Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просила визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , а також встановити над нею опіку, призначивши заявницю опікуном, посилаючись на те, що [PERSON] , яка доводиться заявниці донькою, є інвалідом з дитинства, хворіє на помірну розумову відсталість, дизартрію, у зв`язку з чим перебуває на обліку у лікаря-психіатра. В силу свого психічного захворювання [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного догляду та нагляду та з метою забезпечення її особистих немайнових і майнових прав та інтересів, визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки, призначення опікуна, у зв`язку з чим заявниця звернулася до суду з зазначеною заявою. Заявниця у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, адвокат Бучацький В.В., підтримай вимоги заяви, просив їх задовольнити у повному обсязі, оскільки [PERSON] підлягає визнанню недієздатною, що підтверджено висновком експерта. Представники заінтересованих осіб, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явились, але до суду від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти вимог заяви, просили їх задовольнити у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення вимог заяви по суті, дійшов висновку, що заява про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно з статтею 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження також справи про визнання фізичної особи недієздатною (пункт 1 частини 2статті 293 ЦПК України). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, народилася [INFO] , її матір`ю зазначена [PERSON] , заявниця у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 червня 2004 року (а. с. 5). З довідки про зареєстрованих/проживаючих у житловому приміщенні/будинку осіб № 578 від 03 листопада 2022 року [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, [PERSON] , заявниця у справі, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 579 від 03 листопада 2022 року (а. с. 7, 10-11). [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, не навчалася у Павлівському опорному закладі освіти-ліцеї з дошкільним відділенням, початковою школою та гімназією Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області у зв`язку з хворобою на підставі психолого-медико педагогічної комісії, що підтверджується довідкою № 111 від 03 листопада 2022 року (а. с. 9). Згідно з довідкою № 17 від 19 серпня 2022 року [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, перебуває на психіатричному обліку у КНП «Арцизька центральна опорна лікарня» Арцизької міської ради з 2012 року з діагнозом помірна розумова відсталість, дізартрія (а. с. 8). Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] від 15 липня 2014 року [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, призначена соціальна допомога інваліда з дитинства (а.с. 6). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 370 від 15 травня 2024 року, [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді «Помірної розумової відсталості» резидуально-органічного генезису» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71.0), внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. 87-90). Відповідно до положень статті 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність в разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і у порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено у законному порядку. Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Положення статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або з будь-яких інших підстав, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (частина 1 статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки належними доказами у справі підтверджено, що в силу свого захворювання вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до вимог частини 1 статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка, а частиною 1 статті 300 ЦПК України регламентовано, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно з частиною 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини 4 статті 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, оскільки саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки, тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Призначення опікуна в разі визнання особи недієздатною, є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу мету не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Відповідно до подання Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням № 4-2023 від 13 січня 2023 року, [PERSON] , заявниця у справі, може бути призначена опікуном [PERSON] (а. с. 36, 37-38). Обмежень, передбачених статтею 64 ЦК України, щодо призначення заявниці опікуном на підставі наданих суду доказів судом не встановлено, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , заявниці у справі, може бути опікуном. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з метою не залишати безправною [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві її опікуном необхідно призначити [PERSON] , оскільки у судовому засіданні не встановлено обмежень щодо її призначення опікуном. Вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги заяви про визнання фізичної [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна та якими доказами вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що заява про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна підлягає задоволенню. Згідно з частиною 5 статті 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили слід надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Відповідно до частини 1 статті 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно з частиною 6 статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років, тому з метою дотримання зазначеної вимоги, суд зобов`язаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років. Беручи до уваги, що вимоги про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна підлягають задоволенню, суд дійшов висновку про визначення строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною у два роки. Роз`яснити, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення двох річного строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною (частина 7 статті 300 ЦПК України). На підставі статей 30, 39, 40, 41, 60, 63 ЦК України,

Outcome: approved