Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

08.10.2024 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з Сколівського районного суду Львівської області за підсудністю надійшла справа за позовною заявою [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Білик Л.С. до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог з урахуванням заяви про зміну предмету позову позивач зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2021 шлюб між ними розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 09.09.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . При цьому матір останнього рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 10.02.2015 позбавлена батьківських прав. Рішеннями виконавчого комітету Тернопільської міської ради [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено над ним опіку та призначено його опікуном [PERSON] для захисту його прав та інтересів. Позивач вказує, що відповідач з 2017 року не піклується про здоров`я, фізичний, духовний моральний розвиток та матеріальне забезпечення неповнолітнього сина та дочки, життям неповнолітніх дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись та зовсім не приймає участь у їхньому вихованні. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без жодної участі та підтримки з боку відповідача. Крім того, відповідач [PERSON] є боржником у декількох виконавчих провадженнях та відносно нього в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на стадії судового розгляду перебувають кримінальні провадження. Також відповідач ухиляється від утримання дітей, допомоги не надає, а всі витрати по утриманню дітей для забезпечення і морального, духовного, фізичного розвитку лягли виключно на неї. Таким чином враховуючи те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо неповнолітніх дітей, демонструє повну байдужість та відверте небажання піклуватися про них як морально, так і матеріально, позивач просить суд позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024 матеріали вказаної цивільної справи розподілено для розгляду судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2024 постановлено: прийняти до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Білик Л.С. до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. Залучити до участі в справі якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради. Копію позовної заяви з додатками надіслати до Управління сім`ї молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради та зобов`язати, протягом одного місяця, надати суду висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.12.2024, прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] адвоката Білик Л.С. про зміну предмету позову у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Білик Л.С. до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. 13.01.2025 судом зареєстровано висновок органу опіки та піклування - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 08.01.2025 № 28. Протокольною ухвалою суду від 20.02.2025 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Білик Л.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов та не заперечив з приводу його задоволення. Разом з тим, просив не чинити перешкоди бабусі дітей - його мамі бачитись та спілкуватись з дітьми. У судовому засіданні, судом заслухано думку неповнолітньої дитини [PERSON] , 2011 року народження, який зазначив, що його батько [PERSON] близько двох останніх років до нього не телефонує, не приходить та жодним чином не бере участі у його житті, матеріально не допомагає, у зв`язку з чим його слід позбавити батьківських прав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 11.08.2016 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2021 у справі № 607/16042/21, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 19.03.2015, про що складено актовий запис за № 7 Виконавчим комітетом Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 09.09.2021, і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 11.11.2021 видано виконавчий лист № 607/16042/21. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 10.02.2015 у справі № 453/1848/14-ц [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дочки [PERSON] , [INFO] , синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] аліменти на їх утримання у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.12.2014 і до досягнення ними повноліття. Згідно із довідкою № 03/16-773 виданою 20.09.2017 службою у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації, на виконання рішення Сколівського районного суду у Львівській області від 27.04.2015 у справі № 453/450/15, провадження № 2/453/248/15, [PERSON] , [INFO] , визнано батьком дитини [PERSON] та внесено зміни до актового запису про народження № 3, здійсненого Плав?янською сільською радою Сколівського району Львівської області від 23.02.2011. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 04.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції у Львівській області, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 175 від 20.02.2019 «Про надання статусу малолітній дитині», надано малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 372 від 17.04.2019 «Про встановлення опіки над малолітньою дитиною, призначення опікуна», встановлено опіку над [PERSON] , [INFO] , та призначено [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , для захисту його прав та інтересів. Зобов`язано [PERSON] виконувати обов`язки опікуна [PERSON] , [INFO] згідно з вимогами чинного законодавства та у десятиденний термін повідомити орган опіки і піклування у випадку виникнення обставин, через які може бути припинено опіку. Відповідно до Витягу про реєстрацію місця проживання особи № 9314/28-03 від 09.08.2022 та довідки про реєстрацію місця проживання особи від 03.11.2016, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно із довідкою Тернопільської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 22 Тернопільської міської ради Тернопільської області № 196 від 05.06.2024, [PERSON] , [INFO] , навчався у Тернопільській загальноосвітній школі I-III ступенів № 22 з 01.09.2017 (1 клас) по 03.06.2024 (7 клас). Батько учня [PERSON] за період навчання сина у школі не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням дитини, не спілкувався з учителями. Як слідує із довідки Тернопільської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 22 Тернопільської міської ради Тернопільської області № 197 від 05.06.2024, [PERSON] , [INFO] , навчається у 2-Б класі Тернопільської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 22. Батько учениці [PERSON] за період навчання дочки у школі не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням дитини, не спілкувався з учителями. З довідок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/156980/17 вбачається, що у провадженні суду на стадії судового розгляду перебувають кримінальні провадження відносно [PERSON] , засідання по яких призначено на 26.06.2024, 27.07.2024. Вироком Тернопільського апеляційного суду від 14.11.2024 у справі № 607/14572/22, який набрав законної сили 14.11.2024, апеляційну скаргу прокурора Тернопільської обласної прокуратури на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.11.2023 стосовно [PERSON] за ч. 4 ст. 186 КК України задоволено. Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.11.2023 в частині призначення [PERSON] основного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць - скасовано і ухвалено в цій частині новий вирок. Визнано [PERSON] винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання за цією статтею у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України [PERSON] в строк покарання зарахувати період попереднього ув`язнення з 24.09.2024 по 14.11.2024 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В решті вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.11.2023 залишено без змін. Відповідно до листа ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮУ № 28125 від 17.12.2024, згідно облікових даних картотеки ДУ «Київський слідчий ізолятор» [PERSON] , [INFO] утримується в установі з 24.02.2024 та по теперішній час. Кримінальне провадження відносно [PERSON] знаходиться в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва. Органом опіки і піклування суду надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 08.02.2025 № 28. Відповідно до висновку органу опіки і піклування суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 08.02.2025 № 28, орган опіки і піклування, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З висновку вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини мати. [PERSON] , повідомила, що батько з 2017 року не піклується про здоров`я, фізичний, духовний моральний розвиток та матеріальне забезпечення малолітніх сина та дочки. Весь цей час батько життям дітей не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись та зовсім не приймав участь у їхньому вихованні. Вказала, що усі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без жодної участі та підтримки з боку батька дітей Батько дітей, [PERSON] , на засідання комісії не з`явився та не повідомив про причини своєї відсутності. Малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, повідомили, що батько не бере участі у їхньому житті, не цікавиться станом здоров`я, успіхами у навчанні, домашнє завдання діти роблять із мамою або бабусею, також батько матеріально не утримує їх, все необхідне купляє мати. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батьків до дитини. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] , ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не цікавиться дітьми, участі в їх житті не приймає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, а також не бере участі в їх утриманні, тим самим самоусунувся від виховання дітей,що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. При цьому, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , яка займається їхнім вихованням та утриманням. Суд вважає, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами доведено, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не навідується до них, не цікавиться їх життям та станом здоров`я, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, протягом тривалого періоду часу відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по їх вихованню, не виявляє до них батьківської уваги та турботи та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Окрім цього, у судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позов повністю, що свідчить про свідоме небажання та нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, та лише підтверджує факт не зацікавленості та байдужості батька до своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки, як батько [PERSON] повинен виявляти до своїх дітей інтерес, брати участь у їх утриманні та вихованні, спілкування з ними. За таких підстав суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відтак позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17. Відтак суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дітей, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за його бажанням піклуватися про дітей. Більше того за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. Окрім цього, частина 3 ст. 166 СК України визначає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та інше. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ч.2 ст. 182 СК України). У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом зауважує, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.07.2024 і досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211, 20 грн судового збору. Також, з відповідачів на користь держави слід стягнути 1211,20 грн судового збору за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved