Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь:136813,39 грн. на відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди; 4700,00 грн. на відшкодування витрат пов`язаних з проведенням автотоварознавчої експертизи; 10000,00 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу, судовий збір у розмірі 1615,13 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.03.2024 о 20 год. 30 хв., на 466 км автошляху Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь в Запорізькому районі Запорізької області сталась ДТП, внаслідок якої автомобіль Lexus NX200T, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] зазнав механічних пошкоджень. Згідно з постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 28.05.2024 ДТП сталась з вини [PERSON] . Внаслідок протиправних дій відповідача позивачці спричинено матеріальну та моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Доказом вини відповідача у настанні ДТП та заподіянні шкоди є постанова Запорізького районного суду Запорізької області від 28.05.2024. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», поліс № 218881495, забезпечений транспортний засіб Nissan Rogue, реєстраційний номер [NUMBER] . Для захисту своїх прав та об`єктивного визначення розміру збитків було залучено експерта [PERSON] . Згідно з висновком експерта № 29 від 12.04.2024, складеного експертом [PERSON] після особистого огляду автомобіля, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Lexus NX200T, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 543313,39 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, позивач в позасудовому порядку звернувся до АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» та отримав відшкодування в розмірі 260000,00 грн. двома платежами (25.07.2024 160000,00 грн., 05.08.2024 100000,00 грн.). За евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання власника позивачка сплатила 3500,00 грн. АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» було відшкодовано частину шкоди у відповідності до закону, у тому числі послуги з евакуації автомобіля. Відповідач добровільно сплатив на рахунок позивачки шістьма окремими платежами суму у розмірі 150000,00 грн., решту відшкодовувати відмовився. Позивачці внаслідок ДТП було завдано істотної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях з приводу пошкодження її автомобіля, а також через протиправну поведінку щодо членів її сім`ї. У зв`язку з ДТП звичайний образ життя позивача істотно змінений у сторону погіршення. З моменту ДТП позивачка та її родина були вимушені користуватись громадським транспортом, що дуже незручно в порівнянні з поїздками на власному автомобілі. Через відсутність автомобіля вони відчули значні незручності під час щоденних поїздок містом за покупками та у сімейних справах. Позивачка була вимушена постійно звертатись до сторонніх осіб та друзів з проханням допомогти у здійсненні поїздок та перевезенні особистих речей, що завдало додаткових моральних страждань та незручностей як позивачці, так і близькім особам. Для відновлення порушеного права позивачка була змушена звертатись до експерта автотоварознавця, за правничою допомогою до адвоката, до суду, витрачати свій час та відчувати від цього додаткове моральне навантаження та стрес. Позивачка вважає, що даним правопорушенням їй була спричинена моральна шкода у розмірі 10000,00 грн. З метою захисту своїх прав, а також у зв`язку з відмовою відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, позивачка була вимушена звернутись до адвоката за наданням правничої допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу склав 10000,00 грн. За проведення автотоварознавчої експертизи позивачкою сплачено 4700,00 грн. Ухвалою суду від 21.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погоджуючись із позовними вимогами, представник відповідача [PERSON] , адвокат Малахов В.В., 12.02.2025 подав до суду відзив на позовну заяву. На підставі ч. 2 ст. 126 та ч. 2 ст. 222 ЦПК України вказаний відзив із доданими документами судом залишено без розгляду. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивачка [PERSON] до суду не з`явилась. Представник позивачки, адвокат Рощин В.С., у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, які у ньому зазначені. Зазначив, що доводи представника відповідача з приводу закінчення терміну дії свідоцтва експерта [PERSON] , з огляду на приписи наказу Міністерства юстиції України «Про деякі питання забезпечення судово-експертної діяльності в умовах воєнного стану», є необґрунтованими. Позивачці не було відомо про проведення оцінки ТОВ ЕК «Фаворит Ассистанс», тому вказаний висновок не був долучений до позову. Син позивачки сплатив вартість проведення транспортно-товарознавчої експертизи на її прохання. На аркушах справи 40-45 містяться роздруківки, які підтверджують здійснення грошових переказів відповідачем на картковий рахунок позивачки. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] до суду не з`явився. Представник відповідача, адвокат Малахов В.В., заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що термін дії свідоцтва експерта [PERSON] закінчився 31.07.2023. На переконання сторони відповідача спір було врегульовано в досудовому порядку. За дорученням [PERSON] ТОВ ЕК «Фаворит Ассистанс» була проведена оцінка транспортного засобу Lexus NX200T, реєстраційний номер [NUMBER] , висновок якого не долучений до позову. Між сторонами існувала домовленість, що 150000,00 грн. сплачує відповідач, а іншу суму страхова компанія. Відповідач визнає ту обставину, що АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» сплатило позивачці відшкодування в сумі 260000,00 грн. Відповідач сплатив [PERSON] грошову суму в розмірі 150000,00 грн. Вислухавши доводи представника позивачки та представника відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Приписами ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 28.05.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Дана постанова набрала законної сили 18.06.2024. Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Наведені законодавчі приписи у системному зв`язку з обставинами, що встановлені у постанові Запорізького районного суду Запорізької області від 28.05.2024, дозволяють суду вважати встановленим факт того, що у результаті протиправних дій [PERSON] , настали певні правові наслідки, пов`язані із подією ДТП, зокрема, автомобіль Lexus NX200T, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль Lexus NX200T, реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, 2017 року випуску належить [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з приписами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана з\~використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб.\~Шкода,\~завдана джерелом\~підвищеної небезпеки,\~відшкодовується особою,\~яка на\~відповідній правовій\~підставі (право\~власності,\~інше речове\~право,\~договір підряду,\~оренди тощо)\~володіє транспортним\~засобом,\~механізмом,\~іншим об`єктом,\~використання,\~зберігання або\~утримання якого\~створює підвищену\~небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тобто й Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. На час ДТП діяв Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №\~1961-IV. Приписами статті 5 Закону №\~1961-IV визначалось, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 6 Закону №\~1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №\~1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналогічні приписи містяться у чинному наразі Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №\~3720-IX. Положеннями ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-218881495. Згідно з висновком транспортно-товарознавчої експертизи з визначення розміру шкоди, завданої власнику КТЗ № 29 від 12.04.2024, проведеної експертом [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, завданого власникові автомобіля Lexus NX200T, реєстраційний номер [NUMBER] , у пошкодженому стані у ДТП 06.03.2024, складає 901593,39 грн. Вартість матеріального збитку транспортного засобу, завданого власникові автомобіля Lexus NX200T, реєстраційний номер [NUMBER] , у пошкодженому стані у ДТП 06.03.2024, складає 543313,39 грн. Пунктом 4 Наказу Міністерства юстиції України № 1138/5 від 14.03.2022 «Про деякі питання забезпечення судово-експертної діяльності в умовах воєнного стану» встановлено продовжити строк дії свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта фахівцям, які до введення воєнного стану в Україні подали заяви та документи для проходження атестації в Центральній експертно-кваліфікаційній комісії при Міністерстві юстиції України з метою продовження строку дії свідоцтв, а також свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта, строк дії яких закінчується у період дії воєнного стану, або протягом одного місяця після припинення чи скасування воєнного стану. Відтак твердження представника відповідача про те, що експерт [PERSON] не мав законних повноважень на проведення судової експертизи у зв`язку із закінченням строку дії свідоцтва судового експерта є помилковим. Не є спірним з огляду на те, що дана обставина визнається сторонами, що Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 260000,00 грн. У разі якщо страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки виплаченого [PERSON] страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням шкоди в порядку ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню саме з [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено та визнається сторонами, що відповідачем на користь позивачки в рахунок погашення шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, сплачено 150000,00 грн. Отже, стягненню з [PERSON] підлягає сума у розмірі: 543313,39 грн. 260000,00\~грн. 150000,00 грн. = 133313,39 грн. Суд не стягує з відповідача на користь позивачки вартість послуги евакуатора з перевезення автомобіля Lexus NX200T, реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 3500,00\~грн., оскільки згідно з актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) №\~06-03 від 06.03.2024 та платіжною інструкцією № 0.0.3514620457.1, замовником та платником цих послуг є [PERSON] . Також суд не стягує з відповідача на користь позивачки вартість проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 4700,00 грн., оскільки згідно з платіжною інструкцією № 9337-5388-8037-2332 від 29.03.2024 платником є [PERSON] . Документального підтвердження понесення саме [PERSON] вищезазначених витрат матеріали справи не містять. Відповідно до частин 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з положеннями ч. 1 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною другою цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов`язковому з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз`яснень, що містяться в п.\~9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяння заподіювача, та вини останнього в її заподіянні. Ураховуючи, що внаслідок ДТП автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження, що спричинило моральні страждання позивачки, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування їй моральної шкоди. Виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивачки і стягнення з відповідача на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. З матеріалів справи видно, що позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1615,13 грн., що підтверджується квитанцією № Т1НН-АХ17-664К-В5ВН від 18.08.2024. Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд зауважує, що позивачкою невірно було розраховано ціну позову, оскільки до її складу було включено суму витрат на правничу допомогу. Таким чином, ціна позову у даній справі становить 151513,39 грн., відповідно розмір судового збору 1515,13 грн. Таким чином з відповідача на користь позивачки, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі: (1515,13 грн. х 134313,39 грн.) / 151513,39 грн. = 1343,13 грн. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи [PERSON] надавалась професійна правнича допомога адвокатом Рощиним В.С. на підставі договору про надання правничої допомоги № 11/ц-1166-ЗП від 01.08.2024 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1184933. До позовної заяви також додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002748, виданого Рощину В.С. на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області № 03 від 22.02.2021. Разом із тим, матеріали справи не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Рощиним В.С. на виконання умов договору про надання правничої допомоги № 11/ц-1166-ЗП від 01.08.2024 та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Під час судового розгляду (до судових дебатів) представник позивача не повідомляв суд про те, що відповідні докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Отже, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial