Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

07.01.2025 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.06.2016 року між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис №822. Сторони від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, сім`я існує формально, сторони на протязі тривалого часу не підтримують подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, у кожного різні погляди на життя, а тому позивач бажає розірвати щлюб. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 17.01.2025 року по справі відкрито провадження, справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 18.02.2025 о 09-45 годині Сторони до суду не з`явилися. Позивач згідно поданої заяви просив розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач згідно поданої заяви до суду позовні вимоги візнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.12.2024 (видане повторно), між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), 22.06.2016 року зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис №822 (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Таким чином суд встановив, що між сторонами, які не мають дітей, існував спір з приводу розірвання шлюбу, проте на день розгляду справі відповідач визнав позов та також бажає розірвання шлюбу Розглянувшисправу по суті заявлених вимог суд виходить з наступного. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодний на примирення, а відповідач позов визнає, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно п.1 ч.2\~ст. 49 ЦПК України\~позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; Відповідно до положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у\~Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнає, про що, через канцелярію суду подано заяву, яка зареєстрована 18.02.2025 під № 6243. Суд вважає, що визнання позову не суперечить чинному законодавству, а тому суд приймає визнання позову та приймає рішення про задоволення позову. За правилоами ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не просить відновити їй дошлюбне прізвище, отже і після розірвання шлюбу вана має право іменуватися прізвищем " [PERSON] " Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 0.0.4136050245.1 від 16.01.2025 позивач сплатив 1211,20 грн, які зараховані до спеціального фонду державного бюджету. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач позов визнала то стягненню з неї підлягає 50% від сплаченого судового збору, а саме 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, а інші 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок підлягають поверненню позивачу з державного бюджету .

Outcome: approved