексу України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 Цивільного кодексу України). Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги, до відповідача за Договорами про споживчий кредит № 9141603 від 18.07.2023 та № 101806784, від первісного кредитора до позивача на підставі укладених договорів факторингу № 27102023/1 від 27.10.2023. Щодо переходу права вимоги до відповідача за Договором позики № 78333943 від 25.06.2023, суд зазначає наступне. Згідно з положеннями частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25 червня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено Договір позики № 78333943. 14 червня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення я боргів" приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників (а. с. 12 - 13). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 13 від 21.12.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 78333943 в сумі 20 000,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а. с. 17). Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини 1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1 статті 519 Цивільного кодексу України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини 1 статті 512, статті 514 Цивільного кодексу України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Щодо переходу прав вимоги, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", судом встановлено наступне. Так, з Договору факторингу № 14/06/21 вбачається, що договір факторингу № 14/06/21, за яким ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", був укладений 14.06.2021, тобто більш ніж за два роки до укладання Договору позики від 25.06.2023 № 78333943 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] за якими пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості. Тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] . Відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на підставі договору факторингу від 14.06.2021. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту належного відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики від 25.06.2023 № 78333943 від первісного кредитора до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" оскільки Договір факторингу № 14/06/21, за яким ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", був укладений 14.06.2021, тобто задовго до того, як був укладений безпосередньо сам Договори позики, а відтак відсутні докази належного переходу права вимоги від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", що вказує на безпідставність доводів позивача, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 25.06.2023 № 78333943 задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення сум заборгованості за договорами про споживчий кредит № 9141603 та № 101806784 від 18.07.2023, суд зазначає наступне. Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Договорами про споживчий кредит № 9141603 та № 101806784 від 18.07.2023 не виконав, у передбачений ними строк, кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із сум кредиту за договорами та нарахованими відсотками. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за Договором про споживчий кредит № 9141603 відображає загальну суму заборгованості - 3 950,00 грн та складові заборгованості: заборгованість за основною сумою боргу (сума кредиту) - 1000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 2 850,00 грн, сума заборгованості за комісією - 100,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за Договором про споживчий кредит № 9141603 від 18.07.2023 у розмірі 2 850,00 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за Договором про споживчий кредит № 101806784 відображає загальну суму заборгованості - 3 950,00 грн та складові заборгованості: заборгованість за основною сумою боргу (сума кредиту) - 1000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 2 850,00 грн, сума заборгованості за комісією - 100,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за Договором про споживчий кредит № 101806784 від 18.07.2023 у розмірі 2 850,00 грн. Щодо вимог про стягнення комісії за Договором про споживчий кредит № 9141603 від 18.07.2023 та № 101806784 від 18.07.2023 суд зазначає наступне. Згідно статті 3 Цивільного кодексу України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або "вражати" договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. Цивільним процесуальним кодексом України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним". Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не "породжує" (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Нікчемний правочин (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу /набуття/ зміни/ встановлення/ припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Згідно з абзацом третім частини 4 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування") кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Також у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини 2, 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України). Отримання інформації щодо кредиту безоплатна відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже вказаний пункт кредитного договору є несправедливим. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії за управління та обслуговування кредиту за Договорами споживчого кредиту № 9141603 від 18.07.2023 (100,00 грн) та № 101806784 від 18.07.2023 (100,00 грн) необхідно відмовити через безпідставність. За таких обставин, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту в повному обсязі та задоволення позовних вимог в частині нарахування відсотків за Договорами споживчого кредиту № 9141603 від 18.07.2023 та № 101806784 від 18.07.2023. Отже, заборгованість за Договорами про споживчий кредит № 9141603 від 18.07.2023 (3 850,00 грн) та № 101806784 від 18.07.2023 (3 850,00 грн) підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 3 028,00 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 грн. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено, які витрати, крім сплати судового збору, були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження наявності витрат позивача під час розгляду справи. Зважаючи на вище вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 27,60 % від розміру задоволених судом позовних вимог, отже, судовий збір становить 875,73 грн.

Outcome: partial