Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача аліменти на її утримання довічно у розмірі 25% від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви, 8 січня 2025 року і до кінця життя позивачки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є особою похилого віку, має ряд захворювань. ЇЇ доходи складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування та проживання. ЇЇ старший син [PERSON] з 2015 року несе значні витрати на її догляд, включаючи транспорт, ліки, продукти харчування, тощо. [PERSON] з 2015 року не надає матеріальної допомоги, фактично не допомагає у побуті та по господарству, оскільки, брав участь у боях та служив у лавах ЗСУ. На даний час працює за основним місцем роботи та намагається відновити підприємницьку діяльність. Неможливість надавати матеріальну допомогу він аргументує тим, що у нього постійно арештованi рахунки вiдповiдно до виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання дочки. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити, зазначивши, що вона проживає сама. ЇЇ син [PERSON] не допомагає їй коштами. Раніше він аргументував це перебуванням на військовій службі, на теперішній час зазначає, що всі його рахунки заарештовані. Старший син допомагає їй у побуті, також, купує деякі продукти харчування за свої кошти. Вона отримує пенсію та субсидію, яка наразі становить 2280 грн. Однак, у зв`язку з незадовільним станом здоров`я та похилим віком вона несе значні витрати на ліки. Вказані доходи не забезпечують повністю її матеріальні потреби та достатній рівень життя. Вважає, що відповідач, також, повинен надавати їй матеріальну допомогу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що він не може у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу матері, оскільки, державна виконавча служба постійно блокує його рахунки. Він має платити аліменти на дочку, яка навчається після досягнення повноліття. Водночас він також повинен надавати матеріальну допомогу непрацездатній матері. Вважає, за доцільне, щоб кошти на її утримання відраховувались із його заробітку на підставі рішення суду. Зазначає, що розмір аліментів про який просить позивачка є помірним для нього та не буде обтяжливим з урахуванням необхідності сплати аліментів на утримання дочки. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 20.01.2025 відкрите спрощене позовне провадження у справі та призначене перше судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 12.02.2025 визнана обов`язковою явка позивача у судове засідання. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд установив, що позивачка доводиться матір`ю [PERSON] , [INFO] (відповідач по справі), а також [PERSON] , [INFO] (а.с. 6; 8). [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію за віком та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів праці. (а.с.4, 24). Згідно з Довідкою до акта огляду медико-санітарною експертною комісією серії АВ № 0133789 від 03.12.2014,Є [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи за загальним захворюванням, яка встановлена безтерміново. (а.с.4). Копіями медичних документів (виписного епікризу з медичної карти №850 стаціонарного хворого, виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №6709 Відділення хірургії патології аорти НІССХ ім. М.М. Амосова АМН України, карти ехокардіографічного обстеження, консультативного висновку ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН України» №11583 від 10.09.2015 та копії з медичної картки хворого) підтверджуються обставини наявності проблем зі здоров`ям у [PERSON] та її звернення за медичною допомогою з цього приводу протягом 2013-2019 років. Крім того, з Виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №6709 Відділення хірургії патології аорти НІССХ ім. М.М. Амосова АМН України слідує, що позивачці було рекомендовано прийом визначених медичних препаратів протягом всього життя. (а.с.18-23). За період з 01.01.2024 по 31.12.2024 сума отриманої [PERSON] пенсії за віком становила 53067,20 грн. Зокрема у грудні 2024 розмір пенсії становив 4581,83 грн. (а.с.4 на звороті). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу від 06.01.2025, протягом 2024 року [PERSON] доходів не отримувала (а.с. 29). Згідно з довідкою [INFO] від 30.06.2024 № 3в/2/3606 [PERSON] , надавалася відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу 13, ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за доглядом за матір`ю - інвалідом другої групи на строк до 30.10.2024. (а.с. на звороті 7). [PERSON] в період з 14.07.2015 по 27.07.2015 та з 03.03.2016 по 09.04.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції. (а.с. 9 - 9 на звороті). Згідно з інформацією із застосунку «Дія» від 03.01.2025 [PERSON] подав заяву про вчинення реєстраційної дії - щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. (а.с. 10 на звороті). Відповідно до наданого розрахунку щомісячні витрати [PERSON] на продукти харчування, одяг, засоби гігієни, комунальні послуги, послуги мобільного зв`язку складають 9134,00 грн., з них 2167 грн. складають витрати на ліки.(а.с. 11) Також, позивачкою надані копії платіжних інструкцій та квитанцій, на підтвердження розміру вищевказаних витрат. (а.с. 14-17, на звороті 24-30). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тобто, необхідними умовами для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 5 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №757/52096/18. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону; Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно зі ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Судом установлено, що позивачка є непрацездатною за віком та станом здоров`я (є особою з інвалідністю ІІ групи), у зв`язку з чим, окрім витрат на інші життєвонеобхідні потреби, несе витрати на ліки, що обумовлено необхідністю постійного прийому визначених медичних препаратів. Хоча розмір пенсії позивачки є більшими за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб та вона отримує субсидію, однак за встановлених обставин, цих виплат недостатньо для забезпечення необхідних витрат [PERSON] . Вищевказані обставини відповідачем не спростовані, крім того, позовні вимоги він визнав повністю, не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі про який просить позивачка. Ураховуючи, що позивачка є непрацездатною особою, має інвалідність ІІ групи, постійно несе витрати на ліки, отримує доходи розмір яких недостатній для її матеріального забезпечення, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері довічно в розмірі 25%(що фактично становить ) від його заробітку (доходу). Виходячи з положень ст.202, 205 СК України, які не передбачають стягнення аліментів з повнолітніх дітей на утримання батьків з дня звернення з позовом до суду, аліменти мають стягуватися з позивача після набрання рішенням законної сили. З огляду на це, позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на звільнення позивачки від сплати судового збору при подачі позовної заяви у такій категорії справ (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), та задоволення позову, відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial