Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке 10.12.2024 змінило найменування на ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», звернулося до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4568734 про надання споживчого кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 10 000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 25.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25-05/2022, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступило права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. Заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає станом на час звернення до суду 32 800 гривень, з яких: тіло кредиту 10 000,00 гривень; нараховані проценти 22 800,00 гривень. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором №4568734 у розмірі 32 800,00 гривень, а також просить стягнути із відповідача суму сплаченого судового збору 2147,20 гривень та 10 000 гривень витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 18.01.2024 провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 02.07.2024 клопотання про зупинення провадження у справі залишити без розгляду. 17.02.2025 на адресу суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначив, що позовні вимоги до нього є безпідставними та недовединими, а тому задоволенню не підлягають. Вважає, що витрати на правову допомогу є завищеними та просить відмовити у їх стягненні. 18.02.2025 на адресу суду від представника позивача надішла заява, згідно якої повідомлено, що рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10.12.2024, що підтверджується відповідною Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~вивчивши правові\~норми,\~що регулюють\~дані правовідносини,\~приходить наступних\~висновків. Судом встановлено, що 04.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4568734 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн. строком кредитування 30 днів, а відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором (стандартна процентна ставка 1,90 % в день; знижена процентна ставка 0,01 % в день). Дату повернення кредиту вказано в графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Як вбачається з п.1.6. кредитного договору, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Згідно з Розділом 2 кредитного договору, сторони узгодили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . У пункті 4.1 кредитного договору сторонами визначено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену у п. 1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнуто домовленості про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2-4.3. Договору, а також згідно Розділу 7 Договору сторони узгодили відповідальність сторін за неналежне виконання умов Договору. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором М482816 04.08.2021, що також не заперечуються останнім. Відповідно до Додатку 1 до договору про надання споживчого кредиту №4568734від 04.08.2021 сторонами визначено дату повернення кредиту 03.09.2021, суму кредиту у розмірі 10 000,00 гривень, сума нарахованих відсотків 30,00 гривень, загальний розмір кредиту 10030,00 гривень; у разі невиконання споживачем умов договору для отримання зниженої ставки, розміри платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим будуть мати наступні значення: реальна річна процентна ставка 24079,41% річних, загальна вартість кредиту складе 15700 гривень, реквізити для оплати кредиту. Відповідно до картки обліку Договору №4568734від 04.08.2021 (розрахунку заборгованості), відповідачка [PERSON] 26.08.2021 здійснив лише один платіж за кредитним договором, тобто не виконав обов`язків, покладених не нього кредитним договором, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість у розмірі 32 800,00 гривень, що складається з 10 000,00 гривень заборгованості за основною сумою боргу,\~22\~800,00 гривень сума заборгованості за відсотками. Умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), який 04.08.2021 підписано між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором М482816. В зв`язку\~з невиконанням\~відповідачем своїх\~грошових зобов`язань\~перед кредитором,\~25.05.2022\~між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та ТОВ\~«ФК «Фінтраст\~Україна» укладено\~Договір факторингу\~№25-05/2022,\~згідно умов\~якого ТОВ\~«Авентус Україна»\~відступило ТОВ\~«ФК «Фінтраст\~Україна» право\~грошової вимоги\~за Кредитним\~договором №4568734від 04.08.2021. Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором Факторингу №25-05/2022 від 25.05.2022 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників, додатку №1 до договору факторингу №25-05/2022 від 25.05.2022 [PERSON] є боржником за кредитним договором №4568734. Загальна сума заборгованості становить 32 800,00 грн, що складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 22 800,00 грн. За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке 10.12.2024 змінило найменування на ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», звернулося до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, який укладався у електронній формі з первісним кредитором. За принципом презумпції правочину вказаний правочин є дійсним. Відповідач не надав доказів суду про визнання цього правочину недійсними чи його окремих положень. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України). Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Також з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором позивачем надано копію відповідного договору та додатків, розрахунок заборгованості та довідку про перерахування суми кредиту. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.16.2021 у справі №686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг. Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі -Закон) як спеціальний закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. Відповідно до п. 16.1. ст. 16. Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Відповідно до п. 17.1. ст. 17 того ж Закону форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Згідно з ч. 19.1, 19.2. ст. 19 Закону порядок і строки зберігання, а також процедура знищення електронних документів, що застосовуються при проведенні переказу, встановлюються Національним банком України. Строки зберігання цих документів мають бути не меншими, ніж строки, встановлені для паперових документів аналогічного призначення. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях. Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» «Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку»: Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. В матеріалах справи міститься лист за вих.№2024 від 06.06.2022 на адресу ТОВ ТОВ «Авентус Україна» від ТОВ ФК «Контрактний дім» (ЄДРОУ 35442539), в якому останній повідомляє про успішність фінансових операцій. При цьому вказаний лист не є первинним бухгалтерським документом, з якого можна встановити дійсність фінансової операції. А тому, вказаний доказ не свідчить про виконання кредитором умов договору з перерахування коштів на картковий рахунок позичальника. Оскільки до позовної заяви не долучено жодного із цих документів 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» виконав зобов`язання щодо видачі грошових коштів на картковий рахунок позичальника. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Отже, позивач скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, та не надав до суду належних доказів на підтвердження видачі первісним кредитором [PERSON] кредиту у розмірі 10 000 грн. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позивач не довів порушення його прав відповідачем [PERSON] , а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до статей 133, 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed