Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

в жовтні 2024 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. 01 листопада 2024 року до суду надійшла уточнена заява в якій заявник просив встановити факт належності спадкодавцю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 22 січня 1992 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської районної Ради народних депутатів №331 від 25 грудня 1990 року, зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за № 225-2, виданого на ім`я [PERSON] . Представник заявниці [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] надав заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала щодо задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала щодо задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №1137. (а.с. 15) Зі змісту трудової книжки, остання була видана на ім`я « [PERSON] ». (а.с. 16-19) Зі змісту трудової книжки серії [NUMBER] , остання була видана на ім`я [PERSON] . (а.с. 20) Згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 22 січня 1992 року встановлено, що цілий житловий будинок в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Дніпропетровської районної Ради народних депутатів №331 від 25 грудня 1990 року. (а.с. 21-22) Згідно даних пенсійного посвідчення серії [NUMBER] виданого 06 серпня 1998 року на ПІБ [PERSON] . (а.с. 25-26) Зі змісту довідки виконачого комітету Сурсько-Литовської сільської ради №274 від 19 вересня 2024 року встановлено, що [PERSON] , померлий [INFO] був зареєстрований та проживав з 31 січня 1997 року по 14 вересня 2010 року за адресою [ADDRESS] . (а.с. 27) Зі змісту довідки виконачого комітету Сурсько-Литовської сільської ради №275 від 19 вересня 2024 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с. 28) Зі змісту листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Слобожанської селищної ради від 17 травня 2024 року №693 встановлено, що згідно даних архіву КП «Бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року, архівна справа №418 за адресою [ADDRESS] , власник [PERSON] , форма власності приватна, підстава виникнення - свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, видане 22 січня 1992 року на підставі рішення виконкому Дніпропетровської районної ради № 331 від 25 грудня 1990 року зареєстрований в БТІ 22 січня 1992 року за реєстровим № 225-2. (а.с. 35) Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа №72384168 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с. 31-32) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . (а.с. 14) 01 травня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Антонової Т.Є. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 06 травня 2024 року та 23 травня 2024 року з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] також зверталися [PERSON] та [PERSON] . 04 вересня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Антонової Т.Є. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 вересня 2024 року встановлено, що [PERSON] отримав спадщину після смерті [PERSON] , а саме земельну ділянку площею 0,0700 гектарів, кадастровий номер 1221486400:02:001:0051, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 962000, виданого Новомиколаївською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 04 серпня 2009 року на підставі рішення Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області IV сесії V скликання від 14 вересня 2006 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010912003881. (а.с. 29) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 вересня 2024 року встановлено, що [PERSON] отримав спадщину після смерті [PERSON] , а саме земельну ділянку площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер: 1221486400:02:001:0050, яка розташована адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 961999, виданого Новомиколаївською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 04.08.2009 року на підставі рішення Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області IV сесії V скликання від 14.09.2006 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010912003880. (а.с. 30) Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Антоновою Т.Є. від 24 вересня 2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , з огляду на наявність у поданих документах розбіжностей у прізвищі спадкодавця ( [PERSON] ) та у наданому документі, що посвідчує право власності на спадкове майно ( [PERSON] ), (а.с. 13) Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] встановлено, що прізвище ім`я та по-батькові спадкодавця [PERSON] . (а.с. 10) Таким чином, в свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 22 січня 1992 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської районної Ради народних депутатів №331 від 25 грудня 1990 року, зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за № 225-2 та паспорті громадянина України наявні розбіжності в написанні прізвища, а саме в свідоцтві на право особистої власності зазначено прізвища « [PERSON] », при цьому в паспорті громадянина України зазначено « [PERSON] ». Внаслідок помилки, виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом. Оскільки зазначені обставини унеможливлюють отримання заявником свідоцтва на право на спадщину він був змушений звернутися до суду для встановлення факту належності спадкодавцю, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 22 січня 1992 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської районної Ради народних депутатів №331 від 25 грудня 1990 року, зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за № 225-2, виданого на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно п. п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2, 4 ст.10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Згідно вимог ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно змісту статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 22 січня 1992 року на ім`я [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської районної Ради народних депутатів №331 від 25 грудня 1990 року, зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за № 225-2. Судові витрати залишити за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved