Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

11.02.2025 р. представник відповідача Соромітько О.М., Біжко Ю.О., до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 03.02.2025 року Ленінським районним судом міста Дніпропетровська було винесено рішення по справі №205/9173/23, яким [PERSON] у задоволенні позовних вимог було відмовлено. У зв`язку з розглядом справи, відповідач [PERSON] здійснила оплату витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн., про що робила заяву у відзиві на позов. На підтвердження зазначених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Біжко Ю.О. до даної заяви додаються: копія договору про надання правової допомоги від 05.02.2024 року; копія додаткової угоди №1; копія квитанції; копія акту №1 приймання-передачі наданої правничої допомоги. Відповідно до додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 05.02.2024 року вбачається, що сторонами суму гонорару адвоката за надання правової допомоги було погоджено у фіксованому розмірі в сумі 20 000, 00 грн. Згідно акту №1 приймання-передачі наданої правової допомоги, в рамках виконання договору про надання правової допомоги від 05.02.2024 року було надано наступну допомогу: ознайомлення з матеріалами справи №205/9173/23 в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська; аналіз матеріалів справи №205/9173/23; підготування та подання відзиву на позовну заяву у справі №205/9173/23; супроводження розгляду справи №205/9173/23, шляхом забезпечення участі у судових засіданнях у справі, в якості представника відповідача [PERSON] у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 20 000, 00 грн. є співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг позивачу у справі. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. та здійснювати розгляд даної заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без участі позивача та її представника. В судове засідання по даній справі сторони не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися судом своєчасно та належним чином. Відповідно до вимог ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270цього Кодексу. Згідно п. 3 ч. 1\~ст.270 ЦПКУкраїни\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд,що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати\~сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, розглянувши заяву представника відповідача адвоката Біжко Ю.О., дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009, справа №1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України(справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-цвказано, що «з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можнавиділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі №824/9/22 зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини». Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, встановлено, що в межах цієї справи відповідач [PERSON] отримувала правову допомогу адвоката Біжко Ю.О. та сплатила 20000,00 грн. Вказані обставини підтверджуються - договором про надання правової допомоги від 05.02.2024 року, додатковою угодою №1 від 05.02.2024 до договору про надання правової допомоги від 05.02.2024 року, ордером на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ №1265140, актом приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 07.02.2025 р., квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 05.02.2024 р. При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Біжко Ю.О. послуг, суд приходить до висновку про можливість зменшення понесених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката до 10000,00 грн. Зазначений розмір витрат на правничу допомогу адвоката відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Ураховуючи, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2025 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви [PERSON] про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн. В решті вимог заяви слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial