Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

У серпні 2024 року позивач [PERSON] ,\~через представника\~ адвоката\~Білова І.В., звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29.09.2018 Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 347, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі в сторін народилася дитина син [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.11.2021 шлюб між сторонами був розірваний. На підставі заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14.06.2022 з відповідача стягуються аліменти на утримання сина. Відповідач ухиляється від виконання рішення суду про стягнення аліментів, не цікавиться життям дитини, ухиляється від спілкування з сином. Також не бере участі і в додаткових витратах на дитину. 16.08.2024 позивач звернулася до поліції із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України. Вказувала, що дитину виховує самотужки, працює, має у власності чотирикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Через те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього законом, позивач звернулася в суд з цим позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина. Ухвалою суду від 02.09.2024 провадження у вказаній справі було відкрито та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Цією ж ухвалою Службу у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради зобов`язано надати висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] . Ухвалою від 08.10.2024 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено орган опіки та піклування Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, за місцем проживання дитини та зобов`язано надати висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] . Позивач та її представник у судове засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином на своєчасно. Так, у поштових повідомленнях, наявних в матеріалах справи, листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до п. 4 ч. 7 ст.\~128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, надали висновки про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згоди позивача та її представника, а також враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2018. Шлюб між ними був розірваний на підставі заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.11.2021 у цивільній справі № 945/737/21. У шлюбі в сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.03.2019. Під час вивчення матеріалів справи було встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про неї, покладених законодавством батьківських обов`язків не виконує. Заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14.06.2022 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.05.2022 та до досягнення дитиною повноліття. На виконання цього рішення 28.07.2022 виданий виконавчий лист №\~945/738/21. Постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.03.2023 відкрите виконавче провадження № 71165975. Згідно з повідомленням Корабельного ВДВС №\~19817/108-37/3 від 06.06.2023 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.05.2023 складає 89\~057,75\~грн. З огляду на довідку Корабельного ВДВС №\~38031/20.13-37/5 від 03.07.2024 [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.01.2024 до 01.06.2024. Постановами державного виконавця від 13.08.2024 [PERSON] тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України; тимчасово обмежено у праві полювання; тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами; встановлено тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; накладено арешт на майно та кошти боржника; накладено штраф у розмірі 30% від суми заборгованості зі сплати аліментів. Крім того, відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників. Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 16.08.2024 відносно [PERSON] відкрите кримінальне провадження №\~12024153050000128 за ч. 1 ст. 164 КК України, як такого, що злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON] від 30.04.2021. У реєстрації місця проживання малолітньої дитини позивача за вказаною адресою 23.09.2024 було відмовлено у зв`язку з відсутністю згоди батька дитини. Згідно з довідкою Веснянського закладу дошкільної освіти за № 16 від 28.08.2024, [PERSON] , 2019 року народження, регулярно відвідує заняття у дитячому садку. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини [PERSON] постійно спілкується з педагогами, цікавиться дошкільним життям дитини. Натомість батько дитини контакту із ЗДО не підтримує, з вихователями не спілкується. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13) Суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради складено висновок № 21494/02.02.01-22/05/14/24 від 18.11.2024 про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] . У висновку зазначено, що [PERSON] аліменти на утримання дитини не сплачує. Станом на 31.07.2024 має заборгованість 139\~415,23\~грн. За час повномасштабного вторгнення РФ жодного разу не зателефонував та не цікавився станом здоров`я, почуттями сина. З метою збереження родинних стосунків, службою у справах дітей адміністрації Корабельного району неодноразово відвідувалася адреса проживання батька, однак двері ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки він не відповідає, запрошення до служби проігнорував. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, орган опіки та піклування оцінив як ухилення [PERSON] від виховання своєї дитини. Рішенням виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 21 від 17.12.2024 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . У висновку зазначено, що з 2021 року [PERSON] самостійно займається вихованням та утриманням сина [PERSON] , [INFO] . Після того як сімейне життя не склалося батько дитини [PERSON] не бере участі у вихованні сина, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. При обстеженні умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] проживає у власній квартирі з сином [PERSON] та батьками [PERSON] та [PERSON] . Квартира чотирикімнатна, з усіма зручностями, Для проживання та виховання дитини створені належні умови. На момент відвідування хлопчик був відкритий, комунікабельний, легко йшов на контакт. В родині панує затишна атмосфера. Батько дитини [PERSON] ігнорує запрошення органу опіки та піклування, на контакт не йде. Згідно з висновком органу опіки та піклування батько малолітнього [PERSON] . [PERSON] за власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина. Така поведінка відносно дитини є свідомим нехтуванням батьківськими обов`язками, що є ознакою винних дій з його боку. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 названого Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При вирішенні справи суд дійшов висновку, що таким негативним впливом з боку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку, зокрема. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не намагається облаштувати належні умови для повноцінного розвитку, забезпечити дитину необхідним, не виявляє турботу, тому позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню.

Outcome: approved