Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 травня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк» і [PERSON] було укладено заяву № 010/0248/82/91858743, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 06 травня 2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 42%. 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 114/2-47, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 010/0248/82/91858743. Згідно з договором відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників за кредитними договорами, а ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги, в тому числі за договором № 010/0248/82/91858743 від 06 травня 2019 року. В зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, її заборгованість за договором № 010/0248/82/91858743 станом на день звернення до суду з даним позовом становить 60\~113,79 грн, з яких: 30\~714,16 грн заборгованість за тілом кредиту; 27\~385,12 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 2\~014,51 грн заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 010/0248/82/91858743 від 06 травня 2019 року в розмірі 60\~113 гривень 79 копійок і судові витрати. 23 січня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06 травня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (на даний час АТ «Райффайзен Банк») і [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/0248/82/91858743, оформлений заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», за умовами якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок в гривні з встановленим кредитним лімітом у розмірі 38\~400 грн, строком кредитування 48 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 42% річних (а.с. 8-18). Згідно з розрахунком АТ «Райффайзен Банк», заборгованість [PERSON] станом на 30 листопада 2021 року за договором № 010/0248/82/91858743 від 06 травня 2019 року становить 43\~750,30 грн і складається із: 30\~714,16 грн заборгованість за дозволеним овердрафтом, 13\~036,14 грн заборгованість за відсотками (а.с. 19-33, 34-35). 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-47, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором № 010/0248/82/91858743 від 06 травня 2019 року. Згідно з реєстром боржників до договору відступлення прав вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0248/82/91858743 від 06 травня 2019 року в розмірі 43\~750,30 грн, з яких: 30\~714,16 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 13\~036,14 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 38-48). Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників за кредитними договорами, а ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором № 010/0248/82/91858743 від 06 травня 2019 року, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] . Згідно з реєстром боржників до договору відступлення прав вимоги ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0248/82/91858743 від 06 травня 2019 року в розмірі 60\~184,47 грн, з яких: 30\~714,16 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 29\~470,31 грн сума заборгованості за нарахованими процентами, що також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, здійсненим ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року (а.с. 36, 49-64). Заборгованість [PERSON] станом на 06 грудня 2024 року, згідно з розрахунком позивача, становить 60\~113,79 грн і складається із: 30\~714,16 грн заборгованість за тілом кредиту; 27\~385,12 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2\~014,51 грн заборгованість за відсотками, нарахованими за період з 10 березня 2023 року по 06 грудня 2024 року (а.с. 37). Підстав вважати, що даний розрахунок суми заборгованості невірний немає, оскільки він не спростований відповідачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором № 010/0248/82/91858743 від 06 травня 2019 року в розмірі 60\~113,79 грн і складається із: 30\~714,16 грн заборгованість за тілом кредиту; 27\~385,12 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2\~014,51 грн заборгованість за відсотками, нарахованими за період з 10 березня 2023 року по 06 грудня 2024 року. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial