Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Кузнєцова А.А., звернувся до Московського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Харківської міської ради, [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори Тиндик І.В., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне. [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 05.11.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до спадкового майна якого входить частина квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06.05.1999. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.05.1999, реєстраційний № 5-99-178413, власниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] (мати позивача), [PERSON] (бабуся позивача), [PERSON] (позивач). Мати позивача, [PERSON] , після смерті [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Батько позивача, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , який виданий 03.04.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Крім того, шлюб між [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] було розірвано 09.12.1970, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (повторно), серія [NUMBER] , який виданий 11.04.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова. 17.10.2024 [PERSON] звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Позивач зазначає, що спадщина, яка відкрилась після смерті його баби, [PERSON] , на момент звернення до суду ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою. Посилаючись на поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема, наявність карантинних обмежень, через поширенням СОVID-19, а також подальше оголошення воєнного стану, у зв`язку із військовою агресією рф проти України та активними бойовими діями у м. Харкові, що вплинуло на роботу нотаріальних контор, позивач просить визначити йому додатковий строк (три місяці) для прийняття спадщини. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті. Вказаною ухвалою також витребувано у державного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори Тиндик І.В. копію спадкової справи № 239/2024, номер у спадковому реєстрі 73143840, відкриту після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.01.2025 підготовче провадження у даній справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 14 год. 30 хв. 12.02.2025. Протокольною ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 в судовому засіданні оголошено перерву з метою повторного виклику представника Харківської міської ради. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник Харківської міської ради із використанням підсистеми «Електронний суд» 21.02.2025 надіслав до суду додаткові пояснення у справі, в яких заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас, на стадії підготовчого провадження від Харківської міської ради жодних заяв по суті спору не надходило. Представник Першої Харківської міської державної нотаріальної контори надала до суду заяви про розгляд справу за її відсутності. Щодо позовних вимог поклалась на висновок суду. Крім того, надіслала до суду витребувану копію спадкової справи №239/2024, яка заведена після смерті [PERSON] . Суд, дослідивши доводи позивача, а також докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 05.11.2020, видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Із наданих до позовної заяви копій документів вбачається, що [PERSON] є бабою позивача, що підтверджується: копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого Палацом новонароджених м. Харкова від 23.12.1981, в якому зазначено, що батьком позивача є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] ; копією свідоцтва про народження [PERSON] (батько позивача) серії [NUMBER] від 28.08.1961, в якому зазначено відомості про батьків: батько - [PERSON] , мати [PERSON] ; копією свідоцтва про одруження [NUMBER] (повторне) від 11.01.1967, виданого Київським РайЗАГС м. Харкова, в якому зазначено відомості про реєстрацію 02.07.1961 шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після чого дружині було присвоєне прізвище « [PERSON] ». В подальшому, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 09.12.1970, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (повторно) серії [NUMBER] від 11.04.2006, виданого відділом актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова. Також у зв`язку із розірванням шлюбу [PERSON] перемінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища серії [NUMBER] від 10.12.2005, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції міста Харкова. Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на житло від 06.05.1999, реєстраційний № [NUMBER] ,\~виданого Центром\~(відділом)\~приватизації державного\~житлового фонду\~виконавчого комітету\~Харківської міської\~ради,\~власниками квартири\~ [ADDRESS] є:\~ [PERSON] (мати\~позивача),\~ [PERSON] (баба\~позивача),\~ [PERSON] (позивач).\~Розмір часток\~у праві\~власності не\~визначено. З матеріалів спадкової справи № 239/2024, заведеної після смерті [PERSON] , що надана до суду Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою, встановлено наступне. 17.10.2024 [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вказана заява зареєстрована у Спадковому реєстрі (витяг № 78775473 від 17.10.2024). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78775495 від 17.10.2024 відповідні відомості відсутні. Також в матеріалах спадкової справи наявні відомості про смерть [PERSON] , який є сином померлої [PERSON] та батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2012, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відомостей про звернення інших спадкоємців із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а також про наявність заповіту матеріали спадкової справи не містять. Відтак, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його баби [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Тиндик І.В. від 17.10.2024 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] баби [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості заявлених позивачем вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Як визначено ст. 1220 - 1222, 1269, 1270 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За цією нормою поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно із ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду позивач зазначає, що строк для прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, у зв`язку із тим, що він не мав можливості звернутись до нотаріуса чи нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через карантинні обмеження у зв`язку із поширенням територією України гострої респіраторної хвороби COVID-19. В подальшому тривале звернення до нотаріуса було обумовлене оголошенням воєнного стану в України та активними бойовими діями у м. Харкові. Суд зазначає, що оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» вперше на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 до 03.04.2020. В подальшому дія вказаного карантину неодноразово продовжувалась, зокрема, постановою Уряду № 405\~від 21.04.2021 карантин продовжено до 30.05.2021. Відтак, строк для прийняття позивачем спадщини (04.11.2020-04.05.2021) охоплювався дією карантину, а першочергові обмеження, обумовлені цієї обставиною дійсно вплинули на життєдіяльність та функціонування, зокрема, нотаріальних контор. У зв`язку з чим листом Міністерства юстиції України від 17.03.2020 № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Суд вважає, що в ситуації суворих обмежень, які діяли на перших етапах запровадження карантину (на відміну від подальшого продовження карантину, який тривав до 30.06.2023), вказана обставина дійсно є поважною причиною для пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса. Крім того, суд зазначає, що позивач є одним із співвласників квартири [ADDRESS] , тому вирішення питання щодо можливості визначення додаткового строку для прийняття спадщини нерозривно пов`язане із захистом права власності позивача, за умови, що інший співвласник цього майна ( [PERSON] , яка є відповідачем у цій справі) не заперечує проти цього. В контексті цього суд враховує, що принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, відсутність у позивача можливості успадкувати майно, співвласником якого він вже, згоди іншого співвласника про прийняття спадщини позивачем, призведе до порушення права на володіння майном в розумінні ст.1 Першого протоколу Конвенції. Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи, [PERSON] не склала заповіт. На переконання суду саме воля спадкодавця має ключове значення при вирішенні даної категорії справ, оскільки заповіт - це останній юридично значимий документ, що складається за життя людини та має бути безумовно виконаний після її смерті. За відсутності заповіту немає підстав вважати, що у спадкодавця існували заперечення щодо успадкування її майна близькими родичами, зокрема, позивачем, а не будь-якою іншою особою. Інакше, склавши заповіт, спадкодавець могла розпорядитись своїм майном на власний розсуд. Водночас суд відхиляє доводи представника Харківської міської ради щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки вони ґрунтуються виключно на формальному підході до оцінки спірних правовідносин, без врахування прав позивача, як співвласника майна, частина якого залишилась не успадкованою, а також позиції іншого відповідача, яка теж є співвласником цього майна. Крім того, суд зауважує, що представник Харківської міської ради, незважаючи на обізнаність про розгляд справи та її тривалість, не надав до суду заяв по суті на стадії підготовчого провадження з викладом ґрунтовних заперечень, участі в судових засіданнях не приймав, а обмежився письмовими поясненнями, надавши їх наприкінці судового розгляду. Наведене свідчить про пасивну позицію відповідача та відсутність дійсних намірів вирішувати питання щодо визнання спадщини відумерлою з метою її переходу до власності територіальної громади. Наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційним втручанням у його володіння майном (з урахуванням його частки у праві власності на квартиру), оскільки втрата права на спадкування майна за законом буде для позивача надмірним тягарем. Водночас буде порушено баланс між інтересами позивача та інтересами територіальної громади м. Харкова. Враховуючи викладене, принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, з метою виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує з урахуванням позиції представника позивача, який не наполягав на їх стягненні з відповідачів, що не позбавляє позивача можливості вирішити вказане питання в порядку, визначеному ст. 270 ЦПК України.

Outcome: approved