Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] . А також, просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,35 га, передану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області кадастровий номер 5122081300:01:002:0041 та на земельну ділянку, загальною площею 3,36 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5122081300:01:001:0067. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщини у зв`язку із тим, що існують розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та спадкоємця та неможливо встановити родинний зв`язок. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - земельна ділянка, площею 0,35 га, передана для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, право власності на яку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 037683, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-04-966, виданого 26.04.2004 року, кадастровий номер 5122081300:01:002:0041; - земельна ділянка, площею 3,36 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, право власності на яку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії РІ № 464686, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-04-225, виданого 02.12.2003 року, кадастровий номер 51220811300:01:001:0067. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.02.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до заповіту від 16.05.2012 року, посвідченого секретарем Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 24, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право заповів [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Особи, які відповідно до вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як було з`ясовано судом відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що фактично не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265\~ цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - донька [PERSON] ; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.09.2013 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.09.2003 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Факт того, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] підтверджений довідкою наданою старостою Каланчацького старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.01.2025 року за № 08, згідно якої громадянка [PERSON] , дійсно є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Так, як вже було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що фактично не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. В свою чергу, [PERSON] 03.09.2013 року звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , тому вважається такою, що фактично прияла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення\~факту та\~визнання права\~власності на\~спадкове майнота право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved