Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить: -встановити факт, що [PERSON] , [INFO] (РНКОПП: [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 01 листопада 2022 року до 11 жовтня 2023 року; -встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) на утриманні [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що 04 червня 2005 року Обарівською сільською радою Рівненського району Рівненської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2022 року у цивільній справі № 569/11239/22 шлюб між нею та її чоловіком [PERSON] розірвано. Після розірвання рішенням суду шлюбу та набрання ним законної сили, вони не припиняли шлюбні стосунки та проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, а також вели спільний побут, а саме з [INFO] та по день смерті [PERSON] - [INFO] . За час їхнього спільного проживання з [PERSON] вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм житла, робили ремонт за місцем свого проживання, купували меблі, побутову техніку, спільно сплачували комунальні послуги. Після смерті [PERSON] вона здійснила обряд його поховання, майном, яке залишилося після його смерті користується по теперішній час. Зазначає, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке вона має намір успадкувати, однак через відсутність укладеного офіційного шлюбу між ними і відсутністю встановленого факту постійного проживання з померлим, в позасудовому порядку оформити свої спадкові права вона не може. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачка - 1 - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення з підстав викладених у позовній заяві. Пояснила, що її тато, [PERSON] був мобілізований до ЗСУ, солдат, водій 2 протитанкового відділення протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , планував після виконання бойового завдання прийти у відпустку та укласти шлюб з мамою [PERSON] . Однак не зміг реалізувати свій намір, оскільки загинув у бою за Батьківщину, виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій внаслідок мінометного обстрілу, отримавши поранення не сумісне з життям, загинув [INFO] . Законний представник відповідачки 2 [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує щодо їх задоволення з підстав викладених у позовній заяві. Допитана в судовому засіданні у порядку ст. 234 ЦПК України, як свідок [PERSON] згідно із ст. 230-232 ЦПК України підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Пояснила, що позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двох доньок. Про те, що між ними шлюб був розірваний вона не знала, оскільки вони завжди були разом. За час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Вказала, що всі свята проводили разом в колі рідних та друзів. [PERSON] спілкувався з батьками та родичами [PERSON] . Крім того, [PERSON] та [PERSON] їздила до її батьків допомагати по господарству в село Обарів Рівненського району, Рівненської області. Допитана в судовому засіданні у порядку ст. 234 ЦПК України, як свідок [PERSON] суду показала, що відносини, які були між позивачкою та померлим [PERSON] мали ознаки шлюбних, оскільки вони спільно проживали, вели спільно господарство, мали спільний бюджет. Вважає, що відносини, які були між позивачкою та померлим [PERSON] є характерними відносинами як чоловіка і дружини. Всі дозвілля вони проводили разом, займалися побутовою роботою, по господарству, робили ремонти, купували речі. Заслухавши пояснення сторін у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04 червня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Обарівській сільській раді Рівненського району Рівненської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 6, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2022 року у цивільній справі № 569/11239/22 розірвано (а.с. 23). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилися діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 17.07.2012 року (а.с. 18) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 16.02.2012 року (а.с. 19). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області 16 жовтня 2023 року (а.с. 14). Зі сповіщення сім`ї № 1/7520 від 12.10.2023 року [INFO] вбачається, що воно було адресоване позивачці [PERSON] , як дружині, з якого слідує: «Сповіщаю Вас зі скорботою про те, що [PERSON] чоловік солдат [PERSON] , водій 2 протитанкового відділення протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] був вірний військовій присязі, у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість та мужність у районі н.п. Роботине Запорізької області, внаслідок мінометного обстрілу, отримавши поранення не сумісне з життям, загинув [INFO] , виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій. Смерть пов`язана з захистом Батьківщини та виконання службових обов`язків» (а.с. 15). З довідки № 1843/1/389 від 14.01.2024 року командира військової частини [NUMBER] полковника [PERSON] про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, яка видана на ім`я [PERSON] вбачається, що загиблий солдат [PERSON] в період з 04.10.2023 року по 11.10.2023 року дійсно брав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи в районі населеного пункту Роботине Запорізької області, підтверджує той факт, що [PERSON] подавав інформацію про позивача [PERSON] , як дружину. 3 метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] , позивачка звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Мельничук Марини Степанівни. 10.09.2024 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Мельничук Мариною Степанівною позивачці було роз`яснено та повідомлено, що з поданих документів не вбачається за можливе встановити родинні стосунки (факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу) між [PERSON] та померлим [PERSON] , а тому позивачці необхідно звернутися до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу. З досліджених в судовому засіданні матеріалів щодо оформлення права на спадщину, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON] вбачається, що позивачка [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. Відповідно рекомендовано для встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу звернутися до Рівненського міського суду Рівненської області. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.ст. 3, 21 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1258, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» defacto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Згідно з Порядком надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2024 року № 416, особа має право отримати статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України відповідно до ст. 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року № 757/8786/15-ц. Не викликає в суду сумнівів той факт, що за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] купували меблі, побутову техніку, електросамокат, мобільний телефон, встановлювали вхідні двері, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіям чеків, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні та зберігаються у позивачки. Крім того, що позивачка оплачувала від імені померлого комунальні послуги, як готівкою, так і безпосередньо зі своєї банківської картки, що підтверджується копіями квитанцій про оплату за газ, світло, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні та зберігаюся у позивачки. З досліджених у судовому засіданні світлин, копії яких наявні в матеріалах справи, підтверджується факт перебування у шлюбних відносинах позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] в різні періоди їхнього життя. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16. З висновків Верховного Суду викладених у постановах від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, вбачається, що обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкоємцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. При цьому показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Всі вищеперераховані обставини знайшли своє підтвердження в процесі розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1222 ЦК України визначено, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, позивачкою доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки встановлено, що позивач спільно проживала з померлим [PERSON] з 04 червня 2005 року у зареєстрованому шлюбі та після розірвання шлюбу, а саме з 01.11.2022 року продовжили проживати до смерті останнього, їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами. А тому, зважаючи на все вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved