Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Короткий зміст заяв по суті та рішення У вересні 2024 року [PERSON] , через представника - адвоката Каращука Юрія Ігоровича, звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 від суми заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину, встановленого для дитини відповідного віку. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення [PERSON] 02 лютого 2025 року представником [PERSON] - адвокатом Каращуком Юрієм Ігоровичем подано заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою представник просить стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Заява мотивована тим, що в тексті позовної заяви позивачкою робилась заява про те, що докази на підтвердження понесених нею витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 5000,00 грн будуть надані суду у порядку ч. 8. ст. 141 ЦПК України. Адвокатом надано клієнту - [PERSON] правові послуги (допомогу) у вигляді захисту, представництва, відстоювання інтересів останньої з питання стягнення аліментів і вартість такої професійної правничої допомоги складає 5 000,00 грн. У запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення позивачка категорично заперечує проти задоволення заяви відповідача та стягнення на його користь судових витрат у розмірі 16 000,00 грн, що є половиною нібито, понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи. Представник зауважує, що у прохальній частині відзиву на позовну заяву відповідач просить стягнути на його користь лише 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу, що є повною сумою таких витрат. Натомість, наразі у своїй заяві відповідач зазначає, що повні витрати на правничу допомогу складають аж 32 000,00 грн, а жодного обґрунтування значного збільшення витрат не надано. Між [PERSON] та [PERSON] є ще декілька судових процесів, зокрема справа № 754/11783/24 про розірвання шлюбу, справа № 754/11988/24 про визначення місця проживання дітей, справа № 752/19425/24 щодо судового наказу і у всіх цих справах представником [PERSON] є адвокат Матківський Т.О. Представник вказує на фіктивність вартості правової допомоги, а також вважає, що надана квитанція до прибуткового касового ордеру є неналежним доказом сплати послуг адвоката. Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення [PERSON] 05 лютого 2025 року представником [PERSON] - адвокатом Матківським Тарасом Олеговичем подано заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою представник просить стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. Заява мотивована тим, що в процесі розгляду справи при подачі відзиву у справі заявлялось про орієнтовний розмір судових витрат відповідача, який складається із витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цієї справи. Адвокатом надано клієнту Могилевському А.В. правничу допомогу в повному обсязі і з огляду на прийняте рішення мають бути частково компенсовані за рахунок позивачки, в розмірі 50 % пропорційно до частково задоволених позовних вимог. Повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року вказані заяви призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено восьмиденний строк сторонам для подання заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення. 17 лютого 2025 року представником [PERSON] - адвокатом Каращуком Юрієм Ігоровичем подано клопотання про витребування доказів та заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Щодо клопотання про витребування доказів У клопотанні про витребування доказів представник [PERSON] просить суд витребувати у Державної податкової служби України інформацію: - чи сплачує адвокат Матківськиий Тарас Олегович всі необхідні податки зі своїх доходів, зокрема і єдиний податок; - чи був оподаткований прибуток адвоката Матківського Тараса Олеговича у розмірі 32 000,00 грн згідно з виданою Матківським Т.О. квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 від 30.01.2025; - чи відповідає вимогам закону квитанція до прибуткового касового ордера № 3 від 30.01.2025; - чи має адвокат Матківськиий Тарас Олегович касу та чи веде адвокат Матківський Тарас Олегович касову книгу. Клопотання мотивоване тим, що у сторони позивача виникли сумніви щодо дійсності наданої квитанції до прибуткового касового ордера, оскільки розмір заявлених витрат є значно завищеним, нерозумним та не співмірним зі складністю справи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 141 ЦПК України передбачено, що неподання доказів фактичного понесення судових витрат не є підставою для відмови у їх відшкодуванні, якщо підтверджено наявність обов`язку їх сплатити (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). У рішенні у справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: «...хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)». Таким чином, докази, які сторона позивача просить витребувати, не мають вирішального значення для вирішення питанні про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання. Норми права та мотиви суду Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частин першої-шостої, дев`ятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial