Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Друга тернопільська державна нотаріальна контора, Міська громадська організація садівників-любителів «Тернопільське», в якому просив: 1) встановити факт родинних відносин, а саме, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] ; 2) встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини; 3) визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0612 га, кадастровий номер 6110100000:17:001:2708, що розташована в м. Тернопіль, цільове призначення: для індивідуального садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування вимог позивач зазначив, що його батьком є [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на спірну земельну ділянку, яка перебувала у користуванні спадкодавця з 1993 року. В подальшому [PERSON] на вказану земельну ділянку було видано Державний акт про право приватної власності на землю. Він є спадкоємцем за законом після смерті батька та окрім нього спадкоємцями за законом є [PERSON] та [PERSON] . Дружина померлого [PERSON] , яка є його матір`ю, померла [INFO] . Після смерті матері він здійснював догляд за батьком та проживав разом з ним по [ADDRESS] . Вказав, що після смерті [PERSON] він звернувся до Другої тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, державним нотаріусом повідомлено, що він пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини не був зареєстрований за місцем проживання [PERSON] та не подав у визначений законом строк заяви про прийняття спадщини. Також, державним нотаріусом повідомлено про наявність розбіжностей у документах, що посвідчують їх з батьком родинні відносини, зокрема у свідоцтві про його народження ім`я батька зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть ім`я батька зазначено « [PERSON] ». Водночас, у всіх документах, що посвідчують особу ім`я батька зазначено « [PERSON] ». Зазначив, що [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та фактично проживав по [ADDRESS] . Місцем його реєстрації є [ADDRESS] . Однак, після смерті матері в період з 2002 року по 2005 рік він фактично проживав з батьком по [ADDRESS] . Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2024 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Присутня в судовому засіданні представник позивача - адвокат Коцюба Н.Я. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Вказала, що вона є дочкою [PERSON] та рідною сестрою позивача [PERSON] . Їй достовірному відомо про те, що [PERSON] після смерті їх матері [PERSON] проживав разом з батьком [PERSON] до моменту його смерті [INFO] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Вказав, що він є сином [PERSON] та рідним братом позивача [PERSON] . Йому достовірному відомо про те, що [PERSON] після смерті їх матері [PERSON] проживав разом з батьком [PERSON] до моменту його смерті [INFO] . Представник Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про розгляд справи без їх участі. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені належним чином. Попередньо представник Другої тернопільської державної нотаріальної контори подав заяву про розгляд справи без їх участі. Судом встановлено, що 10 листопада 1948 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 12 лютого 1955 року, виданим Козівським районним бюро РАЦС Тернопільської області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 жовтня 2023 року, виданим повторно Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 березня 1959 року, виданим Тернопільським міським бюро РАЦС. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 листопада 2005 року, виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №000472 від 15 вересня 1998 року, виданого Тернопільською міською радою народних депутатів, [PERSON] на підставі рішення Тернопільської міської ради народних депутатів за №1123 від 24 грудня 1997 року, передано у приватну власності земельну ділянку площею 612 метрів в межах згідно з планом. Вказана земельна ділянка розташована на території товариства «Тернопільське» [NUMBER], землю передано для садівництва. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-5100720422024 від 21 травня 2024 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 6110100000:17:001:2708 для індивідуального садівництва, яка розташована в м. Тернопіль, документ, що посвідчує право: Державний акт від 15 вересня 1998 року серії ТР №000472. Згідно листа садівничого товариства «Тернопільське» від 10 лютого 2004 року, адресованого [PERSON] , за останнім числиться ділянка за [NUMBER]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 січня 2003 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №43. 26 січня 2006 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №39 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 26 січня 2006 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Воловець М.А. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 листопада 2005 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №1660. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на земельну ділянку площею 0,0612 га, кадастровий номер 6110100000:17:001:2708, що розташована в м. Тернопіль, цільове призначення: для індивідуального садівництва. З відповіді Першої тернопільської державної нотаріальної контори від 26 вересня 2024 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №78481050 від 24 вересня 2024 року. Згідно відповіді Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради за №1840/28-03 від 27 вересня 2024 року, з реєстру Тернопільської міської територіальної громади та картотеки переданої Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області вбачається, що за період з 01 серпня 2012 року по 31 березня 2016 року та за період виконання відділом повноважень з 04 квітня 2016 року по 26 вересня 2024 року інформація про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Як вбачається з копії членського квитка Садівничого товариства «Тернопільське» від 10 грудня 2004 року, виданого на ім`я [PERSON] та квитанцій до прибуткового касового ордера за №1155 від 22 червня 2012 року, за №897 від 19 червня 2012 року, за №107 від 12 травня 2014 року, за №949 від 22 травня 2019 року, від 21 травня 2022 року, [PERSON] у період з 2004 року по 2024 рік сплачував членські внески за користування земельною ділянкою № [NUMBER] , яка розташована на території садівничого товариства «Тернопільське». З довідки Міської громадської організації садівників-любителів «Тернопільське» від 10 січня 2024 року вбачається, що [PERSON] обробляє та сплачує членські внески з 2006 року по даний час за ділянку № [NUMBER] , яка належала його батьку [PERSON] МГО СЛ «Тернопільське» є правонаступником садівничого товариства «Тернопільське». Як вбачається з листа-відповіді Другої тернопільської державної нотаріальної контори за №37/01-169 від 17 лютого 2024 року, держнотконторою повідомлено позивачу про пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим держнотконтора не праві завести спадкову справу після смерті його батька [PERSON] . Окрім того, роз`яснено, що згідно поданих документів, зокрема свідоцтва про народження позивача в графі батько зазначено « [PERSON] ». Однак, згідно словника власник імен, ім`я « [PERSON] » та « [PERSON] » є самостійними іменами. Також, Державний акт на право приватної власності на землю серії ТР №00472 від 15 вересня 1998 року виданий на ім`я [PERSON] . Роз`яснено позивачу його право звернутися до суду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дочкою позивача та онукою [PERSON] . Вказала, що її батько [PERSON] після смерті баби [PERSON] доглядав діда [PERSON] та проживав разом з ним, платив членські внески за земельну ділянку по [ADDRESS] та обробляв її. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її дядьком та хресним батьком. Їй достовірно відомо, що [PERSON] після смерті [PERSON] доглядав батька [PERSON] та проживав разом з ним. Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено той факт, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Водночас, наявність розбіжностей у документах, зокрема у свідоцтві про народження заявника та свідоцтві про смерть батька щодо зазначення відомостей про ім`я останнього, ставить під сумнів їх родинні відносини. Встановлення даного факту необхідно заявнику для подальшого оформлення спадкових прав після смерті батька. Відтак, з метою недопущення порушення прав заявника, реалізація яких залежить, у тому числі, від доведення факту їх родинних відносин з батьком, суд приходить до переконання, про можливість встановлення факту родинних відносин судом. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, судом встановлено факт родинних відносин позивача з батьком, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу вимог ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18). Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. На підставі наявних у справі доказів, судом встановлено, що позивач [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на момент його смерті у житловому будинку по [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються поясненнями відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а також свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання позивача разом з батьком [PERSON] на час його смерті. Отже, судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину, відсутні. Відтак, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував належну йому земельну ділянку площею 0,0612 га, кадастровий номер 6110100000:17:001:2708, що розташована в м. Тернопіль, цільове призначення: для індивідуального садівництва. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну у нотаріуса позивач не може. За змістом вимог ст. 12 Закону України «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 Закону України «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0612 га, кадастровий номер 6110100000:17:001:2708, що розташована в м. Тернопіль, цільове призначення: для індивідуального садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved