Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із писаним вище позовом, мотивованим тим, що сторони 06.07.2015 зареєстрували шлюб, під час перебування в якому у них народилися двоє синів - 06.12.2015 [PERSON] та 23.10.2017 [PERSON] . Рішенням суду № 723/3522/19 від 08.11.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після чого сини залишилися проживати разом з позивачем. Батько дітей - відповідач у справі - належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо синів, фактично самоусунувся від їхнього виховання, з ними зовсім не спілкується, не цікавиться станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, навчанням та підготовкою до самостійного життя, не проявляє інтересу до внутрішнього світу, не надає жодної матеріальної допомоги. У зв`язку з наведеним позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому свої вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, Пояснила, що відповідач після одруження вдома майже не бував, вів розгульний спосіб життя, сумнівався у своєму батьківстві щодо дітей, з цією метою хотів провести генетичну експертизу. Систематично вчиняв насилля щодо позивачки та спільних дітей. У момент розлучення побив у будинку вікна та розламав дитяче ліжко, здав у ломбард ноутбук та всі ювелірні вироби. Відповідач за час спільного проживання постійно погрожував позивачці. Щоб фінансово вижити, позивачка змушена була вийти на роботу в бібліотеку з тримісячною дитиною, а на вихідних підзаробляла на городах односельців. Відповідач за судовим рішенням заборгував значну суму аліментів, однак попросив позивачку відкликати заяву з відділу ДВС з метою уможливлення йому виїзду за кордон. За це передав позивачці 4000 грн. З осені 2023 відповідач перебуває у США. Спільні діти хворобливі та часто потребують лікування в медзакладах. Позивачка брала кредити на їхнє лікування. Відповідач фінансово не допомагав, хоча має таку можливість. За весь час відповідач тричі брав дітей до себе. Одного разу він заснув і залишив дітей на дитячому майданчику, внаслідок чого син [PERSON] розбив губу та вибив зуб. Представник позивача - адвокат Ірина Крамар підтримала позицію свого довірителя та додала, що підставою позбавлення батьківських прав сторона позивача зазначає негативне ставлення відповідача до дітей, його насильство над позивачкою та дітьми, несплату аліментів. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.128, 130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Причини неявки суду не повідомив, клопотань чи відзиву на позов не подав, що підтверджується матеріалами справи. Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце слухання справи, останнім відомим місцем проживання та знаходження в порядку, передбаченому положеннями ст.128,130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Причини неявки суду не повідомили, клопотань чи відзиву на позов не подали, що підтверджується матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] - двоюрідна сестра відповідача, перебуває у добрих відносинах із позивачкою - пояснила суду, що знає [PERSON] та [PERSON] з часу їхнього одруження. Після вживання алкоголю [PERSON] ставав агресивним, скандалив, часто бив [PERSON] . У тверезому стані поводив себе належно. Діти часто хворіли, проте [PERSON] не навідувався до них, не допомагав, навіть коли в одного з дітей запідозрили онкологічне захворювання. На день народження [PERSON] не хотів говорити з татом [PERSON] . Свідок [PERSON] - сусідка сторін у справі з 2017 року - повідомила суду, що бачила, як [PERSON] постійно скандалив, вчиняв фізичне насилля, діти плакали, по господарству не допомагав, зловживав алкогольними напоями. Дітьми не цікавився, не проводив із ними час. Коли захворівала одна дитина - [PERSON] брала в лікарню двох дітей, бо [PERSON] відмовлявся доглядати дітей. Також судом встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 27.10.2017 та 18.12.2015. Відповідно до заочного рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області № 723/3522/19 від 08.11.2019 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Судовим наказом № 723/1920/20 від 19.05.2020 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їхніх дітей. Відповідно до довідки № 99 від 17.10.2024, яка видана Ясенською гімназією, [PERSON] , [INFO] , навчається в 4 класі цього навчального закладу. З характеристики [PERSON] встановлено, що він приймає активну участь в громадському житті школи, користується авторитетом серед однолітків, має гарні успіхи в навчанні та спорті. Учень виховується в неповній сім`ї, мати приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь в житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини. Батько з сім`єю не проживає. Навчанням та успіхами дитини не цікавиться. На батьківські збори не з`являється. Відповідно до довідки № 98 від 17.10.2024, яка видана Ясенською гімназією, [PERSON] , [INFO] , навчається в 2 класі цього навчального закладу. З характеристики [PERSON] встановлено, що він бере активну участь у житті класу та гімназії, користується повагою серед вчителів та авторитетом однолітків. До навчання ставиться сумлінно та має значні успіхи. Учень виховується в неповній сім`ї, мати приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь в житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини. Батько з сім`єю не проживає. Навчанням та успіхами дитини не цікавиться. На батьківські збори не з`являється. Відповідно до характеристик [PERSON] та [PERSON] , які видані Чернівецької обласною федерацією панкратіону, діти займаються у федерації з 01.09.2023. Протягом цього часу брали участь у змаганнях та нагороджувалися грамотами та медалями. Діти виховуються у неповній сім`ї, їхня мати зацікавлена у відвідуванні ними спортивних тренувань, проявляє інтерес до їхніх здобутків, завжди підтримує під час змагань. Батько успіхами синів не цікавиться, жодного разу не з`являвся на тренуваннях чи змаганнях. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, яка видана комісією КУ «Сторожинецький ІРЦ», рекомендовано [PERSON] та [PERSON] відгородити від спілкування з рідним батьком [PERSON] , оскільки діагностикою встановлено, що діти потребують фізичної та психологічної безпеки. В цих характеристиках вказано, що батько дітей [PERSON] вів непристойний спосіб життя - зловживав спиртними напоями, довготривало був відсутній за їхнім місцем проживання, зневажав норми моралі, в присутності дітей вчиняв фізичне насильство щодо їхньої матері. Психоемоційний стан [PERSON] та [PERSON] є наслідком вчинення щодо них в минулому рідним батьком фізичного насильства. Відповідно до акту обстеження-матеріально-побутових умов сім`ї № 121 від 17.10.2024, позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] . За цією адресою разом із позивачкою проживають неповнолітні [PERSON] та [PERSON] , цивільний чоловік [PERSON] та їхня спільна донька [PERSON] . З довідки № 93, яка видана ТОВ «Мак-Медик», [PERSON] протягом останнього року зверталася по лікування сина [PERSON] та [PERSON] . З характеристики [PERSON] встановлено, що вона розлучена, проживає разом із [PERSON] та виховують їхню спільну дитини - [PERSON] , [INFO] , та дітей позивача від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За час проживання на території Костинецького старостинського округу зарекомендувала себе позитивно. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Сторожинецької міської ради, який затверджено рішенням виконавчого комітету №373 від 17.12.2024, встановлено, що під час бесід з малолітніми [PERSON] та [PERSON] комісії стало відомо про те, що їхній батько [PERSON] з ними не спілкується досить давно. Від матері дітям відомо, що батько зараз перебуває за кордоном. Комісією з питань захисту прав дитини надано висновок про те, що в них відсутні правові підстави в наданні висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] та [PERSON] , який мотивованим тим, що батько дітей не виходив на телефонний зв`язок з комісією, що стало перешкодою у встановленні наявності чи відсутності у його бездіяльності умисної винної поведінки. Відповідно до характеристики відповідача [PERSON] , яка видана Костинецьким старостинським округом Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області 17.10.2024 № 723, він розлучений, за час проживання на території села зарекомендував себе посередньо. За положеннями частин першої-четвертої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06). У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позивач зазначає, що нею ніколи не створювалися будь-які перешкоди у спілкуванні відповідача з дітьми та участі у їхньому вихованні, але відповідач бажання спілкуватися з [PERSON] та [PERSON] не виявляв та не бажав виконувати покладені на нього законом батьківські обов`язки. Це свідчить про відсутність об`єктивного волевиявлення відповідача на активну участь у формуванні життя своїх дітей. Окрім того, судове провадження у цій справі триває з 01.11.2024, за цей період було призначено п`ять судових засідань - 04.12.2024, 16.12.2024, 31.12.2024, 29.01.2025 та 19.02.2025, про які відповідач був повідомлений судовими повістками на адресу його зареєстрованого місця проживання, що повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та шляхом оголошення на сайті Судової влади. На зв`язок із судом відповідач не вийшов, своїми процесуальними правами не скористався, хоча, зі слів позивачки, був обізнаний про розгляд цієї справи судом із цього приводу телефонував до неї. Також, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Сторожинецької міської ради, оскільки він є рекомендаційного характеру та має бути оцінений у сукупності з іншими доказам, і сам по собі не є правовою підставою для відмови в позбавленні батьківських прав чи позбавлення батьківських прав. Крім того, дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19. За таких обставин, суд доходить переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей, пасивне і байдуже ставлення до утримання та виховання синів, забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти, порушення ним права дітей на належне батьківське виховання є наслідком винної поведінки відповідача, його ухилення та самоусунення від виконання батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Збереження батьківських прав за особою, відсутньою у житті дитини, створює стан невизначеності, що не сприятиме нормальному психічному та емоційному розвитку неповнолітніх дітей. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно їхніх неповнолітніх синів, оскільки судовим розглядом встановлено факт тривалого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо них. Також суд зазначає, що відповідно до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі ст.ст.150,155,164 СК України,

Outcome: approved