Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач\~ [PERSON] \~звернулась до суду з позовом до відповідача\~про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що позивачка [PERSON] , знаходилася у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з січня 2009 року, хоча вони були знайомі довгі роки, бо познайомилися в Криму, де вона мешкала з народження, а [PERSON] кожного літа приїздив на відпочинок. У 2008 році, коли [PERSON] у черговий раз приїхав до Криму, то запропонував позивачці проживати разом у м. Дніпропетровську. На Новий 2009 рік позивачка приїхала до [PERSON] на свята і залишилася проживати з ним за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, що належала [PERSON] на підставі договору міни від 17.06.1996, посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №2-5592, зареєстрованого в КП ДМБТІ 21.08.1996, в реєстрову книгу №278п за реєстровим № 20 - на частку, та на підставі свідоцтва про право власності на спільне майно подружжя від 17.06.1996, посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №2-5590, зареєстрованого в КП ДМБТІ 21.08.1996, в реєстрову книгу №278п за реєстровим № 20 - частка. Квартира складалася з однієї кімнати, житловою площею 19,2кв.м., загальною площею 38, 4кв.м. (з урахуванням балкону, площею 1,0 кв.м.). Вона з [PERSON] вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, спілкувалися з дітьми позивача та ріднею чоловіка. Також у цей період вони неодноразово разом з [PERSON] їздили на відпочинок до Криму, де затримувалися на 2-3 місяці. У цей час вони придбавали разом за спільні кошти товари широкого вжитку, необхідні у повсякденному житті, проводили поточні ремонти у квартирі [PERSON] , підтримували один одного, доглядали у час хвороб, які все частіше траплялися у їхньому житті по причині поважного віку, здебільше [PERSON] , який не дуже довіряв лікарям, тому позивачці доводилося доглядати його самотужки. На період спільного проживання, ні позивачка, ні [PERSON] не знаходилися у іншому шлюбі. У період фактичних шлюбних стосунків [PERSON] надавав на ім`я позивача довіреність на продаж належного йому гаражу. Також 24.07.2020 [PERSON] склав на ім`я позивачки заповіт, згідно якому все своє майно заповів їй. [INFO] [PERSON] помер. Позивачка самотужки поховала [PERSON] та продовжувала проживати у зазначеному вище житловому приміщенні, яке за ці майже п`ятнадцять років стало її домівкою. 24.10.2023 позивачка звернулась до нотаріуса Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, де була заведена спадкова справа № 654/2023. Проте нотаріусом Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори 19 квітня 2024 року їй була надана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки крім заповіту на ім`я позивачки, який було складено 24.07.2020, мався заповіт від імені [PERSON] , датований 15.07.2021 і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т.В. за реєстром № 535 на іншу особу, а саме на [PERSON] , яка у встановлений законом строк не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. До того ж нотаріус повідомив про те, що вказана особа померла [INFO] , не прийнявши спадщину після [PERSON] , тому позивачці було рекомендовано звернутися до суду. З урахуванням викладеного, позивач просить суд - встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , з січня 2009 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що складається з однієї житлової кімнати житловою площею 19,2 кв.м., загальною площею 38, 4 кв.м. Представник позивача адвокат Сорока Т.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач Дніпровська міська рада до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, до суду надано відзив на позов, в якому представник відповідача просила відмовити у позові у повному обсязі, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. Третя особа Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора надала до суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність їх представника. Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з січня 2009 року позивач [PERSON] та [PERSON] разом проживали за адресою: [ADDRESS] . Квартира за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] на підставі договору міни від 17.06.1996, посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №2-5592, зареєстрованого в КП ДМБТІ 21.08.1996 в реєстрову книгу №278п за реєстровим № 20 - на частку, та на підставі свідоцтва про право власності на спільне майно подружжя від 17.06.1996, посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №2-5590, зареєстрованого в КП ДМБТІ 21.08.1996, в реєстрову книгу №278п за реєстровим №20 - частка. Квартира складалася з однієї кімнати, житловою площею 19,2кв.м., загальною площею 38,4кв.м. (з урахуванням балкону, площею 1,0 кв.м.). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Центром надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області згідно до актового запису № 277 від 13.10.2023. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яку позивачка прийняла, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа № 654/2023. Судом також встановлено, що з січня 2009 року позивач проживала в спірній квартирі з [PERSON] однією сім`єю, як дружина та чоловік, доглядала його, мала з ним спільний бюджет, здійснювала поточний ремонт та догляд квартири, сплачувала та сплачує за всі комунальні послуги, що підтверджується актом від 16.10.2024. З оглянутих у судовому засіданні численних світлин [PERSON] вбачається, що вони мали спільний побут, спільні інтереси та обов`язки, притаманні подружжю, разом проживали, відпочивали та лагодили своє сумісне житло. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який є похресником [PERSON] пояснив суду, що його хрещений батько та [PERSON] разом проживали як одна сім`я з 2009 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, мали спільні інтереси, притаманні подружній парі. Свідок часто навідував свого хрещеного, зауважував, що його фактична дружина смачно готувала, тому приходити в гості намагався частіше. Саме [PERSON] поховала [PERSON] і продовжує проживати у спадковій квартирі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою, пояснила, що навіть не знала, що [PERSON] та [PERSON] не одружені, бо завжди вважала їх сім`єю, яку знає більш ніж десять років. Пояснила, що між ними завжди були теплі і щирі стосунки. [PERSON] намагалася бути гарною дружиною та порадницею [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив суду, що є сусідом і неодноразово приходив у помешкання [PERSON] та [PERSON] та допомагав їм полагодити сантехнічне обладнання. Йому не було відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] не одружені, бо він вважав їх сімейною парою. З оглянутої у судовому засіданні спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] . Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини не зверталися. Згідно зі \~статті 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до вимог ч. ч.1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Стаття 1264 ЦК України визначає право особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, на спадкування в порядку четвертої черги спадкоємців за законом. У Постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 712/7830/16-ц, провадження №61-28377св18 зазначається, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Обов`язковими умовами для визнання членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.\~ У пункті 21 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК України. Разом з тим, ст.1264 ЦК України визначає право особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, на спадкування в порядку четвертої черги спадкоємців за законом. У відповідності до роз`яснень у п. 21 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 695/1732/16-ц, провадження № 61-38901св18). Частиною 2\~ст.315 ЦПК України\~визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що кореспондується з відповідним роз`ясненням Верховного Суду України, викладеним у п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Частиною 3\~ст.1268 Цивільного кодексу України\~встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до роз`яснень наданих у п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення іншого факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч.2\~ст.16 ЦК України\~є визнання права. За вимогами\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Доказів того, що дане спадкове майно визнано відумерлим, суду не надано. Підсумовуючи наведене, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved