Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

В листопаді 2024 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк», (далі АТ «А-Банк») в інтересах якої діє представник Шкапенко О.В. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28009 грн. 37 коп. В обґрунтування заявленого позову представник позивача вказує, що 10 липня 2017 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. У зв`язку з чим АТ «Акцент-Банк» відповідачці надало кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видало платіжну картку. Відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. У зв`язку із порушенням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором станом на 18 жовтня 2024 року виникла заборгованість в розмірі 28009 грн. 37 коп., з яких: 15402 грн. 57 коп.\~заборгованість за тілом кредиту, 12606 грн. 80 коп.\~заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник АТ «А-Банк» , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, згідно змісту позовної заяви, а також в матеріалах справи наявне клопотання, згідно яких просив розгляд справи проводити без участі представника АТ «А-Банк» та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив на позов не подавала. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 2017 року сторони уклали договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого АТ «А-Банк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Цей договір укладений сторонами шляхом підписання [PERSON] і представником банку анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», за змістом якої відповідачка визнала, що ця заява разом із витягом з умов та правил надання банківських послуг, а також тарифами та паспортом споживчого кредиту до укладення цієї угоди, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. [PERSON] своїм підписом засвідчила, що вона ознайомилася та згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, зобов`язується виконувати ці умови та правила. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 10 липня 2017 року, станом на 18 жовтня 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 28009,37 грн., з яких: 15402,57 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 12606,8 грн.\~заборгованість за відсотками (а.с. 6-8). Згідно банківської виписки по картці за договором [PERSON] за період з 10 липня 2017 року по 18 жовтня 2024 року використовувала кредитні кошти та здійснювала погашення кредиту (а.с.11-18). Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001року №2664-ІІІ (далі - Закон №2664-ІІІ)). Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2664-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. АТ «А-Банк» обґрунтувало свій позов у частині стягнення процентів тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, остання не виконала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин АТ «А-Банк» надало розрахунок заборгованості за договором кредиту б/н від 10 липня 2017 року (а.с. 6-8); анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку [PERSON] підписала (а.с.9); паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», тип продукту картка «Універсальна» та картка «Універсальна Gold» (а.с.10); виписку по картці (а.с.11-18); довідка за картками (а.с. 19); довідку за лімітами по картці за період з 10 липня 2017 року по 18 жовтня 2024 року(а.с.20); витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку» розміщеного на сайті https://f-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» (а.с.22-29). Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку підписала [PERSON] , не містить умов щодо розміру та підстав для нарахування процентів. Витяг із Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови. Названі документи не підписані відповідачкою, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розуміла [PERSON] , ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила надання банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки ці документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то надані АТ «А-Банк» розрахунки заборгованості (а.с.6-8) достовірно не вказують на розмір невиконаного відповідачкою зобов`язання та є неналежним доказом. Отже, факт невиконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором від 10 липня 2017 року у частині сплати процентів не доведений, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому, у суду наявні підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідачки суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 15402,57 грн. Щодо стягнення процентів в сумі 12606,8 грн. слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог у цій частині. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 28009,37 грн., а задоволено на суму 15402,57 грн., тобто на 54,99% (15402,57 х 100 : 28009,37). За таких обставин з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1665 грн. (3028 грн. х 54,99%) судового збору.

Outcome: partial