Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

23 вересня 2024 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту свого постійного проживання з [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з червня 2008 року по день її смерті. У заяві посилається на те, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] з червня 2008 року по день її смерті [INFO] . Вони проживали за однією адресою по [ADDRESS] , мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Факт проживання однією сім`єю підтверджується актами ОСББ «Академік 7КР» за місця проживання. Крім того, саме заявник здійснював за свій рахунок поховання [PERSON] . За життя [PERSON] , яка декілька разів змінювала прізвище у зв`язку із вступом у шлюб, набула на праві приватної власності квартиру по [ADDRESS] . Після її смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, як цивільний чоловік, але отримав відмову у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки нотаріус вважав недоведеним документально факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю. Заявник не має іншої можливості іншим чином довести факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини, інакше як за рішенням суду, оскільки чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення такого факту. Заявник та його представник, адвокат - Бондаренко О.В. у судовому засіданні вимоги заяви підтримали та наполягали на її задоволенні з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Четверта Криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, але направив суду належним чином засвідчені матеріали спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] . Представник заінтересованої особи Викоавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради у судове засідання з`явилася, звернула увагу суду, що оплата за комунальні послуги проводилася не у повному обсязі та лише за окремі види послуг, що зумовлює сумніви про те, що заявник увесь час проживав з покійною, разом із цим, при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника та свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК, України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Так судом встановлено, що [PERSON] 13.03.1992 уклала шлюб з [PERSON] , про що відділом ЗАГС Саксаганського РВК видано свідоцтво серії [NUMBER] , актовий запис №174, та набула шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 18). Шлюб між подружжям було розірвано 02.09.1996, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області складено актовий запис №363 (а.с. 19). За результатами приватизації державного житлового фонду [PERSON] набула у приватну власність квартиру по [ADDRESS] загальною площею 51,8 кв.м, що посвідчується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 19.02.1999, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, та зареєстрованого Криворізьким міським БТІ у реєстровій книзі за №160П-414-414 (а.с. 20). З 19.04.2002 по 08.12.2003 [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривого Рогу було складено актові записи №135 (про укладання шлюбу) та №386 (про розірвання шлюбу), та подружжя мало спільне прізвище « [PERSON] » (а.с.22, 23). 27.08.2004 [PERSON] взяла шлюб з [PERSON] , про що наявне свідоцтво серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №318 (а.с.24). Відповідно до рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі №411/5574/12 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 25). [INFO] [PERSON] померла, про що Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №1088 (а.с. 26). Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся заявник [PERSON] , але отримав від державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. 09.08.2024 відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній факт проживання однією сім`єю заявника та спадкодавця (а.с. 46). На підтвердження факту сумісного проживання з [PERSON] з червня 2008 року на момент її смерті заявником надано акт від 20.09.2024, підписаний сусідами [PERSON] та [PERSON] , посвідчений головою правління ОСББ «Академік 7 КР» [PERSON] (а.с. 45). У судовому засіданні 17 грудня 2024 року було допитано свідка [PERSON] , яка вказала, що є сусідкою [PERSON] та померлої [PERSON] , проживає у першому під`їзді. [PERSON] проживала у квартирі по [ADDRESS] з 1992 року, а [PERSON] - з 2008 року. Вони вели спільне господарство, разом робили ремонт. Коли [PERSON] захворіла, за нею доглядав заявник, він же організовував поховання. У квартирі з 2008 року [PERSON] проживав постійно, нікуди не виїжджав, мешкає і зараз. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні 17 грудня 2024 року, суду пояснила, що вона сусідка заявника і [PERSON] . У квартирі по [ADDRESS] , [PERSON] жила з моменту заселення, а [PERSON] переїхав до неї у 2008 році. Вони жили разом, спільно здійснювали покупки. Похованням [PERSON] займався лише [PERSON] . Зараз він продовжує проживати в квартирі. У судовому засіданні 03 лютого 2024 року свідок [PERSON] надала показання про те, що познайомилася з [PERSON] та [PERSON] близько 13 років тому у ветеринарній клініці, на ґрунті того, що мали однакові породи собак. Пізніше потоваришували та проводили разом багато свят. Коли [PERSON] та [PERSON] вирішили розводити собак, то він продав свою квартиру. Вони разом робили ремонт в квартирі [PERSON] , придбали новий холодильник, меблі та спільні речі для господарства. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] всі сприймали як одну родину, у них були теплі і міцні стосунки, вони завжди були разом: в магазині, у ветеринара, в гостях. Від офіційного шлюбу відмовлялася [PERSON] , бо вважала, що штамп у паспорті ні на що не вплине. Свідок зазначила, що дітей і інших родичів у [PERSON] не було. На доведення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу свідчать долучені заявником фотографії, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проводили святкування разом (а.с. 44). Додатково на підтвердження факту сумісного проживання заявник надав копію свого паспорту, з якого вбачається, що у період часу з 19.10.2015 по 15.08.2016 він був зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 14 зворот). На питання суду пояснив, що знявся з реєстрації після того, як [PERSON] захворіла, щоб зменшити витрати на оплату комунальних послуг, оскільки лікування було дороге і зайві витрати були непомірні. Надаючи оцінку наданим заявником чекам на придбання мобільного телефону та квитанцій на оплату за житлово-комунальні послуги за 2018 рік, 2023 рік, з лютого по квітень 2024 року, за вересень 2024 року, суд звертає увагу, що з них не вбачається, хто здійснював за ними оплату (а.с. 27-35, 38). Лише з квитанцій з травня 2024 прослідковується, що оплату за житлово-комунальні послуги здійснює [PERSON] (а.с 36, 37). Тому, надані документи не підтверджують, що у період часу з 2008 року по [INFO] (день смерті спадкодавця) саме [PERSON] ніс спільні витрати з [PERSON] по утриманню майна по [ADDRESS] . Разом із цим, надані суду документи, пов`язані з похованням [PERSON] , підтверджують, що ці витрати були понесені саме заявником [PERSON] (а.с. 39, 43). Витребувані матеріали спадкової справи також містять відомості про те, що за оформленням спадщини після смерті [PERSON] звертався лише [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Отже, визначальним є поняття сім`ї. Відповідно до положень ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься і у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц. В пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт, за встановленням якого звернувся заявник, має юридичне значення. Дані про наявність спору про право відсутні. Ураховуючи викладене, беручи до уваги, що стороною заявника були надані належні та допустимі докази, які підтверджують факт його проживання з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та ведення спільного господарства, що підтверджується показаннями свідків, наданими у судовому засіданні, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати слід залишити за заявником.

Outcome: approved