Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал») звернулось до Бориславського міського до суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~896163398 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Привалах надання грошових коштів у позику. На виконання вказаного договору 23 травня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8900,00 грн на банківську карту відповідача № 4731-21XX-XXXX-3771. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») укладено договір факторингу №\~28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №\~19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між цими ж сторонами укладено додаткову угоду №\~26 до договору факторингу №\~28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. Уданій додатковій угоді договір факторингу від 28 листопада 2018 року №\~28/1118-01 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та № 28/1118-01. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №\~27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №\~31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклади додаткову угоду №\~32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 29 серпня 2023 року №\~246 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року №\~28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод до договору), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 20768,48 грн. 27 травня 2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу №\~27/0524-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №\~1 від 27 травня 2024 року до договору факторингу від 27 травня 2024 року № 27/0524-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 43045,28 грн. 2 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №\~02/12/24-У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу від 2 грудня 2024 року №\~02/12/24-У від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 43045,28 грн. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором від 23 травня 2023 року №\~896163398 становить 43045,28 грн, з яких 8899,35 грн - заборгованість по кредиту; 34145,93 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2025 року вказана позовна заява (справа №\~438/58/25) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою суду\~від 21\~січня 2025\~року прийнято\~вказану позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у цивільній\~справі №\~438/58/2.\~ Розгляд\~справи вирішено\~проводити у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін.\~Призначено судове\~засідання на\~4\~лютого 2025\~року. Задоволено клопотання представника позивача Тараненка А.І. про витребування доказів У судове засідання 4 лютого 2025 року учасники справи не прибули. Розгляд справи призначено на 18 лютого 2025 року. 18 лютого 2025 року року представник позивача не прибув. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи провести за відсутності його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судові засідання 4 та 18 лютого 2025 року не з`явився. Відзиву чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Конверти з рекомендованим повідомленням та судовою повісткою з повідомленням про судові засідання, призначені на 4 та 18 лютого 2025 року, направлені на адресу [PERSON] , повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі №\~443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №\~800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним. Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23 травня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~896163398 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора MNV6V74W, згідно з умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, Правилах надання грошових коштів у позику, Паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Зокрема, 23 травня 2023 року [PERSON] подав до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заявку на отримання грошових коштів в кредит із зазначенням загальної інформації, персональних даних, адреси місця проживання, електронної пошти, номера телефону. З довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 29 травня 2024 року вбачається, що одноразовий ідентифікатор MNV6V74W відправлено позичальнику 23 травня 2023 року на зазначений ним номер телефону [NUMBER] , ідентифікатор введено позичальником 23 травня 2023 року. На виконання вищевказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано [PERSON] кредит в сумі 8900,00 грн, який перераховано на платіжну картку 4731-21XX-XXXX-3771, що підтверджується платіжним дорученням від 23 травня 2023 року. Крім того, згідно з інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] емітовано карту №\~ [NUMBER] . Згідно з виписки по рахунку у період з 23 по 28 травня 2023 року на вказану карту перераховано 8900,00 грн. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу №\~28/1118-01 за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Додатковими угодами від 28 листопада 2019 року №\~19, від 31 грудня 2020 року №\~26, від 31 грудня 2021 року №\~27, від 31 грудня 2022 року №\~31, від 31 грудня 2023 року№\~32 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року №\~28/1118-01 продовжено строк дії вказаного договору до 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2023 року та 31 грудня 2024 року. Пунктом 2.1 розділу 2 договору факторингу (в редакції додатковї угоди від 31 грудня 2020 року), передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.3 договору факторингу від 28 листопада 2018 року №\~28/1118-01 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до реєстру прав вимоги від від 29 серпня 2023 року №\~246 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року №\~28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод до договору), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 20768,48 грн. 27 травня 2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №\~27/0524-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 27 травня 2024 року №\~1 до договору факторингу від 27 травня 2024 року № 27/0524-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 43045,28 грн. 2 грудня 2024 між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №\~02/12/24У відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу від 2 грудня 2024 року №\~02/12/24-У від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 43045,28 грн. Згідно з\~випискою з\~особового рахунка\~за кредитним\~договором від\~23\~травня 2025\~року №\~896163398,\~станом на\~5\~грудня 2024\~року заборгованість\~за договором\~не погашена\~та складає 43045,28 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8899,35 грн, прострочені відсотки 34145,93 грн. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 3 вказаного Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак, це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №\~914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №\~910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №\~905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №\~753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №\~334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012). Пункту 1.3 договору факторингу від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з пунктом 2.1 цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Кредитний договір укладено між ТОВ «Манівео шшвидка фінансова допомога» та [PERSON] 23 травня 2023 року, тобто після укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору про відступлення прав вимоги від 28 листопада 2018 року №\~28/1118-01. Із наведеного вище слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, а відтак сторони не могли передбачити, що 23 травня 2023 року, цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем. А тому, у позивача відсутнє право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за цим кредитним договором. Отже, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Крім того, позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від 23 травня 2023 року №\~896163398, оскільки договором факторингу є відступленням права вимоги за зобов`язаннями до боржників за плату, а позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за укладеними договорами факторингу від 28 листопада 2018 року, 27 травня 2024 року та 2 грудня 2024 року. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки у ТОВ «Юніт Капітал» відсутнє право на звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором від 23 травня 2023 року №\~896163398.

Outcome: dismissed