Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги позову мотивовано тим, що 07 серпня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6942647 про надання споживчого кредиту, за результатами чого відповідачці надано кредит в розмірі 12 000 грн. 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором Відповідач не виконав свої зобов?язання за договором, а відтак, просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 46864,8 грн. Представником відповідача було подано до суду відзив, в якому він вказав, що позивачем разом з позовною заявою не додано жодного доказу, який би свідчив про укладення кредитного правочину між сторонами, надання відповідачці коштів в кредит за кредитним договором, відступлення права вимоги до відповідача ТОВ «Авентус Україна» на користь позивача за договором факторингу від 27 травня 2024 року, а також наявності будь якої заборгованості відповідачки перед позивачем. Додатково зазначив, що долучені позивачем додатки 1,3,8,21,22,24 - є сумнівними щодо їх достовірності або підробленими, і на цій підставі просив суд їх виключити з числа доказів та розглядати справу на підставі інших доказів. Крім того, зазначив, що наданий позивачем електронний документ - договір про споживчий кредит від 07.08.2023 N?6942647 - не підписано кредитодавцем (ТОВ «Авентус Україна»). Так, в п.10 Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» знаходиться підпис директора ТОВ «Авентус Україна» - Довгаля В.В., що скріплений печаткою підприємства. Однак ці елементи нанесені шляхом накладання оцифрованого зображення підпису з печаткою із допомогою офісного програмного забезпечення. Якщо ж позивач стверджує, що це аналог власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису), то відповідно до 4.3 ст.207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідач ніколи не надавав таку згоду ТОВ «Авентус Україна», а позивач не надав суду докази наявності такої згоди. Отже, на його переконання, кредитний договір від 07.08.2023 N?6942647 також не підписано кредитодавцем - ТОВ «Авентус Україна». Крім того, просив суд звернути увагу на те, що довідка ТОВ «Пейтек Україна» від 12.06.2024 N?20240612-2а містить відомості про нібито здійснення 50-ти переказів. Але в даному доказі не вказані отримувачі коштів, а також призначення таких переказів. Більше того, даний документ не містить відомостей щодо осіб, на ім?я яких були випущені дані картки банківськими установами, назви банків, строки дії карток і т.д. В номерах карток символами « ****** » замінено 6 цифр, оскільки номер банківської картки складається із 16 цифр.. Тобто це числа в діапазоні від 000 000 до 999 999. Отже, під кожним таким номером можуть одночасно фізично існувати 1 млн платіжних карток. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Представницею позивача було направлено на адресу суду відповідь на відзив та додаткові пояснення, в яких вона вказала, що кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. Крім того, вказала, що заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. На момент укладання договору факторингу між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк договору № 6942647 про надання споживчого кредиту від 07 серпня 2023 року не сплив. Позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 60 календарних днів з 27 травня 2024 року по 25 липня 2024 року, поденний розрахунок заборгованості надається разом з цими письмовими поясненнями. Нарахування здійснені, відповідно до умов договору № 6942647 про надання споживчого кредиту від 07 серпня 2023 року, за стандартною процентною ставкою 1.99%, в розмірі 14328.00 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2024 року, витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів 07 серпня 2023 року, на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", у сумі 12000 гривень, від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , про витребування доказів відмовлено за безпідставністю. Судом встановлено, що 07 серпня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6942647 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 12000 грн (п. 1.3. кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 24 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (01.08.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит /а.с.9 -13/. Пунктом 1.2. встановлено, що на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов?язується одержати та повернути кошти кредиту сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов?язки, передбачені договором. Як вбачається з таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідачці було нараховано заборгованість за період з 07 серпня 2023 року по 01 серпня 2024 року /а.с.14/. Матеріали справи також містять паспорт споживчого кредиту /а.с.16 -17/. 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором /а.с.53-58/. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення /а.с.18/. Матеріали справи також містять витяг з реєстру боржників /а.с.29/ та акт за договором факторингу №27.05/24Ф від 27 травня 2024 року /а.с. 59-60/ Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 12000 грн - тіло кредиту та 20536,8 грн - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 14328, всього - 46864,8 грн. /а.с.20-27/. Як вбачається з відповіді АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 15 листопада 2024 року №20.1.0.0.0/7-241112/58992-БТ на ім`я в банку емітовано картку [NUMBER] , на яку 07 серпня 2023 року здійснено переказ коштів на суму 12 000 грн. /а.с.171/. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, зокрема п. 1.1 договору №6942647 про надання споживчого кредиту від 07 серпня 2023 року, що укладений між сторонами, укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якого забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток "CreditPlus". Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення. Пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ТС Товариства. При прийнятті рішення, судом враховується також позиція колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №561/77/19 від 16.12.2020 року, в якій визначено, що в разі якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Відтак, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 р. у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19 Так, на підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «C8384», який відповідно до вимог законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідачка ознайомилася та погодилася з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Суд приходить до переконання, що під час розгляду справи беззаперечно встановлено, що 07 серпня 2023 року та між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір № 6942647 про надання споживчого кредиту. Крім того, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що долучені позивачем додатки 1, 3, 8, 21, 22, 24 є сумнівними щодо їх достовірності або підробленими, а відтак повинні бути виключені з числа доказів та справа має розглядатися на підставі інших доказів. Такі твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, які б могли свідчити про фальсифікацію чи недостовірність відповідних документів. Ні відповідач, ні його представник не подали жодного доказу, що б свідчив про підробку або неналежне походження цих документів. Відповідно до принципу змагальності сторін, встановленого статтею 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відтак, саме по собі твердження про сумнівність доказів не є підставою для їх виключення. У разі заявлення таких заперечень відповідач повинен був надати докази, які б підтверджували їх недостовірність або фальсифікацію. Тоді як відсутність таких доказів свідчить про безпідставність заявлених представником відповідача доводів, що унеможливлює їх врахування судом при ухваленні рішення. Крім того, судом не приймаються також і твердження представника відповідача про те, що довідка ТОВ «Пейтек Україна» від 12.06.2024 N?20240612-2а не містить інформацію про отримувачів коштів, а також призначення таких переказів. Більше того, даний документ не містить відомостей щодо осіб, на ім?я яких були випущені дані картки банківськими установами, назви банків, строки дії карток і т.д Так, вказані твердження повністю спростовують наявною в матеріалах справи відповіддю АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 15 листопада 2024 року, згідно якої на ім`я відповідачки [PERSON] , в банку емітовано картку [NUMBER] , на яку 07 серпня 2023 року здійснено переказ коштів на суму 12 000 грн. /а.с.171/. Таким чином, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу отримання відповідачкою кредитних коштів, а навпаки вказана позиція повністю спростовується дослідженими в ході розгляду справи даними. В той же час, судом приймається до уваги те, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року й діє станом на день розгляду справи. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості, така була нарахована відповідачу в період дії воєнного стану на території України. Відтак, 20536,8 грн - нарахованих процентів, та 14328 грн., нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів за період з 07 серпня 2023 року по 26 травня 2024 року, - підлягають списанню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2149,79 грн. Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 КУпАП встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial