Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

В провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.06.2020 року відповідач уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №50083179. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість, яка становить 313545,08 гривень. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Враховуючи викладене представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість у розмірі 313545,08 гривень. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечив проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник надав заяву про проведення судового засідання за відсутності відповідача та його представника, а також відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні вбачається, що сума заборгованості за тілом кредиту 18728,30 грн., сума заборгованості за відсотками за користування кредитом 80524,90 грн, загальна заборгованість станом на 08.08.2023 року складає 313545,08 грн. Згідно з випискою по особовим рахункам з 10.06.2020 року по 08.08.2023 року вихідний залишок складає 216546,23 грн. (по дебету рахунку: 280,459.30 грн., по кредиту рахунку: 66,167.42 грн.). З огляду на наведене, вбачається, що доказами підтверджена заборгованість відповідача за Кредитним договором в межах розміру 214291,88 грн., що є вихідним залишком по рахунку та підтверджується випискою по особовому рахунку. Окрім того, розрахунок заборгованості за договором кредиту та виписка по особовим рахункам суперечать один одному, тобто при винесенні рішення з урахуванням розрахунку заборгованості, це може стати наслідками надмірного стягнення відсотків в подальшому та відповідно порушенням прав відповідача. Позивач в обґрунтування позову надав лише копії оферти на укладення угоди про надання кредиту № 500831798, паспорту споживчого кредиту, графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту, паспорту відповідачки та її картки платника податку, а також розрахунок заборгованості та копії статутних документів і підтвердження повноважень представника позивача. Доказів на підтвердження того, що банк направляв вимогу щодо дострокового повернення кредиту, а відповідач отримав таку вимогу, позивач не надав (докази додаються до відзиву). Тому банк не набув відповідного права на погашення всієї кредитної заборгованості достроково, а має право лише на стягнення простроченої заборгованості. Посилання позивача на укладений кредитний договір з відповідачем саме 10.06.2020 року матеріалами справи не підтверджені, оскільки не містять доказів підписання вказаного договору у цей день. Також, позивачем не долучено до позовної заяви угоди про надання споживчого кредиту № 500831798 на яку позивач тільки і посилається в своїй позовній заяві, тому неможливо підтвердити наявність укладеного між сторонами договору від 10.06.2020 року № 500831798, у зв`язку з чим, неможливо визначити: дату укладення договору, який саме договір укладено між сторонами, умови договору, наявність або відсутність порушення відповідачем умов договору та порушення прав позивача. Позивач просить стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 313 545,08 грн, однак не зазначає, з яких складових складається така заборгованість. При цьому, у вимозі про усунення порушень зазначено, що загальна сума заборгованості становить 305 062,09 грн., що відрізняється від вимоги, яка зазначена в позовній заяві. Крім того, в матеріалах позовної заяви відсутнє підтвердження отримання даної вимоги відповідачем. З виписки по рахунку слідує, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків. При цьому порядок нарахування відсотків та їх розмір позивач не обґрунтовує. Самою анкетою-заявою від 10.06.2020 року розмір відсотків та порядок їх нарахування встановити неможливо. Окрім того, згідно позовної заяви не зазначено за який саме період часу позивач просить стягнути борг з відповідача, що унеможливлює встановлення строку позовної давності. Також, оферта на укладення угоди про надання кредиту №500831798 та інші договора про внесення змін і доповнень, містить відомості, що останній надається для повернення заборгованості за кредитним договором №501138609 від 06.05.2019 року, при цьому кредитний договір № 501138609 від 06.05.2019 року не долучений до позовної заяви. Враховуючи викладене представник відповідача заперечує проти позову позивача про стягнення боргу, вважає, що даний позов не підлягає задоволенню через безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідач звернувся до АТ «Альфа-Банк» з клопотанням від 10.06.2020 року щодо розгляду питання про оформлення нового кредиту в сумі 276658,76 грн для погашення заборгованості за акцептом/офертою №501138609 строком на 84 місці. 10 червня 2020 року між АТ «Альфа-Банк», найменування якого в подальшому змінено на АТ «Сенс Банк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту № 500831798, анкетою-заявою про акцепт на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту. Сума кредиту становить 276658,76 грн, строком на 84 місяці, дата повернення кредиту 11.06.2027 рік, фіксована річна процентна ставка 23%. Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом та інші платежі, суд вважає, що сторони погодили умови договору кредиту. З копії меморіального ордера №437607 від 11.06.2020 року вбачається що на рахунок відповідача перераховано грошові кошти за кредитним договором №500831798 в сумі 276658,76. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 500831798 від 10 червня 2020 року належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 08.08.2023 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 313545,08 грн, з яких: 233020,18 грн заборгованість за кредитом; 80524,90 грн заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості. З копії вимоги про усунення порушень та опису вкладення вбачається, що АТ «СЕНС БАНК» 04.07.2023 року надсилалася [PERSON] вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № 500831798 від 10 червня 2020 року, яка станом на 20.06.2023 року становила 305062,09 грн. Відповідно до копії виписки Витягу з державного реєстру банків від 02.12.2022 року вбачається, що АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк». Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч.1 ст.527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Щодо аргументів Відповідача та його представника: 1)Посилання на наявність суперечностей в даних між розрахунком заборгованості та банківською випискою з рахунку є необґрунтованими. Так, згідно розрахунку заборгованості станом на 08.08.2023 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 313545,08 грн, з яких: 233020,18 грн заборгованість за кредитом; 80524,90 грн заборгованість за процентами /а.с. 13/. Мається на увазі загальний розмір заборгованості з урахуванням вимоги про дострокове її погашення, оскільки кредит надавався на 84 місяці до 11.06.2027 року. Зазначені в цьому розрахунку суми заборгованості за тілом кредиту 18728,30 грн., та за процентами за користування кредитом 80524,90 грн, відображають прострочену заборгованість станом на 08.08.2023 року без врахування вимоги про дострокове погашення всього кредиту. Крім того в матеріалах справи містяться виписки з банківських рахунків відповідача /а.с. 15-30/, які відображають інформацію про надання кредитних коштів, перерахування в подальшому цих коштів в сумі 276658.76 грн на погашення попереднього кредиту, здійснені платежі на погашення кредиту який є предметом розгляду в цій справі та перенесення заборгованості по кредиту на рахунок простроченої заборгованості. Усі данні в повному обсязі співпадають з тими, що зазначені в розрахунку заборгованості та жодних суперечностей судом не виявлено; 2)Посилання на відсутність доказів про звернення позивача з вимогою про дострокове погашення позики та розбіжності в сумі боргу суперечать матеріалам справи. Так, з копії вимоги про усунення порушень та опису вкладення вбачається, що АТ «СЕНС БАНК» 04.07.2023 року надсилала [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 500831798 від 10 червня 2020 року, яка станом на 20.06.2023 року становила 305062,09 грн /а.с.31-38/. Дійсно в розрахунку заборгованості та позивних вимогах фігурує сума боргу 313545,08 грн, але станом на 08.08.23 року. Це пояснюється тим, що згідно письмової вимоги про дострокове погашення позики відповідачу надавалося 35 календарних днів з моменту надсилання вимоги (04.07.23 року) на добровільне погашення простроченої заборгованості. Тобто, своєю вимогою позивач змінив строк виконання зобов`язання на 08.08.23 року та саме по цю дату розрахував позовні вимоги. 3)Посилання на відсутність договору кредиту № 500831798 від 10.06.20 року, доказів його підписання, що унеможливлює визначення строку кредитування та його умов (проценти та інш.) не знайшли свого підтвердження. Так, в матеріалах справи /а.с.4-6, 8 друга сторінка, 9-10 / міститься сам договір кредиту № 500831798 від 10.06.20 року викладений в кількох письмових документах (клопотання відповідача від 10.06.2020 року щодо розгляду питання про оформлення кредиту в сумі 276658,76 грн; оферта на укладання угоди про надання кредиту № 500831798, анкета-заява про акцепт на укладання договору, графік платежів, паспорт споживчого кредиту) всі ці документи містять підпис відповідача. Клопотань про проведення експертизи справжності підпису відповідач не заявляв. З зазначених документів вбачається, що сума кредиту становить 276658,76 грн, строк кредитування на 84 місяці, дата повернення кредиту 11.06.2027 рік, фіксована річна процентна ставка 23%. Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом та інші платежі, суд вважає, що сторони погодили умови договору кредиту; 4)Посилання на те, що договір кредиту № 500831798 від 10.06.20 року укладався для погашення заборгованості за іншим кредитом № 501138609 від 06.05.2019 року, який не долучений до позовної заяви, суд вважає не належними, оскільки мета отримання кредиту не має вирішального значення для вирішення цього спору. В той же час матеріали справи містять докази на підтвердження мети отримання кредиту /а.с.10, 6 друга сторінка -8/. В своїх запереченнях проти позову відповідач не заперечує розмір отриманого кредиту, справжність його підписів, не оспорює розмір заборгованості наводячи при цьому свій власний розрахунок. За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також ураховуючи те, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, приходить висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 703,18 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved