Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи 16.01.2025 року представник ТОВ «Споживчий Центр» Пилипчук А. С. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 26.01.2024 р. укладено Кредитний договір №26.01.2024-100000224. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 12000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 26.01.2024, строком на 56 днів. Кредитодавець надав позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування [PERSON] коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5169-36XX-XXXX-9189. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 20 519,94 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12000,00 грн., по процентам в розмірі 6 719,94 грн., комісії 1800,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з наведеним, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Споживчий Центр" заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 519,94 грн. та судові витрати по справі. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. ІІ. Позиція учасників процесу Представник позивача в судове засідання призначене для розгляду справи не з`явилася, однак в позовній заяві зазначила про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 5). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, 27.02.2025 року повторно, як і в попереднє судове засідання, подав на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю явки свого представника Сиротинського С.В. (а.с. 34, 41). ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 21.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, проведення розгляду справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання 18.02.2025 року відкладено за клопотанням відповідача. В судове засідання 27.02.2025 року сторони повторно не прибули. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. ІV. Розгляд справи всупереч клопотанню сторони відповідача про відкладення розгляду справи Стаття 223 ЦПК України передбачає, що неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Суд звертає увагу, що 21.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 23.01.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Сиротинського С.В. надійшла заява про ознайомлення із матеріалами цивільної справи № 156/74/25. У судове засідання 18.02.2025 року відповідач та його представник не з`явилися, однак від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв"язку з хворобою його представника, будь-яких підтверджуючих доказів до заяви не долучено. 27.02.2025 року в судове засідання сторона відповідача повторно не з`явилася, від відповідача [PERSON] повторно надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою його представника Сиротинського С.В., підтверджуючі докази до заяви не долучено. Одним із основних засад цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п. 11 ч.3 ст. 2 ЦПК України). Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п.5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України). Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Вказана норма права має на меті стимулювати учасників цивільних правовідносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав у всіх їх проявах, є заходом, спрямованим на зміцнення засад цивільно-правового регулювання, оскільки кожен зобов`язаний вчиняти дії без посягання на права і свободи інших людей. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК). У зв`язку з наведеним вище, враховуючи, що сторона відповідача, яка повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася у судове засідання, будь-яких доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки суду не надала, відзив на позовну заяву в строк встановлений судом не подано, суд прийшов до висновку, що у справі достатньо наявних доказів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. V. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 26.01.2024 року [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» уклали Кредитний договір (оферти) №26.01.2024-100000224, шляхом підписання його електронним цифровим підписом, - «Е173». Відповідно до умов кредитного договору №26.01.2024-100000224 від 26.01.2024 року позичальнику надається Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 26.01.2024; сума кредиту: 12 000 грн. 00 коп., строк, на який надається кредит - 56 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 21.03.2024. Кошти у сумі 12 000 грн. перераховуються на платіжну карту 5169-36XX-XXXX-9189. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Розмір денної процентної ставки становить: 0,99%=(6641,43/12000)/56*100%. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1800,00 грн. (а.с. 06-13). ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що підтверджується квитанцією про виплату коштів №2418916203 від 26.01.2024 за допомогою платіжної системи LIQPAY в сумі 12\~000,00 грн. (а.с. 14). Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості за кредитним договором №26.01.2024-100000224 від 26.01.2024 року, у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 20 519,94 грн., що складається з основного боргу - 12\~000,00 грн., процентів - 6\~719,94 грн., комісії - 1800,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 26.01.2024 по 21.03.2024 (а.с. 15). VІ. Застосоване судом законодавство Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог статей 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч.12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. VІІ. Висновки суду Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 26.01.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) №26.01.2024-100000224, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 12\~000,00 грн. строком на 56 днів, зі сплатою передбачених договором відсотків та комісії. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Однак, всупереч умов кредитного договору №26.01.2024-100000224 від 26.01.2024 року відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання. І згідно наданого позивачем розрахунку, загальна заборгованість за вказаним договором становить 20\~519,94 грн., а саме: 12000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 6\~719,94 грн. заборгованість по процентам та 1800,00 комісія. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості, обґрунтованими. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені, в судове засідання відповідач не з`явився. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №26.01.2024-100000224 від 26.01.2024 року в розмірі 20\~519,94 грн. VIІІ. Судові витрати Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved