Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому, на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 18.09.2010 року, виданого Управлінням комунального майна Нікопольської міської ради. Крім нього, власниками вказаної квартири являються його колишня дружина [PERSON] та їх спільна донька [PERSON] . Кожному із власників належить по 1/3 частині квартири. Шлюб між ним та [PERSON] розірваний на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 19.11.2009 року по цивільній справі № 2- 4444/09. У вказаній квартирі він та відповідачі по справі зареєстровані з 2010 року. Після розірвання шлюбу з [PERSON] він виїхав з м.Нікополя, проте, у квартирі залишились проживати колишня дружина з донькою. На той момент у нього склалась інша сім`я і він проживав з іншою жінкою у цивільному шлюбі, без реєстрації шлюбу в органах ДРАЦС. У 2023 році його цивільна дружина померла. Оскільки шлюб між ними не був укладений, він не являється спадкоємцем першої черги та не був зареєстрований за місцем свого фактичного проживання. Винаймати житло він не має фінансової можливості, а тому повернувся до м.Нікополя, тим більше, що у нього наявна у власності частина нерухомого майна. Він сподівався, що зможе нормально жити у квартирі, частка якої належить йому, бо квартира є [ADDRESS] і у кожного з її співвласників є власний простір. Однак, колишня дружина відмовилась, навіть, впускати його у квартиру та жодні його аргументи (що він такий самий власник, як і вона, що він там зареєстрований, має право проживати) [PERSON] просто проігнорувала. Вона повідомила, що впустить його до квартири лише за наявності рішення суду, а донька повідомила, що втручатись у його спір з матір`ю вона не буде. За таких обставин, змушений звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення його до зазначеної квартири та зобов`язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] надати йому комплект ключів від спірної квартири, включаючи приміщення тамбуру, а також визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши йому в особисте користування одну кімнату (залу з балконом) квартири [ADDRESS] та залишити у загальному користуванні співвласників коридор, кухню, ванну кімнату та санвузол квартири [ADDRESS] . Позивач про розгляд справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та на їх задоволенні наполягає. Представник позивача Чуприна Є.А. в судовому засіданні викладенні в позовній заяві обставини підтримав та на задоволені позову наполягав. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула. Конверт, який був направлений за адресою її місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «за строками зберігання». Відповідачка [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 18.09.2010 року, виданого Управлінням комунального майна Нікопольської міської ради, по 1/3 частині належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Частиною 1 ст.368\~ЦК України передбачено, що\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Положеннями ч.1\~ст.369 ЦК України\~ закріплено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до\~ст.321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Згідно з\~ст.319 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої\~статті 16 ЦК України). Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками. Відповідно до частин другої, третьої\~статті 358 ЦК України,\~співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Учасники спільної часткової власності здійснюють свої права за їх згодою та можуть домовитись про порядок користування і володіння майном, яке перебуває у їх спільній власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 (провадження № 61-5919сво22) вказано, що «спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує: а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна». Відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК України,\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, враховуючи той факт, що квартира [ADDRESS] в рівних частках належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожен з яких є співвласником, а відповідачі чинять перешкоди позивачу, суд вважає, що вселення [PERSON] у житло, в якому він є співвласником, є засобом захисту його прав, свобод та інтересів. Щодо визнання за позивачем права користування квартирою [ADDRESS] з виділенням йому в особисте користування одну кімнату (залу з балконом) квартири [ADDRESS] та залишення у загальному користуванні співвласників коридору, кухні, ванної кімнати та санвузлу квартири [ADDRESS] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Конституцією України у ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, оскільки позивачем була заявлено вимогам про виділення йому в особисте користування однієї кімнати (зали з балконом) в квартирі [ADDRESS] , а одна з відповідачок, шляхом подання заяви про визнання позовних вимог, не заперечувала щодо даної вимоги, заяви про інший порядок відповідачами надано не було, суд приходить до висновку, що й дана вимога також підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved