Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача, заперечення відповідача [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у травні 2024 року з дзвінка працівника АТ КБ «Приватбанк» їй стало відомо про наявність заборгованості за кредитним договором, укладеним між банком та нею у 2010 році, у зв`язку з чим приватним нотаріусом 28.03.2017 року було вчинено виконавчий напис №2675, який направлено до Дніпровської ДВС для виконання. Крім того, в травні 2024 виконавчою службою було накладено арешт на р/рахунок відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач вважає, що приватним нотаріусом зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, адже нотаріус не врахував, що договір не посвідчувався нотаріально та заборгованість не є безспірною, що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом. Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 28.03.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №2675 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за Генеральною угодою № б/н від 28.01.2016 року у розмірі 73471,92 грн. та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 3000,00 грн., стягнути з відповідача судові витрати. Від відповідача відзив не надходив. Рух справи. Ухвалою судді\~Херсонського міського\~суду Херсонської\~області від\~12.09.2024\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження,\~справу призначено\~до розгляду\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом (повідомленням)\~сторін.Витребувано від Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» належним чином завірені копії: -виконавчого напису №2675, вчиненого 28.03.2017 року приватним виконавцем Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 76 741,92 грн.; - кредитного договору, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , на підставі якого було вчинено спірний виконавчий напис № 2675 від 28.03.2017 року; -розрахунок заборгованості за кредитним договором на підставі якого було вчинено спірний виконавчий напис № 2675 від 28.03.2017 року, станом на 28.03.2017 року. 14.11.2024 року від відповідача надійшли документи, які були витребуванні ухвалою суду від 12.09.2024 року. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутність позивача та її представника. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, в якій представник просив справу розглядати у його відсутність та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі на тій підставі, що виконавчий напис вчинено з дотриманням діючого законодавства та надано всі необхідні документи для його вчинення. Так представник зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.01.2016 року позивач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач не виконувала належним чином умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості. Нотаріусу, в свою чергу, були подані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, оскільки банком було правомірно заявлено вимогу про стягнення заборгованості. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 28.01.2016 ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, а також додаткову угоду, що стосувалася саме реструктуризації заборгованості. За умовами розділу другого Генеральної угоди Банк зобов`язується надати позивачу кредит у сумі 44560,02 грн шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку у обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, а також у разі порушення зобов`язання з оплати кредиту та відсотків, сплатити пеню та штраф. 28.03.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 2675 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за Генеральною угодою № б/н від 28.01.2016 року у розмірі 73471,92 грн. та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 3000,00 грн., всього 76471,92 грн. 29.06.2017 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м.Херсона Головного ТУЮ у Херсонській області відкрито виконавче провадження № 542209145 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису. Постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м.Херсона Головного ТУЮ у Херсонській області від 26.10.2018 року виконавчий документ повернено стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 26.11.2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (видано повторно), актовий запис 344. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріусом виконавчого напису) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій у редакції, чинній на час вчинення нотаріусом виконавчого напису). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до норми цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Вказані висновки також підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18). У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 (провадження № 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Верховний Суд у постановах від 11 жовтня 2023 року в справі № 344/13138/21 (провадження № 61-5577св23), від 02 листопада 2022 року в справі № 758/14101/16-ц (провадження № 61-17550св21), від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) виснував, що в нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. ВС неодноразово наголошував на тому, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Суд звертає увагу на Постанову КЦС ВС від 21.12.2022 у справі № 461/10686/20, де вказано, що підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14. З зазначеного вбачається, що після 22.02.2017 року вчинення нотаріусом виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором без наявності нотаріально-посвідченого договору є не допустимим, а порушення зазначеної норми є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначене підтверджується постановою ВП ВС від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 де вказано, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Виконавчий напис, вчинений на підставі не посвідченого нотаріально кредитного договору, є таким, що не підлягає виконанню (у правовідносинах із 22 лютого 2017 року). Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, виконавчий напис №2675, що є предметом позову, був вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., 28.03.2017 року, тобто, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14, а тому, обов`язковою умовою вчинення такого виконавчого напису була наявність нотаріально-посвідченого договору. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про те, що банком подано усі документи, яких вимагало чинне законодавством для вчинення виконавчого напису і які були доказом безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором. Проте, відповідач не надав суду докази, безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором задля оцінки правомірності вчиненого виконавчого напису. Більше того, АТ КБ«ПРИВАТБАНК» не надано доказів на підтвердження того, що кредитний договір (Генеральна угода) № б/н від 28.01.2016 року був нотаріально посвідчений, а тому, в сутність того, що споживач є слабшою стороною кредитних правовідносин, відповідачем не доведено факт того, що Банк надав виключний перелік документів, необхідний для вчинення виконавчого напису та який би підтверджував наявність заборгованості. Тому,\~враховуючи те,\~що відповідач\~не надав\~доказів того,\~що кредитний\~договір від\~28.01.2016\~був нотаріально\~посвідчений,\~суд вважає,\~що приватним\~нотаріусом не\~було дотримано\~умов вчинення\~виконавчого напису,\~що були\~передбачені законодавством,\~чинним на\~момент його\~вчинення,\~а тому,\~доходить до\~висновку про\~наявність підстав\~для задоволення\~позову у\~повному обсязі. Щодо судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 50, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved