Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з відповідачкою [PERSON] з 15.10.2000 по 02.11.2020 знаходились у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.10.2020 по справі №711/6286/20 шлюб було розірвано. У період шлюбу, подружжям за спільні кошти було набуте нерухоме майно: житловий будинок з господарським та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та будівельні матеріали, що знаходяться на подвір`ї домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що право власності було зареєстроване на дружину. Вказує, що позивач не може надати суду правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, та технічний паспорт, оскільки вони знаходяться у дружини. На даний час відносини між колишнім подружжям складні, тому відповідач відмовляється надавати документи. Тому, позивач просить суд документи про право власності та технічний паспорт на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , витребувати у відповідача. На теперішній час у позивача існують розумні побоювання, про те, що колишня дружина зможе розпорядитися. Зазначеними майном на власний розсуд, тому він вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом визнання майна, набутого у період шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя, поділу майна, встановлення права власності на частку домоволодіння та будівельних матеріалів. Додає, що вартість частки домоволодіння, що було набуте у період шлюбу, приймаючи до уваги вартість аналогічної майна на ринку нерухомості, позивач оцінює у 585 000,00 гривень. Для визначення ринкової вартості та виділу у натурі частки будівельних матеріалів та іншого споживчого майна позивачем, у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку, буде збільшено розмір позовних вимог та додатково сплачено судовий збір. Тож, з урахуванням уточнень позовних вимог, позивач просив: визнати житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя у рівних частках визнати за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , право власності на частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; в порядку поділу спільного сумісної власності подружжя у рівних частках визнати за [PERSON] , РНОКРР: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , право власності на частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати будівельні матеріали, що знаходяться на території домоволодіння за адресою: [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя у рівних частках визнати за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , право власності на частку будівельних матеріалів та іншого споживчого майна відповідно до виділу у натурі частки; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя у рівних частках визнати за [PERSON] , РНОКРР: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , право власності на частку будівельних матеріалів та іншого споживчого майна відповідно до виділу у натурі частки. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2022, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Піковський В.Ю. визначений для розгляду судової справи №711/3120/22. Ухвалою суду від 26.07.2022 прийнято та відкрито провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. На виконання вимог ст.178 ЦПК України 19.09.2022 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить прийняти його, поновити процесуальні строки для подання відзиву на позов, доказів і зустрічного позову. Перейти з спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження з огляду на реальну вартість спільного майна подружжя і пред`явлення засобами поштового зв`язку зустрічного позову. Відмовити у задоволенні позову позивача. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 50612,40грн /т.1 а.с.25-48/. 19.09.2022 відповідач [PERSON] подала зустрічний позов про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому просила: 1) визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя майно: автомобіль ВАЗ 2110, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 111800грн (еквівалент 2800 доларів США); дохід від трудової діяльності [PERSON] в сумі 28338грн; дарунок і заощадження в загальній сумі 5500 доларів США, в еквіваленті 225500грн на дату подання позову; 2) стягнути грошову компенсацію за 70 % частки вартості спільного майна у розмірі 365638грн, що на дату подачі позову становить 255946,60грн; 3) відмовити у позовних вимогах [PERSON] ; 4) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 50\~612,40грн /т.1 а.с.89-101/. 16.11.2022 судом постановлено ухвалу, якою зустрічний позов об`єднано в одне провадження із первісним позовом, а справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження /т.1 а.с.210-211/. 07.12.2022 [PERSON] подано відзив на зустрічний позов, в якому він просив: 1) визнати автомобіль ВАЗ 21112, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, об`єктом спільної сумісної власності подружжя; 2) в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] право власності на такий автомобіль; 3) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму коштів у розмірі 40\~013,50грн в якості грошової компенсації вартості 1/2 частки такого автомобіля; 4) відмовити у решті позовних вимог за зустрічним позовом. В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на те, що спірний автомобіль є неподільною річчю і його поділ в натурі між сторонами є неможливим, а найдоцільнішим є виділ такого автомобіля у власність [PERSON] із стягнення з нього на користь [PERSON] вартості половини такого автомобіля. Позивач зазначає, що всі отримані ним доходи були використані на потреби сім`ї, а отже їх поділ є неможливим. Також позивач заперечує щодо відступу від рівності часток сторін при поділі їх спільного майна. /т.1 а.с.219-228/. 13.12.2022 [PERSON] подано відповідь на відзив (на зустрічний позов) в якому просить в задоволенні первісного позову [PERSON] відмовити повністю, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити повністю: 1) визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя майно: автомобіль ВАЗ 2110, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 111800грн (еквівалент 2800 доларів США); дохід від трудової діяльності [PERSON] в сумі 28338,00 грн; дарунок і заощадження в загальній сумі 5500 доларів США, в еквіваленті 225500 грн на дату подання позову; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 70 % частки вартості спільного майна у розмірі 365638,00грн, що на дату подачі позову становить 255946,60грн; 3) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 50612,40 грн /т.2 а.с.1-2/. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що вона виховує п`ятьох дітей, а [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї та їх дітей. Враховуючи, що [PERSON] неналежно виконував свої батьківські обов`язки та обов`язок з матеріального забезпечення сім`ї, то при поділі спільного майна слід відступити від засад рівності часток подружжя та виділити їй 70% спільного майна, а йому 30%. Зазначає, що при поділі спірного автомобіля слід враховувати його середньо ринкову вартість в розмірі 111\~800грн, оскільки вартість такого автомобіля, що зазначена у наданому [PERSON] висновку про його оцінку є заниженою. 06.02.2023\~за клопотанням\~ [PERSON] \~судом призначено\~судову товарознавчу\~експертизу будівельних\~матеріалів та\~іншого споживчого\~майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з метою визначення ринкової вартості зазначеного майна на дату проведення судової товарознавчої експертизи та виділу у натурі частки із загальної кількості майна відповідно до частки його вартості. Проведення експертизи доручено Черкаському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (вул. Пастерівська, 104, м. Черкаси, 18009). 06.03.2023 за вих. №711/3120/22/3571/2023 на адресу Черкаського НДЕКЦ МВС України відповідно до ухвали суду від 06.02.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси направлені матеріали цивільної справи №711/3120/22 (провадження №2/711/535/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, для проведення по справі судової товарознавчої експертизи будівельних матеріалів та іншого споживчого майна. 27.03.2023 на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов запит судді Черкаського апеляційного суду В. Бородійчука про направлення вказаних матеріалів цивільної справи для розгляду в апеляційній інстанції. Разом з тим, 27.03.2023 відповідачем за первісним позовом [PERSON] на адресу суду подано клопотання про приєднання доказів з додатками (т.2 а.с.44-47). 04.04.2023 на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси від Черкаського НДЕКЦ МВС України повернуто ухвалу про призначення експертизи без її виконання. Цивільна справа разом з додатками була повернута до Придніпровського районного суду м. Черкаси. 18.05.2023 ухвалою Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.02.2023 залишено без змін. Ухвалою від 29.05.2023 Придніпровського районного суду м. Черкаси поновлено провадження у цивільній справі. Ухвалою від 12.06.2023 Придніпровського районного суду м. Черкаси зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 17.10.2023 на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси від Черкаського НДЕКЦ МВС України повернуто цивільну справу без її виконання. 18.10.2023 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси поновлено провадження у цивільній справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. 05.12.2023 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси зупинено провадження у цивільній справі для проведення експертизи. 12.02.2024 на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси від Черкаського НДЕКЦ МВС України надійшло клопотання судового експерта №СЕ-19/124-23/14716-ТВ про забезпечення інформування сторін про час огляду об`єктів для виконання судової товарознавчої експертизи призначеної у справі. 12.02.2024 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси поновлено провадження у цивільній справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. 21.02.2024 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 08.05.2024 адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси від Черкаського НДЕКЦ МВС України надійшло повідомлення разом з матеріалами цивільної справи №711/3120/22 про неможливість проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/14716-ТВ від 02.05.2024. 14.05.2024 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси поновлено провадження у цивільній справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. 06.06.2024 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси скасовано ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.02.2023 про призначення судової товарознавчої експертизи. 19.07.2024 від представника [PERSON] адвокат Попова І.П., яка діє на підставі ордеру серії СА №1088180 від 07.06.2024, до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог та залишення без розгляду частини первісних позовних вимог. З урахуванням такої заяви первісний позивач просив залишити без розгляду його вимоги про поділ будівельних матеріалів, що знаходяться на території спірного домоволодіння, та просив суд: 1) визнати об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] 37/50 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 544кв.м, кадастровий номер 7110136400:02:068:0063, за адресою: [ADDRESS] ; 2) в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] та за [PERSON] , за кожним окремо, право власності на 37/100 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та 1/2 частину земельної ділянки площею 544кв.м, кадастровий номер 7110136400:02:068:0063, за адресою: [ADDRESS] . 04.10.2024 від представника [PERSON] , - адвокат Шаповал О.В, яка діє на підставі ордеру серії СА №1024721 від 16.09.2022, до суду подано відзив на уточнені позовні вимоги первісного позивача, в якому підтверджено позицію відповідачки, викладену у зустрічному позові. В обґрунтування своїх заперечень сторона відповідача посилається на те, що спірне домоволодіння не є об`єктом спільної сумісної власності сторін, оскільки такий будинок придбаний і будується за особисті кошти [PERSON] , а отже не може бути об`єктом поділу між сторонами. 04.10.2024 судом закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті. Представник [PERSON] адвокат Осадчий О.В., який діє на підставі ордеру серії СА №1092704 від 11.10.2024, в судовому засіданні пояснив, що предмет спору на даний час є будинок та земельна ділянка, яка підлягає поділу після розлучення, а також спірний автомобіль. Відповідач скористався правом та подав зустрічний позов. [PERSON] посилається на те, що була продана квартира і придбаний будинок, однак квартира була продана за 8тис.грн, а будинок придбаний за 45тис.грн. Решта коштів була додана позивачем з власних заощаджень, оскільки він мав заробітки за кордоном, а також продав автомобіль. Просить поділити будинок навпіл, а також земельну ділянку. Додав, що оцінка спірного домоволодіння та земельної ділянки не проводилася. Окремо зазначив, що у сторін є п`ять спільних дітей, однак троє вже повнолітні, а по двом іншим позивачем сплачуються аліменти. Зауважив, що наразі відсутні підстави для відступу від рівності часток сторін при поділі спільного майна. Представник [PERSON] адвокат Шаповал О.В. в судовому засіданні пояснила, що її клієнтка категорично проти задоволення первісного позову. У справі необхідно звернути увагу на положення ст.57,60 СК України. Предметом поділу є будинок та земельна ділянка біля нього. Будинок був куплений, хоч і в шлюбі, однак за кошти, які вона отримала від продажу спадкового майна у вигляді квартири, в цей же день продажу. Тобто будинок набуто за особисті кошти і є особистою власністю. Додала, що не відповідає дійсності те, що будинок куплений за часткові кошти первісного позивача, адже у спадщину [PERSON] вступив у 2007 році, а будинок куплено у 2002 році. Вважає, як мінімум, що частка має бути збільшена, тому що у будинку проживає відповідачка із дітьми, яких утримує. Також адвокатом було подано зустрічний позов щоб визнати об`єктом спільної сумісної власності автомобіль ВАЗ 2110, який було придбано під час шлюбу, та який має бути поділений навпіл. Однак з огляду на поведінку [PERSON] , неутримання ним дітей, яких утримує самостійного [PERSON] , тому просить розділити відповідно до часток 70 % на її користь та 30 % на користь [PERSON] , що відповідає судовій практиці Верховного Суду. Додатково зазначила, що в період шлюбу мати відповідачки дарувала кошти сім`ї сторін. Кошти дарувалися на проживання, на накопичення приданого за українськими традиціями. Відповідні кошти забрав позивач, а отже він має відшкодувати відповідачці 70% таких коштів, що відповідає розміру її частки при поділі спільного майна. В якості свідків в судовому засіданні були допитані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що дуже давно знає подружжя, ще до їхнього шлюбу. До шлюбу [PERSON] їздив працювати за кордон. За ці кошти він купив автомобіль. У [PERSON] була квартира, вона жила із батьком в квартирі. Після смерті її батька вони продають її квартиру і купують будинок, в якому спільно роблять ремонт. Приблизно в 2005-2006 році помирають батьки [PERSON] , після чого він із сестрою продають квартиру і купують однокімнатну квартиру, яку оформили на маму [PERSON] .. Вказану інформацію вона знає із їхніх слів. [PERSON] займалася реалізацією товарів, а [PERSON] возив товар. Знає, що він працював сторожем також. У них була авто, яке не знає. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] .. У власності [PERSON] була квартира, яку вона продала з метою, щоб придбати спірний будинок. Квартира була продана за 7000доларів США, а спірний будинок був придбаний за 8000доларів США. Оскільки грошей від продажу кватири не вистачало на придбання спірного будинку, то свідок надала відповідачці 1000доларів США. Зазначила, що відповідачка була підприємцем та працювала на ринку у сфері торгівлі, а також постійно займалась вихованням та матеріальним забезпеченням дітей. Зауважила, що [PERSON] у 2006 році продав успадковану ним квартиру та отримав свою долю від її продажу в розмірі 20\~000доларів США. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON] , але не особливо спілкується з родиною його колишньої дружини [PERSON] .. Зазначила, що [PERSON] працював за кордоном і за рахунок зароблених коштів він купив собі автомобіль Ауді. У 2006 році була продана квартира, яка була успадкована [PERSON] та його сестрою, а кошти від продажу були поділені між ними. За рахунок таких коштів [PERSON] робив ремонт у спірному будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є донькою сторін і проживала з ними до свого повноліття. Зазначила, що коли вона досягла шістнадцятирічного віку, то батьки вирішили розлучитися і з того часу між ними неприязні стосунки. Зі слів рідних їй відомо, що спірний будинок куплений за рахунок коштів матері, а автомобіль купляв батько за свої кошти. Зауважила, що востаннє спілкувалась з батьком кілька років тому і він не допомагав матері у вихованні дітей. Їй відомо, що її бабуся ( [PERSON] ) продала бізнес і подарувала сторонам суму коштів в розмірі 5-6тис.доларів США, як придане для неї та її сестер. Ці кошти забрав батько і зберігав їх у своїй кімнаті, а коли з`їхав і став жити окремо, то забрав ці кошти з собою. Заслухавши пояснення учасників справи та їхніх представників, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини справи. [PERSON] та [PERSON] з 05.10.2000 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.10.2020 №711/6286/20, яке набрало законної сили 02.11.2020 /т.1 а.с.62/ За період шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] /т.1 а.с.52-61/. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, а їх неповнолітні діти проживають разом з відповідачкою. Згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2020 №711/6288/20, яке набрало законної сили 11.01.2021, [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.09.2020 року і продовжувати до досягнення дітьми повноліття /т.1 а.с.63-64/. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.04.2002, відповідачка продала належну їй на праві особистої приватної власності двокімнатну квартиру за ціною\~8920грн /т.1 а.с.65./ Згідно договору купівлі-продажу від 27.04.2002 на ім`я [PERSON] було придбано житловий будинок (далі спірний будинок), який являє собою 37/50 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд, що розташований на земельній ділянці площею 1082кв.м за адресою: [ADDRESS] . Відповідне домоволодіння являє собою: будинок літ. «А-І» житловою площею 112,2кв.м; вбиральні, літ. «Б, Г»; сарай, літ. «В»; погріб, літ «Д»; огорожа, №1-3, 5, 6, 7), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спірний будинок було придбано за ціною\~42\~800грн / т.1 а.с.121, т.3 а.с.31/ На теперішній час спірний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 544кв.м, кадастровий номер 7110136400:02:068:0063, яка на підставі рішення Черкаської міської ради від 16.04.2009 №4-1114 п.1.7 передана у власність [PERSON] , внаслідок чого останньою отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №375503 від 21.04.2010 /т.1 а.с.67/ Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 16.09.2022 оціночна вартість спірного домоволодіння разом з земельною ділянкою складає 701\~691,93грн, з яких: вартість житлового будинку 655\~698,58грн; вартість земельної ділянки 45\~993,35грн /т.1 а.с.71-73/ Також сторонами набуто у власність легковий автомобіль ВАЗ 21112, 2006р.в., д.н.з. [NUMBER] , який 17.12.2008 зареєстрований на праві власності за [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /т.1 а.с.242/. Згідно висновку про вартість рухомого майна №823 від 30.11.2022, складеного судовим експертом Мартиненком О.Г., станом на 30.11.2022 ринкова вартість спірного автомобіля складає 80\~027грн /т.1 а.с.229-243/ Відповідно до висновків спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи у [PERSON] 08.12.2022 та 22.01.2024 мали місце тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких (травми голови та обличчя, садна та крововиливи тощо) /т.3 а.с.47, 48/ 20.01.2024 Черкаським РУП ГУ НП в Черкаській області розпочато кримінальне провадження №12024255330000127 за ч.1 ст.125 КК України на підставі заяви відповідачки про те, що 20.01.2024 вона отримала тілесні ушкодження, які можуть відноситись до категорії легких /т.3 а.с.43/. Тож між сторонами існує спір щодо майнових прав подружжя на майно, набуте у шлюбі, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Сімейного кодексу України (далі СК) та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 Цивільного Процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 Цивільного Процесуального кодексу України). Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.\~8 ЦПК України). Як визначено статтею 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України). Тож, спір між сторонами виник з правовідносин щодо майнових прав подружжя на майно, набуте у шлюбі, яке регулюється нормами Конституції України, Цивільного Кодексу України та Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.2, ч.9 ст.7 СК сімейні майнові відносини між подружжям регулюються нормами СК на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 57 СК передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним до шлюбу, а також майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (ч.7 ст.57 СК) Згідно ст.60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.61 СК об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно ст.63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК). Відповідно до ч.2, 3 ст. 70 СК при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч.2 ст.183 ЦК). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.2, 4, 5 ст.71 СК). За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що право власності на спірні житловий будинок та автомобіль було набуто сторонами під час перебування у шлюбі, а отже на таке майно розповсюджується правовий режим спільного сумісного майна. Разом з тим, набуття сторонами у власність спірного житлового будинку здійснювалось частково за рахунок коштів відповідачки, які є об`єктом її особистої приватної власності, оскільки такі кошти отримані від продажу, належної їй квартири. Беручи до уваги, що спірний будинок придбаний за ціною 42\~800грн, з яких 8920грн це особисті кошти відповідачки, то суд доходить висновку, що 1/5 частина відповідного будинку є об`єктом особистої приватної власності відповідачки, а інші 4/5 частини об`єктом спільної власності сторін. Таким чином, при поділі майна суд виходить з того, що до складу об`єктів, що підлягають розподілу входить 4/5 частки спірного житлового будинку та спірний автомобіль. Визначаючи спосіб поділу такого майна між сторонами суд бере до уваги, метою даного судового провадження є остаточне вирішення між сторонами майнових суперечок щодо відповідного спірного майна у такий спосіб, щоб у сторін не залишилось між собою невирішених майнових зобов`язань, а спосіб розв`язання майнового спору сприяв досягненню правової визначеності сторін з приводу спірних питань. При цьому суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 17.01.2024 у справі № 522/17831/20 виснував, що «за змістом положень а.2 ч.1 ст.71 СК якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному з них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та його виконання надалі.» Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05.06.2018 у справі №338/180/17; від 11.09.2018 у справі №905/1926/16; від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц; від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц; від 06.04.2021 у справі № 925/642/19). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)) Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанова Великої Палата Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, яка стосується саме поділу нерухомого майна подружжя (пункти 23 27, 36)). У постанові Верховного Суду від 09.09.2024 у справі № 671/1543/21 викладено правовий висновок, що «вимога про визнання за позивачкою права власності на раніше належну відповідачу незначну частку у праві спільної власності на неподільне майно є тією вимогою, яка забезпечує досягнення мети поданого позову, а задоволення такої вимоги призводить до остаточного вирішення спору між сторонами. За умови доведення наявності підстав, передбачених частинами 1 та 2 ст. 365 ЦК України, для припинення права на частку у спільному майні право відповідача на таку частку підлягає припиненню. З метою уникнення ситуації правової невизначеності, недопущення спору при проведенні державної реєстрації права власності за позивачем судам доцільно задовольняти одночасно з вимогою про припинення права власності на частку у спільному майні й заявлену вимогу про визнання права власності на неї за співвласником, який попередньо вніс на депозитний рахунок вартість спірної частки.» За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що спірний автомобіль перебуває у фактичному володінні та користуванні позивача за первісним позовом, а відповідачка проживає у спірному будинку разом з дітьми сторін, з яких двоє дітей неповнолітні. При цьому з позивача стягуються аліменти на утримання дітей сторін і розмір відповідних аліментів на теперішній час складає 1/4 частку з усіх видів доходів позивача. В той же час наявні в матеріалах справи докази свідчать, що розмір доходів відповідача протягом останніх десяти років не перевищував розміру мінімальної заробітної плати. До того ж суду не надано жодних доказів на підтвердження наявності у позивача на теперішній час взагалі будь-яких видів доходів. Вартість спірного автомобіля складає 80\~027грн, а вартість спірного житлового будинку разом з земельною ділянкою 519\~252грн (37/50 частин від загальної вартості домоволодіння). При цьому до складу об`єкту спільної сумісної власності сторін у спірному житловому будинку відноситься 4/5 його частки, що відповідає вартості в розмірі 415\~401грн. Отже, враховуючи обставини спірних правовідносин, в даному випадку слід відступити від засад рівності часток сторін при здійсненні поділу спірного майна та виділити відповідачці у власність більшу частку. Таким чином, суд приходить до висновку, що в порядку поділу спірного майна позивачу слід виділити у власність спірний автомобіль та право власності на 1/5 частку спірного житлового будинку. За таких обставин відповідачці слід виділити у власність часку спірного житлового будинку в розмірі 4/5. При цьому суд зауважує, що позовні вимоги про визнання спірного майна об`єктом спільної сумісної власності не відповідають критеріям ефективності способу захисту, а відтак у резолютивній частині судового рішення доцільно зазначити лише про спосіб та наслідки поділу спірного майна, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц. Що стосується інших доводів відповідача, то суд зауважує, що враховуючи зміст позовних вимог та обставини спірних правовідносин, які мають значення для правильного вирішення справи за даним позовом і встановлені судом поза розумним сумнівом, суд не вбачає доцільним надання оцінки всім іншим доводам відповідача, оскільки такі доводи не впливають на правильність висновків суду. В цьому контексті суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Європейський суд з прав людини вказав, що міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України»). Що стосується позовних вимог зустрічного позову про стягнення із [PERSON] частини грошових коштів (які були ним зароблені, подаровані членам родини), дані предмети позову не підлягають розподілу з підстав не доведеності їхньої наявності, що стосується привласнення (викрадення) подарованих грошових коштів, як зазначається позивачем за зустрічним позовом, дані обставини мають бути предметом дослідження в іншому провадженні. Таким чином, з`ясувавши обставини спірних правовідносин, характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку долученим доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог, внаслідок чого позов підлягає до часткового задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та зустрічні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Щодо розподілу судових витрат. У своїх заявах по суті сторони заявляли клопотання про відшкодування понесених ними судових витрат з оплати судового збору та витрат на правову допомогу. В той же час Натомість сторона позивача, покликаючись на положення ч.8 ст.141 ЦПК України, заявила клопотання про подання доказів розміру її судових витрат після ухвалення рішення суду. Враховуючи, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого при розподілі судових витрат можливе застосування положень ч.10 ст.141 ЦПК України, то суд доходить висновку, що питання про розподіл судових витрат доцільно вирішити в окремому судовому засіданні в порядку, передбаченому законом. З даного питання, враховуючи повідомлену інформацію стороною позивача щодо надання доказів після ухвалення судового рішення, посилання стороною відповідача на стягнення судових витрат необхідно призначити судове засідання, так як дані питання доцільно розглядати разом, враховуючи пропорційність задоволених вимог, яке провести 03 березня 2025 року о 12год 00хв в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси за адресою: вул. Гоголя, буд.316, м. Черкаси. Встановити сторонам строк до 27 лютого 2025 року для подання доказів щодо розміру понесених ними витрат з оплати правничої допомоги адвокатів та роз`яснити, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку їх заяви про відшкодування таких витрат будуть залишені без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: partial