Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

В листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.11.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем укладено договір позики №3571678 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 14 днів з 24.11.2021 і складається з пільгового та поточного періодів, 08.12.2021 - термін повернення кредиту. 07.12.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору позики №3571678, якою продовжено строк позики на 30 днів, до 06.01.2022. 06.01.2022 між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем укладено додаткову угоду №2 до договору позики №3571678, якою продовжено строк позики на 30 днів, до 05.02.2022. 08.02.2022 між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем укладено додаткову угоду №3 до договору позики №3571678, якою продовжено строк позики на 30 днів, до 10.03.2022. 02.11.2022 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення прав вимоги №02-11/2022, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило належне йому право вимоги до боржників за договорами, в тому числі і за вищевказаним кредитним договором, укладеним з відповідачем в сумі 22421,06 грн.. Вказана сума заборгованості не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №3571678 від 24.11.2021 в розмірі 22421,06 грн, з яких: 4000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 18421,06 грн заборгованість за процентами, а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 09.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив та призначене судове засідання на 09.01.2025. У судові засідання 09.01.2025, 29.01.2025, 19.02.2025 представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився. В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 09.01.2025, 29.01.2025, 19.02.2025 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Також, у матеріалах справи містяться конверти, адресовані [PERSON] на її адресу, зазначену у позовній заяві, а саме: [ADDRESS] , які повернулися до суду із відміткою поштової служби: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже за змістом наведених положень процесуального закону повернення судової повістки з відміткою поштового оператора про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається підтвердженням належного повідомлення учасника справи, а днем\~\~вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 09 листопада 2023 року у справі № 753/114/22, провадження 61-6264ск23. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом установлено, що 24.11.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики №3571678. Указаний договір, паспорт позики, графік нарахування процентів за користування позикою в межах строку позики, визначеного Договором, підписані відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно: q58228; g81074; q58228 (а.с. 16-17, 18-22, 23-24). Відповідно до пункту 2.1 договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Параметри позики визначені у пункти 2.3 договору позики, а саме: тип позики: короткострокова (2.3.1); мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (2.3.2); сума позики: 4000 грн. 00 коп.(2.3.3); строк позики: до «08» грудня 2021 року (14 днів) (2.3.4). Відповідно до умов договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок банківської карти (п. 2.6 договору). З довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 20.08.2024 №2782_240820160350 убачається, що 24.11.2021 18:03:53 на суму 4000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 121425776, призначення платежу: Зарахування 4000 грн на карту [NUMBER] (а.с. 34). 07.12.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору позики №3571678, якою продовжено строк позики на 30 днів, до 06.01.2022, підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором q68071 (а.с. 24 (зворот) -25). 06.01.2022 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору позики №3571678, якою продовжено строк позики на 30 днів, до 05.02.2022, підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором g05108 (а.с. 28). 08.02.2022 між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем укладено додаткову угоду №3 до договору позики №3571678, якою продовжено строк позики на 30 днів, до 10.03.2022, підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором z31938 (а.с. 31). Відповідно до договору факторингу №02-11/2022 від 02.11.2022, укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» (клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (фактор) укладено договір, у пункті 1.1 якого зазначеного, що на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до глави 73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна договору) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Відступлення права вимоги за цим договором здійснюються без згоди боржників (п. 6.2.3 договору). Відповідно до договору факторингу №02-11/2022 від 02.11.2022 оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом: фактор сплачує клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 1 239 332,37 грн. (один мільйон двісті тридцять дев`ять тисяч триста тридцять дві гривні 37 коп.) без ПДВ (п. 7.1): фактор здійснює оплату клієнту суму фінансування шляхом перерахування коштів, у розмірі, що вказані в п.7.1 цього Договору, на зазначений у реквізитах до цього договору рахунок, у день підписання реєстру боржників за формою, визначеною в додатку 1 до нього договору (п. 7.2). Передача клієнтом (ТОВ «МАНІФОЮ») реєстру боржників фактору (ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») здійснюється в наступному порядку: в день підписання цього договору клієнт готує та передає фактору в письмовій формі, заповнений реєстр боржників, складений за формою, встановленого Додатку №1 до цього Договору (п.п. 8.1.1); протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання цього Договору та письмового Реєстру Боржників, Клієнт готує та передає Фактору в електронній формі, електронною поштою або кур?єрською доставкою на електронному носієві (флеш карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) Реєстр Боржників за формою, встановленою в Додатку N? 1-1 до цього Договору, з усіма заповненими даними про Боржників. Електронний реєстр Боржників засвідчується КЕП керівника Клієнта (п.п. 8.1.2); протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання Фактором електрошної форми Реєстру Боржників Фактор формує та надає Клієнту для підписання Акт приймання-передачі Реєстру Боржників (Додаток N? 2). Протягом 3 (трьох) робочих днів, з моменту отримання Клієнтом Акту приймання-передачі Ресстру Боржників, уповноважений представник Клієнта підписує вказаний Акт, скріплює печаткою та передає підписаний примірник Акту Фактору (п.п. 8.1.3); клієнт зобов`язується протягом 3 (трьох) робочих днів з дати укладення цього договору передати новому кредитору, всю документацію щодо права вимоги до боржників (пункт 8.2). На виконання умов договору факторингу сторонами виконані зобов`язання, що підтверджується актом приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 02.11.2022 до договору факторингу №02-11/2022 від 02.11.2022 та платіжною інструкцією №68834 від 02.11.2022 про плату за відступлення права вимогі згідно договору факторингу (а.с. 44, 45). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у позику. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з п. 2 ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 7, 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 6 ч.1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки\~ст. 12 зазначеного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Відповідач шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого від ТОВ «МАНІФОЮ», прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав договір, акцептувавши пропозиції товариства, тобто, договір вважається укладеним у відповідності до\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже 24.11.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 3571678 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом п.п. 10,11\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 20.08.2024 №2782_240820160350 убачається, що 24.11.2021 18:03:53 на суму 4000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 121425776, призначення платежу: Зарахування 4000 грн на карту [NUMBER] (а.с. 34). Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За частиною першою\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~статті 1080 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частини перша та друга\~статті 203 ЦК України). Відповідно до\~статті 1079 ЦК України\~сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. 02 листопада 2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №02-11/2022, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і за Договором позики №3571678 від 24.11.2021. Тобто ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-11/2022 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним позики №3571678, загальна сума заборгованості\~22421,06 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту\~4000,00 грн, заборгованість по відсоткам\~18421,06 грн. Також, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на адресу відповідача направлена досудова вимога від 04.10.2024 №Х4763 (а.с. 46). Згідно з\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Верховний Суд в постанові від 07.02.2018 в справі № 2-2035/11 виснував, що тлумачення статті\~516, частини другої статті\~517 ЦК України\~свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1383/2010 зазначила, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно статей\~526,\~530,\~536,\~629 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав свого зобов`язання, платежів для погашення заборгованості не здійснив ні на рахунки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», ні на рахунки первісного кредитора ТОВ «МАНІФОЮ». Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у нього наявна заборгованість у розмірі 22421,06 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту\~4000,00 грн, заборгованість по відсоткам\~18421,06 грн, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 35-36). Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному статтею 13 ЦПК України, саме відповідач як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Проте правом на подання відзиву на позовну заяву, у якому [PERSON] могла би викласти за наявності свої заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими вона не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, відповідач не скористалася. Договір, укладений між сторонами у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень\~статті 204 ЦК України\~діє презумпція правомірності указаного правочину. Отже судом встановлено, що відповідач допустила неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 22421,06 грн, яка добровільно відповідачем не погашена та підлягає стягненню з останньої. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 2\~422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6000 від 02.10.2024. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved