Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі заяви до закінчення ним навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , спільне життя з відповідачем не склалось, тому 17.12.2018 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачем. Згідно рішення суду з відповідача на утримання доньки стягувались аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття. З 01.09.2022 року донька є здобувачем вищої освіти ІІІ курсу денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Політехнічний фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» до 30.06.2026. З огляду на те, що донька навчається за денною формою, вона позбавлена можливості працювати та утримувати себе самостійно, а тому потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 06.11.2024 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На адресу суду 19.11.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Першина С.М. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, у разі не задоволення клопотання про закриття провадження у справі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідач в добровільному порядку продовжує утримувати доньку, виходячи зі своїх поточних фінансових можливостей, що підтверджується платіжними інструкціями АТ «ПРИВАТБАНК» від 28.09.2024 на суму 25 000 грн, від 14.10.2024 на суму 6500 грн, від 22.10.2024 на суму 20 000 грн, від 06.11.2024 на суму 4800 грн. З урахуванням дійсних потреб дитини, сплачених відповідачем за останні місяці грошових коштів на загальну суму 56 300 грн, зі значним надлишком вистачало на оплату усіх витрат повнолітньої [PERSON] , пов`язаних, зокрема, з її навчанням. За таких обставин, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі його заробітку (доходу) не відповідатиме вимогам розумності, справедливості та порушить баланс інтересів сторін, оскільки такий розмір аліментів жодними доказами не підтверджується, є явно завищеним та не співмірним витратам, які несе донька у зв`язку з навчанням. Крім того, представник відповідача наголосив, що згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розмір призначених аліментів у даному випадку має бути не більший як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, а тому вважає, що аліменти у розмірі 2 000 грн щомісячно є достатніми для належного утримання повнолітньої доньки. Зазначене відповідає реаліям сьогодення та забезпечить баланс як його інтересів, так і одержувача аліментів. Також звернув увагу суду, що повнолітня [PERSON] навчається за місцем свого проживання, при цьому освітні послуги надаються їй на безоплатній основі за кошти державного бюджету, що підтверджуються довідкою Політехнічного фахового коледжу №348 від 11.10.2024. Отже, витрати пов`язані з оплатою на навчання доньки, її проїзду до закладу освіти та проживання у студентському гуртожитку у даному випадку відсутні, а тому дійсні потреби повнолітньої [PERSON] у зв`язку з її навчанням, пов`язані лише із витратами на придбання засобів для навчання, одягу, продуктів харчування тощо. Ухвалою суду від 24.02.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Першина С.М. про закриття провадження у справі відмовлено. На адресу суду 10.12.2024 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення строку для подачі доказів та приєднання до матеріалів справи доказів, а саме: копії договору № 831015195 від 11.11.2024, укладеного між ФОП [PERSON] , яка представляє торговельну марку «Комп`ютерна академія IT STEP» та [PERSON] про надання освітніх послуг [PERSON] ; копії розрахунку фактури № 831015195 від 11.11.2024; копії договору б/н та без дати про надання консультаційно-супровідних послуг у посередництві вступу до ВНЗ Словацької республіки; копії рахунку № 30 від 23.11.2024 про оплату дивану; копії рахунку № [NUMBER] від 03.10.2024 на ноутбук Asus FA507 (FA507NU-LP101); копії рахунку № 31 від 23.11.2024 про оплату столу ST-3 та стільця Зум; копії товарного чеку від 06.12.2024 про оплату шафи купе. Ухвалою суду від 24.02.2025 клопотання представника позивача [PERSON] -адвоката Таранкової О.О. про поновлення строку для подачі доказів та приєднання їх до матеріалів справи задоволено. У заяві представника відповідача Першина С.М. від 14.12.2024 з приводу поданих представником позивача додаткових доказів висловлено позицію, що зазначені докази є недопустимими та неналежними, а отже не повинні братись судом до уваги. Зокрема, представником відповідача наголошено, що позивач може обґрунтовувати свої вимоги лише тими доказами, які існують на момент його звернення до суду з відповідним позовом. Подані докази виникли упродовж жовтня-грудня 2024 року, вже після подання позовної заяви до суду. Крім того, подані докази належним чином не оформлені, деякі з них не містять інформації, яка б вказувала, що ці витрати понесла [PERSON] чи [PERSON] .. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Третя особа також не з`явилась, повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Предметом позовних вимог є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.09.2006, сторони у справі є батьками повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Згідно довідки Відокремленого структурного\~підрозділу «Політехнічний\~фаховий коледж\~Кременчуцького національного\~університету імені\~Михайла Остроградського» № 348 від 11.10.2024 [PERSON] з 01.09.2022 навчається за денною формою здобуття освіти за кошти Державного бюджету строком до 30.06.2026. (а.с.28). Обставину добровільного надання відповідачем своїй доньці [PERSON] матеріального утримання після досягнення нею повноліття в сумі 56\~300 грн суд вважає встановленою, оскільки вона підтверджується належними та допустимими доказами та повністю визнається позивачем. З приводу доказів, долучених представником позивача до відповіді на відзив суд зазначає наступне. Копію договору б/н та без дати підписання про надання консультаційно-супровідних послуг у посередництві вступу до ВНЗ Словацької республіки та додатки до нього (а.с. 59-67) суд не бере до уваги, оскільки доказуванню у справі підлягають дійсні потреби дитини, пов`язані з навчанням, а не ймовірні. Досліджуючи копію рахунку № 30 від 23.11.2024 на товар «диван тіп-топ»; копію рахунку № 31 від 23.11.2024 на товари «стіл ST-3», «стілець Зум», а також копію товарного чеку від 06.12.2024 про оплату шафи купи ( а.с.52-71), суд дійшов висновку, що із зазначених документів неможливо встановити хто саме придбав вказані товари. Тому суд визнає ці докази неналежними. Що стосується копії рахунку № 0310-01 від 03.10.2024 про оплату ноутбука Asus FA507 (FA507NU-LP101), суд звертає увагу, що зі змісту цього документа вбачається, що одержувачем рахунку на оплату є [PERSON] , проте доказів, що цей рахунок було оплачено, суду не надано. Тому подана копія рахунку не підтверджує понесені витрати позивачем на навчання дитини та також не береться судом до уваги. До того ж вартість ноутбука згідно цього рахунку становить 48 тис. грн. Позивач визнала, що починаючи з досягнення дочкою [PERSON] повноліття, відповідач надав матеріальну допомогу в розмірі 56\~300 грн., що є більшим за вартість ноутбуку, до того ж враховуючи, що витрати несуть батьки у рівних частинах. Також суд вважає за необхідне підкреслити, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, передбачений ст. 199 СК України, стосується здобуття дитиною вищої освіти. Освітні послуги за договором № 831015195 від 11.11.2024, укладеним між ФОП [PERSON] , яка представляє торговельну марку «Компютерна академія IT STEP» та [PERSON] - не є послугами з отримання вищої освіти, тому не є предметом розгляду даного спору. З огляду на викладене, судом встановлено, що дитина позивача та відповідача є повнолітньою, навчається на ІІІ курсі денної форми навчання, освітні послуги надаються їй за кошти державного бюджету. Належних та допустимих доказів на підтвердження потреби [PERSON] в матеріальній допомозі на навчання позивачем не додано. Проте, враховуючи, що освітній процес триває, витрати на канцелярські товари та інші, пов`язані з навчанням потреби, у студента є, суд вважає, що є підстави для задоволення позову частково. Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з урахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, місця проживання за місцем знаходження навчального закладу. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує витрат на власне утримання. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Досліджуючи такий критерій, як матеріальне становище платника аліментів, суд виходить з того, що відповідач є працездатний, протилежного суду доказів не надано. Матеріалами доведено, що він добровільно надає матеріальну допомогу своїй дитині, у відзиві зазначено, що дві тисячі гривень на місяць є достатнім для утримання її одним з батьків, отже відповідач має можливість сплачувати аліменти. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3023 гривень. Враховуючи, що донька відповідача є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, вважає, що аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно ст.430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. З урахуванням вищевказаних обставин, а також беручи до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої дитини, враховуючи що позивачем на момент звернення до суду не подано доказів на підтвердження витрат, спрямованих на утримання доньки та пов`язаних з навчанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з 16.09.2024 року і до закінчення дитиною [PERSON] навчання, але не більше чим до досягнення нею 23 років. У силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 605 грн 60 коп.

Outcome: partial