Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 липня 2018 року між АТ «Райфайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0592/82/0487943, відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 11091,39 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 19 вересня 2020 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 49,9 %. 20 вересня 2019 року між АТ «Райфайзен банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 114/2-19F, відповідно до якого АТ «Райфайзен банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № 014/0592/82/0487943 від 19 липня 2018 року, що укладено між АТ «Райфайзен банк Аваль» та [PERSON] .. Згідно з договором відступлення права вимоги № №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за договором № 014/0592/82/0487943 від 19 липня 2018 року, що укладено між АТ «Райфайзен банк Аваль» та [PERSON] .. Внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, його заборгованість становить 17961,53 грн, яка складається з: 6438,51 грн -заборгованість за тілом кредиту, 8746,33 грн. - заборгованість за відсотками, 2776,69 грн заборгованість за пенею або штрафами. Ухвалою суду від 25 грудня 2024 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, якою також позов підтримав у повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд , дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2018 року між АТ «Райфайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0592/82/0487943, відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 11091,39 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 19 вересня 2020 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 49,9 %. Згідно розрахунку заборгованості станом на 06 грудня 2024 року , наданого ТОВ «Коллект Центр», відповідачу нараховано заборгованість за кредитним договором, яка складається з 6438,51 грн - заборгованості за тілом кредиту, 8746,33 грн. - заборгованості за відсотками та 2776,69 гривень заборгованість за пенею. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. 20 вересня 2019 року між АТ «Райфайзен банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 114/2-19F, відповідно до якого АТ «Райфайзен банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № 014/0592/82/0487943 від 19 липня 2018 року, що укладено між АТ «Райфайзен банк Аваль» та [PERSON] .. Згідно з договором відступлення права вимоги № №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за договором № 014/0592/82/0487943 від 19 липня 2018 року, що укладено між АТ «Райфайзен банк Аваль» та [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.1ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] .. Суд установив, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за Кредитним договором № 014/0592/82/0487943 від 19 липня 2018 р., внаслідок чого перед позивачем (новим кредитором) за вказаним договором у неї існує заборгованість по тілу кредиту в сумі 6438,51 гривень, яка підлягає стягненню. Стосовно суми заборгованості по процентам у розмірі саме 8746,33 грн суд звертає увагу на положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно наданих суду розрахунків заборгованості, в становлено, що нарахування відсотків за користування кредитом, здійснювалося після строку дії договору, а саме з 19.07.2020р. до 06.12.2024 р., що суперечить графіку погашення заборгованості, та на думку суду являється порушенням ст. 1048 ЦК України. Отже, зважаючи на визначений у договорі № 014/0592/82/0487943 термін його дії та фактично надану суму кредиту у розмірі 6438,51 грн на строк 24 місяці зі сплатою 49,9% за користування кредитом, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість по процентам в межах дії договору, а саме у розмірі 6683,64 грн, а не 8746,33 грн, як про це зазначає позивач. Таким чином сума заборгованості складає 6438,51 грн тіло + 6683,64 грн. відсотки = 13122,15 гривень. Таким чином, оскільки за Договором про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеному між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за договором № 014/0592/82/0487943 від 19 липня 2018 року на суму 13122,15 грн, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в межах набутих за договором майнових прав в розмірі 13122,15 грн. У стягненні заборгованості в розмірі 2776,69 заборгованості за пенею та або штрафами, суд відмовляє виходячи з наступного. У зв`язку з оголошенням воєнного стану на території України та погіршенням економічного становища України, значна кількість позичальників не взмозі платити по кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з цим Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2120-IXПро внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану. Відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором позики в загальному розмірі 13122,15 грн, що складається із: 6438,51 грн - заборгованості за тілом кредиту, 6683,64 грн - заборгованості за відсотками на дату закінчення строку дії договору. Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити. Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 13122,15 грн, що становить 73,05 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, в сумі 1769 грн, що становлять витрат по сплаті судового збору. Разом з тим, відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial