Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

Таврійський національний університет імені В.І. Вернадського звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 14 910,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням умов Договору про надання освітніх послуг від 01.09.2023р. за період надання послуг у 2023/2024 навчальних роках. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26.12.2024р. відкрито провадження у справі за позовом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача надійшло клопотання, за яким він просить долучити до матеріалів справи лист Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського з пропозицією оплатити суму 10 650,00 грн. та платіжну інструкцію від 01.10.2024р., що підтверджує факт оплати відповідачем 10 650,00 грн. на користь позивача в якості остаточного розрахунку при розірванні Договору від 01.09.2023р. Відповідач просить врахувати при розгляді справи вказані документи, які підтверджують факт відсутності заборгованості по договору за навчання [PERSON] . Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 01.09.2023р. між Таврійським національним університетом імені В.І. Вернадського, як виконавцем, та [PERSON] , як замовником, укладено Договір №16-14/з про надання платної освітньої послуги між Таврійським національним університетом імені В.І. Вернадського тай фізичною/та/ або юридичною особою, предметом якого є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу університетом. За умовами вказаного Договору виконавець, зокрема, зобов`язався надати одержувачу освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти відповідно до ліцензійних умов провадження освітньої діяльності та інших вимог законодавства; у свою чергу, замовник зобов`язався своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим Договором. Згідно з п. 4.2. Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на дату підписання Договору без урахуванням індексації становить 85 200,00 грн. Згідно з п. 4.3. Договору вартість освітньої послуги за роками становить: 2023-2024 навчальний рік - 21 300,00 грн.; 2024-2025 навчальний рік - 21 300,00 грн.; 2025-2026 навчальний рік - 21 300,00 грн.; 2026-2027 навчальний рік - 21 300,00 грн. Замовник вносить плату на реєстраційний рахунок виконавця безготівково щосеместрово не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку семестру в сумі, яка дорівнює 50% визначеної в цьому Договорі вартості навчання на поточний навчальний рік з урахуванням викладеного в п. 4.1. цього Договору. Повна сума оплати за семестр повинна бути здійснена до дати початку семестрового контролю. Оплата за надання освітніх послуг вважається здійсненою з моменту зарахування коштів на поточний рахунок виконавця. У відповідності до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Статтею 902 Цивільного кодексу України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач зазначає, що надав студенці [PERSON] освітні послуги у 2023-2024 начальних роках у повному обсязі, але відповідач не сплатив за них і тому в нього рахується заборгованість у розмірі 14 910,00 грн. Натомість відповідач надав до матеріалів справи платіжну інструкцію №8ВМ4-ХЕ1М-ВТН5-В598 від 01.10.2024р. на суму 10 650,00 грн. з призначенням платежу «остаточний розрахунок при розірванні договору 16-14/з від 01.09.2023р. [PERSON] ». Разом з тим, як встановлено вище, вартість освітньої послуги за 2023/2024 навчальний рік склала 21 300,00 грн. За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що несплаченою відповідачем вартість освітньої послуги за 2023/2024 начальник рік залишилась сума 10 650,00 грн. (21 300,00 грн. - 10 650,00 грн.). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за Договором у сумі 10 650,00 грн. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 149,88 грн.

Outcome: partial