Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою в якій просить встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] (місце народження: с. Жданово, Великоолександрівського району, Херсонської області, паспорт [NUMBER] , виданий Великоолександрівським РВ УМВС України в Херсонській області від 05.03.1997 року) яка померла [INFO] в м. Курськ, російська федерація. В обґрунтування\~вимог заяви\~вказано,\~що [INFO] в\~м.\~Курськ,\~російська федерація померла мати заявника отримати свідоцтво про смерть неможливо оскільки поховання матері відбулося на території країни агресора, лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть у заявника відсутні, так як з родичами з російської федерації, [PERSON] не підтримує будь-які стосунки. На судове засідання заявник не з`явився просив справу розглянути без його участі. Представник заінтересованої особи на судове засідання не з`явився. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд встановив, що [INFO] померла громадянка України мати заявника - [PERSON] (родинні стосунки підтверджуються Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 20.12.1966 р., виданим Н-Дмитрівським сільським ЗАГС Великоолександрівського району Херсонської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 20.12.1966 року зроблено відповідний запис за № 41) на території російської федерації в м. Курськ, так як родичі під час окупаціїї селища Велика Олександрівка її туди вивезли. З моменту повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України - 24.02.2022 року, органи України, які уповноважені проводити державну реєстрацію смерті громадян України на території російської федерації, не функціонують. Відтак, державну реєстрацію смерті [PERSON] компетентними органами України не проведено, запис про смерть в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян - відсутній. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення повісток, листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом. До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 року у справі № 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі № 635/6172/17. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. Доказами того факту, що - [PERSON] , [INFO] , дійсно померла [INFO] є фото з церемонії поховання, які відповідають віку померлої та в сукупності з вказаними обставинами не викликають сумніву. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Iiuycu and Оіїшт v. Ivlvldoua and Russia."), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. При цьому суд звертає увагу заявника та заінтересованої особи на позицію Верховного суду України, викладену в п. 18\~Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року, згідно з якою, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги відсутність з боку представника заінтересованої особи заперечень щодо змісту вимог заявника, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог останнього, а отже заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved