Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

15.10.2024р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову 15.10.2024р. і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що дитина проживає разом з нею, шлюб між нею та відповідачем не розірвано, однак відповідач ухиляється від своїх обов`язків та не надає матеріальної допомоги на утримання їхньої спільної дитини. Ухвалою суду від 13.11.2024 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Вказана ухвала надсилалася відповідачу рекомендованим листом за адресою, за якою останній зареєстрований, однак поштове відправлення повернуто\~ з відміткою «адреса відсутній за вказаною адресою», яка проставлена 18.12.2024р., що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України\~ слід вважати днем вручення цього судового рішення. Станом на 18.02.2025 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. За відсутності таких клопотань, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що за твердженням позивача відповідач є військовослужбовцем, та згідно з довідкою № 5139 від 15.08.2024р. брав безпосередню участь у заходах, необхідних для\~ забезпечення оборони України, захисту безпеки населення\~ та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України до 13.08.2024р., суд вважає за необхідне зазначити наступне. За позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульовану у постанові від 5 червня 2024 року у справі № 317/3364/21, передбачений у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, повинен корелювати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків. Зважаючи, що дана справа розглядається в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників і, відповідно, проведення судових засідань взагалі не передбачено, а предметом позову є вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, які можуть бути предметом вирішення в наказному провадженні (яке взагалі не передбачає зупинення), суд вважає можливим не зупиняти провадження у цій справі з підстави п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини.\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с. 4/. З копій витягів з реєстру територіальної громади від 01.10.2024 р. та від 04.10.2024 р.\~ встановлено, що місце проживання дитини зареєстроване разом з позивачем. За доводами позову дитина і фактично проживає з нею. Відповідач\~ ухиляється від своїх обов`язків та не надає матеріальної допомоги на утримання їхньої спільної дитини. Дані обставини відповідачем не спростовано. Шлюб, зареєстрований 05.07.2024 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 392 /а.с.4/,\~ між сторонами не розірвано. Відповідач є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] /а.с.7/. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Крім того, за приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту ст. 182, ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, з урахуванням положень ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. Проаналізувавши заявлені позивачем позовні вимоги та встановлені вище обставини справи, враховуючи те, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач є особою працездатного віку і спроможний надати матеріальну допомогу, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved