Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом та уточненнями до нього, в якому просить стягнути з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» недоплачене страхове відшкодування у розмірі 29861,71 грн та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 26.08.2024 року у м. Львові по вул. Левандівська, 6 відбулась дорожньо-транспортна пригода /ДТП/, під час якої автомобіль марки «AUDI A3», д.н.з. [NUMBER] , під його керуванням здійснив зіткнення з автомобілем марки «Suzuki SX4» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Скориставшись положеннями п. 33.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» /надалі Закон 1961-IV/, водії на місці ДТП заповнили повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), відповідно до якого [PERSON] визнав свою винуватість у ДТП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу АТ- 5215899, а тому він звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. За наслідками розгляду заяви ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило йому страхове відшкодування у розмірі 50138,29 грн, що не відповідає розміру реально завданих збитків, оскільки згідно із висновком судового експерта Холодцова Д.В. №22641 від 25.09.2024 року за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля вартість відновлювального ремонту автомобіля «AUDI A3», д.н.з. [NUMBER] становить 142897,79 грн. Після цього він провів ремонт автомобіля у ФОП [PERSON] , вартість якого становила 137922,00 грн. Із врахуванням наведеного, оскільки відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» вже була виплачена частина страхової виплати у розмірі 50138,29 грн, тому просить стягнути різницю між страховою сумою та сумою виплаченого страхового відшкодування, що становить 29861,71 грн (80000,00 грн (чинний на час настання ДТП) -50138,29 грн) та судові витрати. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.01.2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не скерував. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). У відповідності приписів ст. ст. 12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 26.08.2024 року у м. Львові на вулиці Левандівська, 6 відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулось зіткнення автомобіля марки «AUDI A3», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Suzuki SX4» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вказані обставини визнаються учасниками справи, а у суду не має обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності або добровільності їх визнання. Скориставшись положеннями п. 33.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час ДТП, водії на місці пригоди 26.08.2024 року склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників підрозділів Національної поліції (європротокол), відповідно до якого винуватцем пригоди визнаний водій [PERSON] . Повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду (європротокол) від 26.08.2024 року долучено до матеріалів справи, у ньому зазначені всі обставини ДТП та складена схема /а.с. 5/. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що автомобіль «AUDI A3», д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Suzuki SX4» д.н.з. [NUMBER] станом на час ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», згідно із полісом АТ- 5215899 від 02.03.2024 року, який дійсний до 01.03.2025 року. Розмір франшизи 0 грн. Згідно із випискою з банківського рахунку від 26.11.2024 року (а.с. 6) вбачається, що ПАТ «НАСК «Оранта» сплачено позивачу 50138,29 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Статтею 988\~ЦК України установлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV, що був чинний на час ДТП). Відповідно до пункту 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Водночас,\~згідно із ст. 29 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу,\~розрахованого у\~порядку,\~встановленому законодавством,\~включаючи витрати\~на усунення\~пошкоджень,\~зроблених навмисно\~з метою\~порятунку потерпілих\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди,\~з евакуацією\~транспортного засобу\~з місця\~дорожньо-транспортної\~пригоди до\~місця проживання\~того власника\~чи законного\~користувача транспортного\~засобу,\~який керував\~транспортним засобом\~у момент\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~чи до\~місця здійснення\~ремонту на\~території України.\~Якщо транспортний\~засіб необхідно,\~з поважних\~причин,\~помістити на\~стоянку,\~до розміру\~шкоди додаються\~також витрати\~на евакуацію\~транспортного засобу\~до стоянки\~та плата\~за послуги\~стоянки. Згідно зі п. 32.7 ст. 32 цього Закону шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів,\~затвердженої Наказом\~Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003\~\~№ 142/5/2092 (у\~редакції наказу Міністерства юстиції\~України, Фонду державного майна України від 24.07.2009\~№ 1335/5/1159) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). З висновку судового експерта Холодцова Д.В. №22641 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 25.09.2024 року /а.с. 29-55/, вбачається, що будучи обізнаним про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України, він зазначив, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля "AUDI A3", д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП 26.08.2024 року без врахування ПДВ становить 62400,60 грн, вартість відновлювального ремонту 142897,79 грн. Ринкова вартість автомобіля становить 516900,64 грн. Вказаний висновок відповідає вимогам Закону України "Про судову експертизу", Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів,\~затвердженої Наказом\~Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003\~№ 142/5/2092 ((у редакції, чинній на час оцінки), а також містить відомості про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а отже з огляду на ст.ст. 76, 106 ЦПК України є належним та допустимим доказом, що узгоджується із позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19), постановах Верховного Суд від 01 квітня 2020 року у справі № 676/90/17-ц (провадження № 61-11873св19), від 25 травня 2020 року у справі № 475/793/17 (провадження № 61-19975св18) та від 21 жовтня 2020 року у справі № 303/2642/18 (провадження № 61-21118св19), від 30 червня 2021 року у справі № 523/7115/18 (провадження № 61-6241св21). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із\~ст.\~263 ЦПК\~України судове\~рішення повинно\~ґрунтуватися на\~засадах верховенства\~права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У ч. 1 ст. 6 Конвенції прямо зазначено, що кожен має право на розгляд справи судом, встановленим законом. У контексті дотримання вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суду з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень «Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року ) справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). За наведеного суд вважає обґрунтованими твердження позивача з приводу того, що відповідачем проведено виплату страхового відшкодування не в повному розмірі, однак не приймає до уваги твердження позивача з приводу того, що він провів ремонт у ФОП « [PERSON] » відповідно до квитанції від 15.11.2024 року на суму 137922,00 грн /а.с.15/, як на підставу для стягнення з страховика різниці між\~страховою сумою\~та сумою\~виплаченого страхового\~відшкодування,оскільки як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, провадження № 61-10010св20 та від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15, провадження № 61-16265св20 та від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16, провадження № 61-38365св18, розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначається виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, сплачується винною особою. Також, згідно з положенням пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19, у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20 та від 12.07.2023р. у справі № 591/1861/22. Згідно із свідоцтвом № [NUMBER] [PERSON] з 01.01.2012 є платником єдиного податку 3 групи, доказів того, що останній є платником ПДВ позивачем не надано, як і не надано доказів на підтвердження того, що ним були понесені витрати зі сплати ПДВ, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу вартості ремонту автомобіля з урахуванням сум податку на додану вартість. Із врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача слід стягнути недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 12262,31 грн, що розраховується, як різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ - 62400,60 грн та вартістю виплаченого страхового відшкодування - 50138,29 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Отже, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача ПАТ\~«НАСК «ОРАНТА»на користь позивача підлягає стягненню 496,67 грн (12262,31/29861,71 х 1211,20) судового збору.

Outcome: partial