Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Одеської міської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який був уточнений позивачкою в прохальній частині. Позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на 1\\2 частину домоволодіння, яке в цілому складається двох кам`яних житлових будівель, зазначених в схематичному плані літерами «У,ЕЕ1» та надвірних споруд літерами «Б,В» - літні кухні, літерами «Г,Р» - сараї, літерою «М» - навіс, літерою «О» -гараж, №1-7 - огорожа, І,ІІ - мостіння, загальною площею 222,3 кв.м., житловою 143,6 кв.м.; літ. «У» у складі приміщень: 1-1 коридор площею 8,6 кв.м., 1-2 коридор площею 9,7 кв.м., 1-3 санвузол площею 5,1 кв.м., 1-4 житлова площею 22,5 кв.м., 1-5 площею 19,6 кв.м. 2-1 житлова площею 20,5 кв.м., 2-2 житлова площею 26,2 кв.м. 2-3 площею 11,7 кв.м., 2-4 коридор площею 12,5 кв.м., 2-5 санвузол площею 6,6 кв.м., загальною площею 143 кв.м., житловою 100,5 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 488 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 7487 відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини домоволодіння, яке в цілому складається з двох кам`яних житлових будівель, зазначених в схематичному плані на момент набуття права власності літерами «А,ЕЕ1» з надвірними господарськими спорудами, зазначеними літерами : «Б,Г» - сараї, «б,В,3» - літня кухня, «б1,К» - туалети, №1-4 огородження, I,II - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 488 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Домоволодіння є об`єктом права спільної часткової власності. Згідно даних КП «БТІ» Одеської міської ради № 29983/04-04 від 23.10.2023 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.04.2024 року співвласниками є [PERSON] (1/5 частка), [PERSON] (3/10 частки). Об`єкт спадщини набутий [PERSON] у власність 24.02.1997 року на підставі договору купівлі-продажу №97/0088, укладеного та зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «GIP», а також в органах БТІ. В наступному, під час чергової інвентаризації об`єкта нерухомого майна, проведеної за життя, за заявою спадкодавця, житлова будівля, зазначена літерою «А», стала зазначатися у технічній документації літерою «У». Згідно рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 475 від 19.07.2001 року затверджено акт міської міжвідомчої комісії від 01.06.2000 року про прийняття в експлуатацію споруд, а саме 2-поверхового жилого будинку літерою «У» жилою площею 100,5 кв.м., загальною площею 143 кв.м. та надвірних споруд у вигляді: літня кухня літерою «Б», гараж літерою «О» за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] не отримав свідоцтво про право власності на узаконену частину домоволодіння, до технічного паспорта зміни не були внесені. Єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] є [PERSON] в силу ч.І ст.1266 ЦК України. Спадщина прийнята в установленому законом порядку. За заявою [PERSON] Приморською державною нотаріальною конторою у м. Одесі відкрита спадкова справа №528с/2023. Постановою нотаріуса за №647с\\02-31 від 14.03.2024 року відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння, що розташовано за адресою: [ADDRESS] , спадкодавцем якого є [PERSON] , який помер [INFO] . Підставою відмови зазначено невідповідність документа законодавству, який посвідчує права померлого на майно. Дана відмова є підставою для звернення до суду за захистом. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.04.2024 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 05.06.2024 року на 12год. 40хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2024 року клопотання представника\~позивача [PERSON] \~ адвоката\~Бикової О.В.\~про витребування\~доказів у\~цивільній справі\~ - задоволено. Витребувано від державного нотаріуса\~Приморської\~державної\~нотаріальної контори\~\~у м.Одесі\~\~Ворсуляк А.М. копію спадкової справи №528с/2023 відкритої щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2024 року заяву представника\~позивача\~ [PERSON] \~\~адвоката\~БиковоїО.В.\~про\~витребування\~доказів\~по цивільній\~справі\~- задоволено. Витребувано від управління державної реєстрації юридичного департамента Одеської міської ради копію матеріалів реєстраційної справи щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 29.01.2025 року на 10год. 45хв. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, від представника позивача адвоката Бикової О.В. до суду надійшла письмова заява, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку, також просила суд розгляд справи проводити у її відсутність, та у відсутність позивача. (арк.сп.152). У судове засідання представник відповідача Одеської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини не явки суду не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.\~\~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, є чатково доказаним, тому підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 7487, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ( арк.сп.14). Позивачка [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 159, батьки позивачки: батько - [PERSON] , мати [PERSON] ( арк.сп.11). Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 17407, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) ( арк.сп.12). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видано 27.04.1962 року, актовий запис 148, вбачається що батьками [PERSON] є - батько [PERSON] , мати - [PERSON] ( арк.сп.13). Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належалаб за законом іхнім матері,батькові, бабі,дідові,якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] - є онукою [PERSON] , померлого [INFO] по лінії батька, є спадкоємницею дідуся [PERSON] . Отже, спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його онука позивачка [PERSON] , відповідно до ч.І ст.1266 ЦК України. В силу ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що позивачка [PERSON] , 18.09.2023 року звернулася до Приморської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після померлого [PERSON] [INFO] , на виконання ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 05.06.2024 року, до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла копія спадкової справи за № 02-14 , яка заведена Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одесі, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] ( арк.сп.66-84). \~ \~ \~ \~ Постановою Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м.Одесі Ворсуляк А.М. від 14.03.2024 року за №647с/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно з п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською спеціалізованою біржею 24.02.1997 року не посвідчений нотаріально, а отже не може бути прийнятий нотаріусом як правовстановлюючий документ на 1\\2 частину домоволодіння, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , який помер [INFO] ( арк.сп.84). 24.02.1997 року укладено договір № 97/0088 купівлі продажу нерухомого майна, між [PERSON] та [PERSON] , який укладено на Одеській Універсальній Товарній Біржі GIP, відповідно до договору [PERSON] продала, а [PERSON] купив: частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ( арк.сп.16-18). Із матеріалів справи вбачається, що при житті [PERSON] 24.02.1997року набув право власності на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок складається в цілому з 2-х кам`яних житлових будівель, позначених в схематичному плані літерами «А,ЕЕ1», з надвірними господарськими прибудовами, позначеними літерами: «Б,Г» - сараї, «б,В,3» - літня кухня, «б1,К» - туалети, №1-4 огорожа, 1,П - мостіння, розташовані на земельній ділянці 488 кв. м. Договір зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» 26.02.1997 року на ім`я [PERSON] , підстава реєстрації\~договір купівлі-продажу № 97/0088 від 24.02.1997 року, під.№ 8 доп- стр.179- р- №3789 ( арк.сп.16-18). Біржовий договір укладений в 1997 році. Отже, на правовідносини щодо його укладення поширюється чинний на той час Цивільний кодекс Української РСР 1963 року. Згідно з ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Згідно з ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 цього Кодексу). Згідно з ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно з частиною 1 Закону України "Про товарну біржу" (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Згідно з ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"). Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч.2 ст. 15 ЗУ „Про товарну біржу", дозволяло укладати угоди купівлі продажу квартири за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту. Згідно з абз.3 п.2 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше. Оскільки в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу - ст.15 Закону України "Про товарну біржу" та ст.277 ЦК Української РСР 1963 року, Закон України "Про товарну біржу" було прийнято в 1991 році, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, тому при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування ст.15 Закону України "Про товарну біржу" (як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» визначено, що суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності, передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. У відповідності до діючого на даний час законодавства - а саме ст. 204 ЦК України «правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним». Судом встановлено, що під час вчинення спірного правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1997 році. Отже, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності померлого [PERSON] на частину житлового будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~ зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» 26.02.1997 року. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна № 97/0088\~від 24.02.1997\~року,який був укладений 24.02.1997 року на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості, без його нотаріального посвідчення є дійсним, суд вважає, що право власності [PERSON] на частину житлового будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] набуто правомірно. При житті, померлий [PERSON] , здійснив прибудову у належному йому ( частина) житловому будинку, та відповідно до діючого законодавства та у встановленому законом порядку, померлий [PERSON] з цього приводу, у 2001 році, звернувся з письмовою заявою та поданими документами до Виконавчого комітету Одеської міської ради. Так, Виконавчий комітет Одеської міської ради розглянувши заяву [PERSON] , та подані документи, матеріали ОМБТІ та РОН, висновки: СЕС, СДПЧ, УАМ, госпрозрахункової дільниці Інспекції Державного архітектурно -будівельного контролю, Акт міської міжвідомчої комісії про прийняття в експлуатацію споруд, встановив, що на підставі договору купівлі продажу від 24.02.1997 року № 97/0088, зареєстрованого в ОМБТІ та РОН від 26.02.1997 року, гр. [PERSON] належить частина домоволодіння [ADDRESS] розташованого на земельній ділянці, площею 0,0488га. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial