Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 3120,43 грн, інфляційних втрат розмірі 91,81 грн, 3% річних у сумі 42,52 грн, пені у розмірі 42,88 грн (всього 3297,64 грн), а також судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем укладено типовий договір розподілу природного газу, що затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015. Факт приєднання відповідача до типового договору розподілу природного газу підтверджується документально підтвердженим споживанням природного газу, зокрема розрахунком за послуги з розподілу природного газу у період з 01.09.2023 по 30.08.2024. [PERSON] з 01.09.2023 не звертався до позивача з письмовою заявою про припинення розподілу природного газу на об`єкт, при цьому, продовжує здійснювати споживання природного газу та отримувати послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , що вказує на його приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу. У відповідача, як споживача природного газу та сторони Типового договору розподілу природного газу, за період з вересня 2023 по серпень 2024 виникла заборгованість, що складає 3120,43 грн, яку він відмовляється сплатити у добровільному порядку. Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, мотивуючи це тим, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» було визначено наступну редакцію п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, відповідно до якої встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється зокрема нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне або неповне внесення оплати за житлово-комунальні послуги населенням в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій) або тимчасово окупованих російською федерацією. Відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, територія Житомирської області не входить до переліку таких територій, споживач не повідомляв про пошкодження власного нерухомого майна внаслідок воєнних (бойових) дій, тому відсутня заборона щодо стягнення та нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Позивачем було здійснено розрахунок інфляційних втрат у розмірі 91,81 грн та 3 % річних у сумі 42,52 грн щодо несплаченої боржником заборгованості. Відповідно до ч. 2 п. 8.2. Типового договору розподілу природного газу: "У разі порушення споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожень день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу". Позивачем було здіснено розрахунок пені у розмірі 42,88 грн. Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 16.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.11.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти заявлених вимог заперечує та зазначає, що йому невідомо: яким чином його особисті дані, а саме прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, РНОКПП, серія та номер паспорту, місце реєстрації потрапило до позивача. Газ є природним ресурсом, який видобувається в Україні є власністю Українського народу, від імені якого може діяти лише держава. Жодних "операторів ГТС та ГРМ" ні серед власників газу, ні серед осіб уповноважених основним законом діяти від імені та в інтересах власника немає. Позивач, звертаючись до суду про стягнення з власника оплати за розподіл природного газу, оператор має надати доказ того, що той "газ" у нього був і де він його взяв та по якій ціні і яким чином та в якій кількості відповідачу особисто його доставляв. Відповідач вважає, що типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 має бути визнаний недійсним, як такий, що не відповідає Конституції, ЦК України та ГК України. Також зазначив, що не підписував з позивач ніяких договорів, заяви-приєднання не подавав, згоду на обробку персональних даних не надавав, не зобов`язаний сплачувати кошти за цю неіснуючу послугу. Просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю будь-яких договірних відносин. 09.12.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що Постановою НКРЕКП № 1839 від 26.12.2022 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України" (код ЄДРПОУ 44907200) ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. Постановою НКРЕКП № 1596 від 31.08.2023 внесено зміни до додатка до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26.12.2022 № 1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України", виклавши його в новій редакції. Зокрема, у додатку визначена територія, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації. Відповідач, споживаючи газ, приєднався до типового договору розподілу природного газу. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу, споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ, та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Щодо отримання персональних даних відповідача, позивач зазначає, що вся збережена інформація, у тому числі і щодо відповідача, передана ТОВ "Газорозподільні мережі України" від попереднього оператора ГРМ. Доказів розповсюдження персональних даних необмеженому колу осіб [PERSON] не надано, а тому відсутні підстави вважати, що його права були порушені позивачем. Відповідачем розмір заборгованості не спростований. Позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У судовому засіданні 27.01.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні 27.01.2025 заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав їх необгрунтованості. 03.03.2025 представник відповідача - адвокат Лукашук О.В. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, у задоволенні позову просить відмовити. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою на підставі ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пункт 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом (ч. 4 ст. 13 Закону). Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Згідно з п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою її фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Приписами ч. ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Пунктами 4, 7-8 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем передбачено, що договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до пунктів 1.3., 2.1., 2.3. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, текст якого міститься у загальному доступі в мережі інтернет, (далі Договір), цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633,634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем (далі також Кодекс ГРС). Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем. Так, відповідно до п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Оператор ГРМ не має права відмовити споживачу, власні об`єкти якого підключені до/через ГРМ, в укладанні договору розподілу природного газу за умови дотримання споживачем вимог щодо укладення договору розподілу природного газу, передбачених цим Кодексом та чинним законодавством. Відповідно п. 1 гл. 6 розд. 6 Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, з урахуванням вимог та винятків передбачених даним Кодексом (п.2 гл.6 розд. 6 Кодексу ГРМ). Місячна вартість послуги розподілу природного газу, згідно положень ч. 2 п. 1 гл. 6 розд. 6 п.1 гл.6 розд. 6 Кодексу ГРМ, п. 6.3 Договору, визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Відповідно до п. 6.1 Договору встановлено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26.12.2022 №1839 (з врахуванням змін та доповнень, що внесені постановами НКРЕКП від 31.08.2023 № 1596 та від 22.02.2024 № 371 зі змінами, внесеними постановою від 11.06.2019 №1026 та від 06.01.2021 №3), ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах, зокрема, території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ «Газорозподільні мережі України». Відтак, з 01.09.2023 Житомирська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснює ліцензійну діяльність з розподілу природного газу, зокрема за адресою: вул. Свічна, буд. 32, м. Бердичів, Житомирська область. Судом встановлено, що позивач надає послуги з розподілу природного газу на підставі Типового договору, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 та Постановою від 31.08.2023 № 1596 «Про внесення змін до додатка постанови НКРЕКП від 26.12.2022 № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу. Відповідно до п.1.3 Типовий договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього Договору. Згідно розрахунку суми заборгованості за послуги розподілу природного газу перед Житомирською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , має заборгованість за послуги розподілу природного газу за період з 01.09.2023 по 31.08.2024 в розмірі 3120,43 грн. Як вбачається\~з вимоги\~начальника Бердичівського\~УЕГГ №\~3518/111/1-0824\~ [PERSON] було\~запропоновано сплатити\~борг за\~надані послуги\~розподілу природного\~газу в сумі 3120,43 грн. Указана заборгованість відповідачем сплачена не була. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з вимогами ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріплення принципу змагальності сторін гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач, жодних доказів того, що він не споживає послуг, які постачаються до його помешкання ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», не надав. Натомість, факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу підтверджується інформацією ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» щодо остаточної алокації відборів природного газу, згідно якої видно, що у період з 01.01.2021 по 31.07.2024 відбори природного газу здійснювались споживачем з ЕІС-кодом 56ХМ11В968169711 за адресою: [ADDRESS] . Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду від 14.09.2022 по справі № 201/1807/21: «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними». З огляду на норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та встановлені обставини справи, суд виходить із того, що відповідач є споживачем послуг розподілу природного газу, правовідносини між сторонами врегульовано Типовим договором розподілу природного газу, що відповідачем не спростовано, при цьому відповідач не виконав зобов`язань за договором розподілу природного газу щодо своєчасної і в повному обсязі оплати за отримані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 3120,43 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 п. 8.2. Типового договору розподілу природного газу: "У разі порушення споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожень день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу". Позивачем було здіснено розрахунок пені у розмірі 42,88 грн, який відповідачем не спростований З урахуванням обов`язку відповідача сплачувати за спожитий природний газ, прострочення ним виконання грошового зобов`язання, суд вважає, що з нього також слід стягнути 3% річних у сумі 42,52\~грн, інфляційних втрат у розмірі 91,81 грн та пені у розмірі 42,88 грн. ІV. Розподіл судових витрат На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved