Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду в інтересах своєї недієздатної сестри [PERSON] . Зазначає, що її сестра народилася [INFO] у с. Червона Вінниця Широківського району Дніпропетровської області. З народження сестра постійно проживала в Україні на території Карпівської сільської ради: в період з 01 квітня 1968 року по 01 січня 1969 року у с. Червона Вінниця, а з 01 січня 1969 року по теперішній час в с. Олександрія. У зв`язку із встановленим діагнозом шизофренія, параноїдна форма її сестра є інвалідом І групи з дитинства, безстроково, потребує постійного догляду та нагляду, перебуває на обліку у лікаря психіатра. Сестра перебувала під опікою батьків, після смерті яких відповідно до рішення Червоненської сільської ради народних депутатів Широківського району Дніпропетровської області №30 від 03 квітня 1996 року, [PERSON] призначено опікуном [PERSON] 16 серпня 2001 року до Державного реєстру фізичних осіб платників податків було внесено дані про одержання [PERSON] ідентифікаційного номеру. [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціальної та ветеранської політики Криворізької районної військової адміністрації Дніпропетровської області та отримує соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства І групи на сестру. Проте, [PERSON] не отримувала документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України паспорт громадянина України. 23 серпня 2024 року [PERSON] звернулася до відділу №12 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо документування її сестри паспортом громадянина України вперше після досягнення нею 18-річного віку. Однак, 29 серпня 2024 року листом їй повідомлено, що їй необхідно звернутися до відділу із відповідним рішенням про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року/проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Таким чином, [PERSON] як опікун [PERSON] так і не змогла отримати паспорт громадянина України для своєї сестри. Відсутність паспорта виключає можливість належної та безперешкодної реалізації низки прав в інтересах недієздатної, зокрема, на реєстрацію місця проживання. Оскільки сестра постійно проживала на території України, просить встановити факт постійного її проживання на території України станом 24 серпня 1991 року; визнати за [PERSON] право на набуття громадянства та документування паспортом громадянина України. Стислий виклад заперечень відповідача. ГУ ДМС у Дніпропетровській області надало відзив на позов. Зазначає, що питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Посилається на те, що для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року подаються такі документи: трудова книжка, атестати або дипломи про навчання, копія будинкової книжки з штампом реєстрації на території України, копія паспорта громадянина колишнього СРСР 1974 року з внесенням напису органами внутрішніх справ України «громадянин України» тощо. До суду позивачкою надана довідка №409 від 01 березня 2019 року Карпівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області на підтвердження постійного проживання [PERSON] на території України. Вважає, що ця довідка є вторинним документом. Будь-яких документів, які підтверджують зазначений факт, позивачка до суду не надала. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні письмові докази, які б підтверджували факт саме постійного безперервного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відділом №12 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області 28 вересня 2024 року направлено запит до Відділу реєстрації місця проживання громадян Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровській області з метою перевірку та надання інформації про те, на підставі яких документів була видана вищезазначена довідка та чи дійсно [PERSON] проживає з 01 січня 1969 року по теперішній час на території Карпівської сільської ради в с. Олександрія з наданням копій всіх наявних документів. Згідно з відповіддю Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровській області від 30 вересня 2024 року довідка була видана відповідно до погосподарських книг. Щодо вимоги про визнання права на набуття громадянства України зазначає, що статтею 6 Закону України «Про громадянство України» встановлено вичерпний перелік підстав для набуття громадянства України. Також зазначили, що оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюється в порядку, вставленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 розділу 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Питання щодо документування осіб паспортом громадянина України врегульовано положеннями Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302. Процесуальні дії у справі. 13 вересня 2024 року позовна заява надійшла до суду. 20 вересня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 02 жовтня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву. 07 листопада 2024 року закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Від третьої особи виконавчого комітету Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області як органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача\~-\~Відділу №12\~у місті\~Кривому Розі\~Головного управління\~Державної міграційної\~служби України\~в Дніпропетровській\~області позовні\~вимоги визнала\~частково,\~не заперечує\~проти задоволення\~вимоги позивача\~щодо встановлення\~факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , яка народилася в селі Червона Вінниця Широківського району Дніпропетровської області, Україна, з моменту народження та станом на [INFO] на території України. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що на даний час вона працює адміністратором відділу ЦНАП виконавчого комітету Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. [PERSON] знає. Вона є інвалідом з дитинства. Знає її 44 роки і весь цей час вона проживала і проживає за своєю адресою. На початку вона працювала секретарем сільської ради, вела погосподарські книги, де [PERSON] значиться. А от до домової книги вона не занесена, оскільки не має паспорту (надала для огляду оригінал погосподарської книги, де є записи із прізвищем " [PERSON] "). Довідки вона видає також на підставі цих книг. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що [PERSON] завжди проживала і зараз проживає з нею по сусідству. Їй тоді було 5-6 років і вона добре пам`ятає [PERSON] . Вона є інвалідом дитинства. Позивача знає. Це рідна сестра [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що сестру позивача знає з 1989 року. Вона завжди жила з мамою. Не викликає сумнівів, що ця особа саме [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] народилася [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] . Згідно з відомостями з погосподарських книг [PERSON] з 01 квітня 1968 року по 01 січня 1969 року була зареєстрована в с. Червона Вінниця (нині не існує), а з 01 січня 1969 року значиться проживаючою за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є особою з інвалідністю І групи з дитинства, основний діагноз: шизофренія, параноїдна форма. Є непрацездатною, потребує постійного стороннього догляду і нагляду. Перебуває на обліку у лікаря психіатра. Рішенням Червоненської сільської Ради народних депутатів Широківського району Дніпропетровської області від 03 квітня 1996 року №30 [PERSON] призначено опікуном [PERSON] . Паспорт громадянина України [PERSON] не отримувала. 15 липня 2008 року [PERSON] видано картку фізичної особи платника податків. Датою внесення до Державного реєстру фізичних осіб зазначено 16 серпня 2001 року. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціальної та ветеранської політики Криворізької районної військової адміністрації та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства І групи на [PERSON] . Допомога призначена з 01 січня 2007 року довічно. 23 серпня 2024 року [PERSON] звернулася до Відділу №12 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області щодо документування своєї сестри [PERSON] . Листом від 29 серпня 2024 року їй повідомлено, що оскільки [PERSON] не документувалася паспортом громадянина України, то її належність до громадянства України не була визначена під час загального обміну паспортів громадянина колишнього СРСР на паспорт громадянина України у період з травня 1995 року по вересень 2002 року. З питань встановлення належності до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, документування паспортом громадянина України до територіального підрозділу ДМС України [PERSON] не зверталася. Для встановлення належності [PERSON] до громадянства України та подальшого документування паспортом громадянина України запропоновано звернутися до відділу з відповідним рішенням суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року/ проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Зміст спірних правовідносин. Встановленим фактам відповідають правовідносини, що виникають з права особи на встановлення належності до громадянства України. Норми права, які застосовує суд. Для встановлення факту, що має юридичне значення, метою якого є встановлення належності до громадянства України або набуття громадянства України, слід застосовувати Закон України "Про громадянство України" та Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. У статті 1 Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року передбачено визначення, зокрема, таких термінів: Громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні. Чинне законодавство, яке регулює підстави і порядок набуття громадянства та його припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб розрізняє, зокрема, порядок та процедуру встановлення належності до громадянства України та набуття громадянства України. У статті 3 Закону України "Про громадянство України" встановлено належність до громадянства України. Відповідно до цієї статті громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. У частині другій цієї статті вказано, що особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Встановлення належності особи до громадянства України це - визнання особи громадянином України відповідно до статті 3 Закону України "Про громадянство України", але яка з тих чи інших причин досі не має паспорта громадянина України та не є громадянином іншої держави. З метою організації виконання Закону України "Про громадянство України" Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, зокрема, затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Так, цим Порядком відповідно до Закону України "Про громадянство України" визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Згідно з пунктом 7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. Для встановлення\~належності до\~громадянства України\~відповідно до\~пункту 1\~частини першої\~статті 3\~Закону особа,\~яка за\~станом на\~24\~серпня 1991\~року постійно\~проживала на\~території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає до територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає до територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання (пункт 9 Порядку): а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Отже, встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року особи, яка не була громадянином іншої держави, є підставою для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 або 2 статті 3 Закону України "Про громадянство України", і такий факт може бути встановлено на підставі судового рішення. У пункті 25 Порядку передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У пункті 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Якщо метою особи, яка звертається до суду для встановлення юридичного факту, є встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України "Про громадянство України" предметом судового розгляду може бути заява такої особи про встановлення факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року. У разі коли метою особи, яка звертається до суду для встановлення юридичного факту, є оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, предметом судового розгляду може бути заява такої особи про встановлення факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Суд на підставі поданих доказів лише з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про те, чи має юридичне значення той чи інший факт, із заявою про встановлення якого особа звернулася до суду, вирішується залежно від мети його встановлення. Зазначений висновок міститься постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, з урахуванням фактично встановлених обставин справи та наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного висновку. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України необхідно позивачу, яка є її опікуном, для отримання паспорта громадянина України. Позивач у інший спосіб не може довести факт постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності Україниі - 24 серпня 1991 року, аніж звернення до суду. Враховуючи, що судом встановлено факти, що мають юридичне значення, а саме: встановлено особу [PERSON] , [INFO] , яка народилася в селі Червона Вінниця Широківського району Дніпропетровської області, Україна та встановлено факт її постійного проживання на території України з моменту народження та станом на 24 серпня 1991 року, а також оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності та зважаючи, що іншого способу встановлення вищевказаного факту у позивача, крім судового - немає, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та на підставі усіх наявних доказів у їх сукупності підлягає задоволенню. Між тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог про визнання за [PERSON] право на набуття громадянства України та документування паспортом громадянина України, оскільки для документування паспортом громадянина України достатньо встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року. Відтак вказана вимога є безпідставною. При цьому, ухвалюючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного та

Outcome: partial