Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ ДОРЗ» звернувся у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси, через свого представника адвоката Шульги Павла Миколайовича, з позовом до [PERSON] , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЛІЗИНГ», [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЛІЗИНГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІТІ ДОРЗ» було укладено Договір фінансового лізингу № 1232-ЛД від 11.04.2024, відповідно до якого згідно з Актом приймання - передачі від 17.04.2024 ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ» передало в користування позивачу автомобіль Renault Duster, VIN [NUMBER] , колір білий, 2024 року випуску, ДНЗ [NUMBER] . В подальшому, цей автомобіль позивачем, відповідно до наказу № 22/04/11 від 22.04.2024, був закріплений за менеджером зі збуту [PERSON] та переданий їй в службове користування на підставі Акту приймання-передачі транспортного засобу від 22.04.2024. Відповідно до наказу № 22/04/11 від 22.04.2024, позивачем визначено місце постійного зберігання автомобіля у неробочий час за адресою: [ADDRESS] , що є адресою постійного місця проживання [PERSON] . Так, 14.05.2024 о 17.20 за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , на фоні особистих неприязних відносин з третьою особою [PERSON] , яка мешкає за тою ж адресою, навмисно пошкодила автомобіль, пошкодивши задні праві двері автомобіля. Факт пошкодження автомобіля саме відповідачем підтверджується відеозаписом з камери спостереження, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/5109/24 (провадження № 3/711/1735/24), постановою Черкаського апеляційного суду в справі від 06.09.2024, відповідно до яких відповідача визнано винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 05.06.2024 ТОВ «МОТОРКАР ЧЕРКАСИ» надало замовнику ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ» рахунок фактуру від 05.06.2024 на суму 10370 грн. 20 коп. ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» сплатила суму 2450 грн. 20 коп., що підтверджується актом виконаних робіт № МЧ -00003695 від 19.07.2024. Відповідно до п. 6.2 Договору фінансового лізингу розмір франшизи становить 1% від загальної вартості об`єкта фінансового лізингу. Вартість автомобіля згідно видаткової накладної № 53 від 17.04.2024 становить 792000 грн. 00 коп. Розмір франшизи становить 7920 грн. 00 коп. У зв`язку з чим, 25.06.2024 позивач звернувся до ТОВ «МОТОРКАР ЧЕРКАСИ» для здійснення ремонту пошкоджених задніх правих дверей автомобіля. 25.06.2024 ТОВ «МОТОРКАР ЧЕРКАСИ» надало позивачу рахунок-фактуру № МЧ-00002833 від 25.06.2024 з переліком робіт та необхідних матеріалів, необхідних для ремонту автомобіля на суму 7919 грн. 58 коп. 26.06.2024 згідно із платіжною інструкцією № 4879, позивач оплатив ТОВ «МОТОРКАР ЧЕРКАСИ» малярно-рихтувальні роботи, згідно із рахунком-фактурою № МЧ-00002833 від 25.06.2024. По факту виконання ремонтних робіт автомобіля ТОВ «МОТОРКАР ЧЕРКАСИ» 19.07.2024 надало позивачу акт виконаних робіт № МЧ-00003694 від 19.07.2024. Як вказано, [PERSON] на фоні особистих неприязних відносин з [PERSON] , яка працює менеджером зі збуту ТОВ «СІТІ ДОРЗ», пошкодила автомобіль власником та лізингодавцем якого являється ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ», а лізингоотримувачем ТОВ «СІТІ ДОРЗ», який в результаті, оплатив ремонт пошкоджень автомобіля, у зв`язку з чим ТОВ «СІТІ ДОРЗ» звернулось до суду за захистом свого порушеного права, що полягає у відшкодуванні відповідачем [PERSON] завданої майнової шкоди. Таким чином, позивач просить суд, - стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду, завдану в результаті скоєння адміністративного правопорушення, у розмірі 7919 грн. 58\~коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20.12.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «СІТІ ДОРЗ» адвокат Шульга П.М. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Не заперечував стосовно ухвалення судом заочного рішення. Суду пояснив, що 11.04.2024 між товариствами були укладені договори, за якими позивач у лізинг отримав транспортний засіб, який був у користуванні їхньої працівниці [PERSON] . Відповідач пошкодила транспортний засіб через неприязні стосунки з [PERSON] , через що була притягнута до адміністративної відповідальності. Ремонт транспортного засобу складає 10370 грн. 00 коп. Оскільки транспортний засіб був застрахований, страхова компанія сплати з цієї суми кошти в розмірі 2000 грн. 00 коп., а 7919 грн. 58 коп. позивач, як лізингоотримувач сплатив за ремонт. Тому, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану скоєнням адміністративного правопорушення в розмірі 7919 грн. 58 коп., сплачений судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу, але докази будуть подані на підставі ч. 8 ст.\~141 ЦПК України. У судове засідання відповідач не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п.\~3 ч.\~8 ст.\~128, ст.\~131ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст.\~8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст.\~280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Представник третьої особи ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, хоча про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Письмові пояснення по суті позову не подані. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є працівником ТОВ\~«СІТІ ДОРС» та працює на посаді менеджера зі збуту. Працює на службовому автомобілі Рено Дастер, державний номерний знак [NUMBER] , який був навмисно пошкоджений [PERSON] . Вину [PERSON] доведено і встановлено судовими рішеннями у справі №711/5109/24. Враховуючи думку представника позивача, третьої особи [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.04.2024 між ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ» та ТОВ «СІТІ ДОРЗ» було укладено Договір фінансового лізингу №1232-ЛД від 11.04.2024, відповідно до якого за актом приймання передачі від 17.04.2024 ТОВ\~«ЕКСІМЛІЗИНГ» передало у користування позивачу автомобіль Renault Duster, VIN [NUMBER] , колір білий, 2024 року випуску, ДНЗ [NUMBER] . В подальшому, цей автомобіль позивачем був закріплений за менеджером зі збуту [PERSON] та переданий їй в службове користування, відповідно до наказу № 22/04/11 від 22.04.2024 та на підставі акту приймання-передачі транспортного засобу від 22.04.2024. Також, позивачем визначено місце постійного зберігання автомобіля у неробочий час за адресою: [ADDRESS] , що є адресою постійного місця проживання [PERSON] . Як встановлено судом, що 14.05.2024 о 17.20 за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , на фоні особистих неприязних відносин з [PERSON] , яка мешкає за тою ж адресою, навмисно пошкодила автомобіль Renault Duster, ДНЗ [NUMBER] , пошкодивши задні праві двері автомобіля. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.08.2024 у справі про адміністративне правопорушення № 711/5109/24 [PERSON] визнано винною, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 119 грн. 00 коп. У цій справі постановою Черкаського апеляційного суду від 06.09.2024 зазначену вище постанову від 08.08.2024 залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] - без задоволення. Відповідно до рахунку фактури ТОВ «МОТОРКАР ЧЕРКАСИ» від 05.06.2024, що надав замовнику ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ», сума ремонтних робіт складає 10370 грн. 20 коп. За приписами п. 6.2 Договору фінансового лізингу, розмір франшизи становить 1% від загальної вартості об`єкта фінансового лізингу. Вартість автомобіля, згідно видаткової накладної № 53 від 17.04.2024, становить 792000 грн. 00 коп., а розмір франшизи становить 7920 грн. 00коп. Тому, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» сплатила суму 2450 грн. 20 коп., що підтверджується актом виконаних робіт № МЧ -00003695 від 19.07.2024. Щодо іншої частини сума ремонтних робіт, сума становить 7919 грн. 58 коп., про що свідчить рахунок-фактура ТОВ «МОТОРКАР ЧЕРКАСИ» № МЧ-00002833 від 25.06.2024 з переліком робіт та матеріалів, необхідних для ремонту автомобіля. Судом встановлено, що позивач оплатив ТОВ «МОТОРКАР ЧЕРКАСИ» малярно-рихтувальні роботи, згідно вказаного вище рахунку-фактури від 25.06.2024 та по факту виконання ремонтних робіт автомобіля ТОВ «МОТОРКАР ЧЕРКАСИ» 19.07.2024 надано позивачу акт виконаних робіт № МЧ-00003694 від 19.07.2024. Враховуючи положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, якими визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України. Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоди визначені статтями 1166 та 1167 ЦК України. Так, відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою полягає в тому, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті\~22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Беззаперечним є той факт, що [PERSON] своїми протиправними діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, тобто вчинила дрібне хуліганство, пошкодивши автомобіль Рено Дастер, ДНЗ [NUMBER] , належний позивачу, чим останньому завдала збитків. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, наявні у справі, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «СІТІ ДОРЗ» завданої матеріальної шкоди у розмірі 7919 грн. 58 коп. підлягають до задоволення. При цьому, відповідач не скористалася правом подати відзив на позов (свої заперечення), не спростувала доводи позивача, не навела свій розрахунок щодо розміру шкоди. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028\~грн. 00\~коп. (платіжне доручення №\~5431 від 20.11.2024). Таким чином, оскільки, позовні вимоги ТОВ «СІТІ ДОРЗ» задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі\~ 3028\~грн. 00\~коп. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, представником позивача адвокатом Шульгою П.М. 21.02.2025 було подано до суду заяву від 21.02.2025 про те, що позивач не пізніше 5-ти днів після ухвалення судом рішення надасть заяву про ухвалення додаткового рішення з додатками понесених позивачем всіх судових витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved