Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

\~ [PERSON] \~звернулась в\~суд з\~позовом до Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці про скасування арешту майна. Позов мотивовано тим, що 01.08.2005 року [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 36,4 кв.м., згідно договору купівлі продажу квартири від 01.08.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Рудик В.В., реєстровий номер 4654. 08.07.2024 року [PERSON] прописано за адресою вищевказаної квартири (витяг з реєстру територіальної громади від 08.07.2024 року). Згодом позивач дізналась від державного реєстратора інформацію в усній формі, про те, що квартира знаходиться під арештом. Після цього з метою встановлення причини арешту, було отримано інформацію про те, що на підставі повідомлення Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці від 11.10.1999 року № В-8-Л, яке надійшло до Вінницької державної нотаріальної контори 25.10.1999 року вх. №1567, щоб не проводити ніяких операцій до окремого розпорядження, Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 25.10.1999 року за реєстровим № 1449 накладено заборону відчуження на квартиру [ADDRESS] . Із відомостей, що містяться в вищезазначеному повідомленні заборону накладено на іншу особу». 14.08.2024 року на запит адвоката вищевказана ДВС, а саме Перший відділ ДВС у м. Вінниці надав інформацію про те, що у зв`язку з знищенням документів, які знаходилися в архіві немає можливості дослідити матеріали виконавчого провадження в рамках якого направлено повідомлення на адресу Першої Вінницької державної нотаріальної контори 11.10.1999р. № В-8-Л. 03.09.2024 року на запит адвоката Перший відділ ДВС у м. Вінниці надав інформацію про те, що станом 03.09.2024 виконавчих документів про стягнення з [PERSON] на користь фізичних чи юридичних осіб та майнових зобов`язань до Першого відділу ДВС у м. Вінниці міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) не надходили та не перебувають на виконанні. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виданої 14.11.2024 р., у реєстрі міститься запис про обтяження за № 5332411 від 19.07.2007 року на підставі архівного номеру 105212VINNITSA 1 архівна дата 04.11.1999. Замість номеру постанови ВДВС, на підставі якого внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (квартира [ADDRESS] загальною площею 36,4 м. кв.) вказано підставою обтяження лише повідомлення ДВС Ленінського району В-8-Л від 11.0.1999 р., про яке було раніше відомо з тексту довідки Першої Вінницької державної нотаріальної контори 16.07.20124 р. №1571/01-14. Власником майна в інформаційній довідці вказано невідому особу. Просила суд, зобов`язати Перший Відділ державної виконавчої служби м. Вінниці зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , що перебуває у власності [PERSON] , 1952 року народження, який було накладено на підставі повідомлення В-8-Л від 11.10.1999 року, реєстраційний номер обтяження : 5332411 від 19.07.2007 року (архівний номер105212VINNITSA 1 архівна дата 04.11.1999 р. ) Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, покладався на розсуд суду. Суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутність сторін, на підставі наявних в справі доказів. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.08.2005 року [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 36,4 кв.м., згідно договору купівлі продажу квартири від 01.08.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Рудик В.В., реєстровий номер 4654 (а.с.6). 08.07.2024 року [PERSON] прописано за адресою вищевказаної квартири (витяг з реєстру територіальної громади від 08.07.2024 року) (а.с.9). Згодом позивач дізналась від державного реєстратора інформацію в усній формі, про те, що квартира знаходиться під арештом. Після цього з метою встановлення причини арешту, було отримано інформацію про те, що на підставі повідомлення Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці від 11.10.1999 року № В-8-Л, яке надійшло до Вінницької державної нотаріальної контори 25.10.1999 року вх. №1567, щоб не проводити ніяких операцій до окремого розпорядження, Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 25.10.1999 року за реєстровим № 1449 накладено заборону відчуження на квартиру [ADDRESS] . Із відомостей, що містяться в вищезазначеному повідомленні заборону накладено на іншу особу» (а.с.5). 14.08.2024 року на запит адвоката вищевказана ДВС, а саме Перший відділ ДВС у м. Вінниці надав інформацію про те, що у зв`язку з знищенням документів, які знаходилися в архіві немає можливості дослідити матеріали виконавчого провадження в рамках якого направлено повідомлення на адресу Першої Вінницької державної нотаріальної контори 11.10.1999р. № В-8-Л (а.с.11-12). 03.09.2024 року на запит адвоката Перший відділ ДВС у м. Вінниці надав інформацію про те, що станом 03.09.2024 виконавчих документів про стягнення з [PERSON] на користь фізичних чи юридичних осіб та майнових зобов`язань до Першого відділу ДВС у м. Вінниці міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) не надходили та не перебувають на виконанні (а.с.13). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виданої 14.11.2024 р., у реєстрі міститься запис про обтяження за № 5332411 від 19.07.2007 року на підставі архівного номеру 105212VINNITSA 1 архівна дата 04.11.1999. Замість номеру постанови ВДВС, на підставі якого внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (квартира [ADDRESS] загальною площею 36,4 м. кв.) вказано підставою обтяження лише повідомлення ДВС Ленінського району В-8-Л від 11.0.1999 р., про яке було раніше відомо з тексту довідки Першої Вінницької державної нотаріальної контори 16.07.20124 р. №1571/01-14 (а.с.5). Власником майна в інформаційній довідці вказано невідому особу. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року. Таким чином, вказані вище заборони порушують права позивача, як власника. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved