Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач 27.12.2024 звернувся у суд з позовом про стягнення з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за Договором №488467-КС-001 про надання кредиту від 01.02.2024 у розмірі 43436,38 грн, з яких: 10000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 31936,38 грн сума прострочених платежів по процентах; 1500,00 грн сума прострочених платежів за комісією; судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що\~01.02.2024 між ТОВ «БІЗПОЗИКА»та [PERSON] укладено договір №488467-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору, на умовах, визначених офертою. ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону [NUMBER] , котрий боржником було введено/відправлено. Відповідно до п.1 договору ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн, шляхом переказу на банківську картку № [NUMBER] , на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою. По теперішній час боржник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, а тому станом на 18.12.2024 утворилась заборгованість за Договором №488467-КС-001 про надання кредиту у розмірі 43436,38 грн, яка складається з: 10000,00 грн суми прострочених платежів по тілу кредиту; 31936,38 грн суми прострочених платежів по процентах; 1500,00 грн сума прострочених платежів за комісією. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. 02 січня 2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі та витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: м. Київ, вул.Грушевського, 1Д) інформацію:\~чи було\~емітовано на\~ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банківську картку № [NUMBER] ; виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування картки № [NUMBER] за період з 01.02.2024 по 18.07.2024. 10 лютого 2025 року на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла інформація\~на виконання\~вказаної вище\~ухвали,\~зокрема підтверджено,\~що на\~ім`я\~ [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] ) було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , та надано виписку по вказаній банківській картці. Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з вимогами частини 13\~статті 7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до частини 8\~статті 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями\~статті 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8\~статті 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги статей 279,\~280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 181 ГК України\~господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою\~статті 11 Закону\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої\~статті 11 Закону\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 526 ЦК України\~презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті\~610,\~611 ЦК України). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Бізнес Позика» є фінансовою установою, яка здійснює діяльність - інші види кредитування. Судом встановлено, що 01.02.2024 між сторонами було укладено договір №488467-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Вказаний договір був укладений шляхом подання відповідачем заявки на отримання кредиту через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3336. З візуальної форми послідовності дій клієнта слідує порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення, а саме: 01.02.2024 о 14:22:57 відповідач здійснив вхід в особистий кабінет; 01.02.2024 о 14:22:58 товариство отримало інформацію про статус клієнта; 01.02.2024 о 15:07:42 відповідач здійснив передачу інформації обраних ним умов кредиту; 01.02.2024 о 15:07:44 товариство надало паспорт споживчого кредиту та здійснило запит на генерацію та відправку одноразового ідентифікатора для підписання паспорту споживчого кредиту; 01.02.2024 о 15:07:44 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту; 01.02.2024 о 15:08:15 товариство сформувало шаблон оферти; 01.02.2024 о 15:08:24 товариство надіслало запит на формування одноразового ідентифікатора для підписання договору; 01.02.2024 о 15:08:30 відповідач здійснив запит на відправку шаблону акцепту; 01.02.2024 о 15:08:48 відповідач підписав договір; 01.02.2024 о 15:08:52 товариство сформувало інформаційне повідомлення про успішне підписання договору, відправило документи на електрону пошту відповідача та здійснило відображення документів у особистому кабінеті відповідача. В підтвердження укладення вказаного договору позивач надав: паспорт споживчого кредиту, пропозицію укласти договір (оферта) №488467-КС-001 про надання кредиту від 01.02.2024, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору №488467-КС-001 про надання кредиту від 01.02.2024, договір №488467-КС-001 про надання кредиту від 01.02.2024, анкету клієнта та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Відповідно до умов кредитного договору, відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10000 грн на строк 24 тижні, тобто до 18.07.2024, на умовах сплати процентів за фіксованою процентною ставкою, що становить 2,00000000 % (стандартна процентна ставка), 1,15288411 % (знижена процентна ставка) за кожен день користування кредитом, та комісії у розмірі 1500 грн. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту становить 26040,00 грн. Орієнтована реальна річна процентна ставка 9249,88%. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів (п. 2.1 кредитного договору). Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Сторонами в пункті 3.2.3 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Згідно п. 7.15 кредитного договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», які є невід`ємною частиною договору. Усі нерегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТзОВ «Платежі онлайн» від 18.12.2024 та випискою про рух коштів по картці від 30.01.2025 за період 01.02.2024-18.07.2024. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №488467-КС-001 про надання\~кредитуналежним чином не виконав, чим\~порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у нього утворилась заборгованість за договором №488467-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 43436,38 грн, яка складається з: 10000,00 грн суми прострочених платежів по тілу кредиту; 31936,38 грн суми прострочених платежів по процентах, 1500,00 грн сума прострочених платежів за комісією. Згідно з вимогами ст.ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов кредитного договору №488467-КС-001 від 01.02.2024, суд приходить до висновку про стягнення з останнього на користь позивача заборгованості в розмірі 41936,38 грн, яка складається з: 10000,00 грн суми прострочених платежів по тілу кредиту; 31936,38 грн суми прострочених платежів по процентах. Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісіями у розмірі 1500,00 грн, суд приходить до наступного висновку. Згідно з абз. 3 ч. 4 ст . 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зроблено висновок про те, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (чинних на момент укладення Договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що нарахування заборгованості за комісіями є необґрунтованими, враховуючи вищевикладені норми, а також той факт, що супроводження кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а отже в цій частині вимоги слід відмовити. Беручи до уваги, що позовні вимоги задоволенні частково, а саме з відповідача підлягає стягненню 41936,38 грн, що складає 96% від суми у розмірі 43436,38 грн, про стягнення якої позивач просив у позові (41936,38 грн х 100% : 43436,38 грн = 96), відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2325,5 грн (2422,40 грн судовий збір : 100% х 96%), в іншій частині витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: partial