Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

05.12.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова звернулась представник позивача [PERSON] - адвокат Ганчева М.А. з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зацікавлені особи: [PERSON] , [PERSON] про присвоєння нової адреси 41/100 частині квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позовна заява сформована в системі «Електронний суд». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на праві приватної спільної сумісної власності позивачу та зацікавленим особам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить 41/100 частини квартири [ADDRESS] . Право власності на даний об`єкт нерухомості набуто на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 05.02.2007, 2010 р. у справі №2-8101/10 та заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 7 грудня 2010 у справі №2-8101/10. Зазначене підтверджується актуальною Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна. У свою чергу, відповідачі є власниками 51/100 частини квартири [ADDRESS] по 1/3 частки на кожного на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 лютого 2008 р. № 4-08-056. Тобто, фактично позивач та її доньки після визнання права власності на прибудови володіють окремою квартирою, яка має окремий вхід і комунікації, у зв`язку з чим виник спір щодо присвоєння 41/100 частини квартири [ADDRESS] з прибудовами окремої адреси. Присвоєння адреси на прибудовану квартиру необхідно позивачу для реалізації права на вчинення правочинів зі своїм нерухомим майном без згоди відповідачів та отримання особових рахунків для сплати за користування комунальними послугами окремо від відповідачів. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 10.12.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які 18.12.2024 позивачем усунуто ( а.с.26-96) Ухвалою суду від 20.12.2024 позовну заяву прийнято до провадження судді, визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.97). Ухвалою суду від 28.01.2025 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до розгляду по суті (а.с.124). Позивач [PERSON] та її представник адвокат Ганчева М.А. в судове засідання не з`явились, належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце слухання справи, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити ( а.с.122, 133). Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~в\~судове\~засідання не\~з`явилися,\~належним\~чином\~та своєчасно\~повідомлені\~про\~дату,\~час\~і\~місце слухання\~справи, надали до суду клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог (а.с.118-121). Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зацікавлені особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце слухання справи, причини неявки суду не повідомили, будь-яких клопотань чи заяв від них не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.\~43\~ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст.131\~ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст.\~4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13\~ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно зі\~ст.12 ЦПК України\~та відповідно до ч.ч.1,5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до \~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України\~зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями\~Конституції України, Цивільного Кодексу України,Постановою КМУ № 690 «Про затвердження Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна». Так, в судовому порядку встановлено, що в приватній спільній сумісній власності позивача та зацікавлених осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебуває 41/100 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 401064934 від 27.10.2024 (а.с.82-83, 75-76). Право власності на даний об`єкт нерухомості набуто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 05.02.2007, відповідно до копії якого 41/100 частини комунальної квартири [ADDRESS] приватизована згідно з Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 13,8 кв.м. (а.с.69-70). Згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 7 грудня 2010 у справі №2-8101/10, визнано за [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] право власності на прибудовані до квартири [ADDRESS] приміщення: житлову кімнату площею 8,5 кв.м, кухню, площею 12,7 кв.м., коридор, площею 9,5 кв.м., тамбур, площею 1 кв.м., вбиральню, площею 0,9 кв.м., душову, площею 0,6 кв.м., передпокій, площею 3,5 кв.м. (а.с.72-74). Відповідно технічного паспорту квартири [ADDRESS] та плану квартири, остання є окремою ізольованою квартирою, має окремий вхід і комунікації (а.с.77-81). Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] є власниками 51/100 частини комунальної квартири [ADDRESS] по 1/3 частки на кожного, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 09 лютого 2008 № 4-08-056 та копією технічного паспорту (а.с.88-92). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00043632222 від 16.02.2024, відповідач [PERSON] під часу укладення шлюбу 27.01.2015, актовий запис №25 змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.87). Відповідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень №00013331650 від 18.01.2014 зацікавлена особа [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на " [PERSON] "18 січня 2014 на підставі визнання батьківства [PERSON] (а.с.86). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025292910 від 21.01.2020 прізвище позивача « [PERSON] » було змінено з прізвища « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу 14 вересня 2013 року з [PERSON] , актовий запис № 511 (а.с.84). Зацікавлена особа - [PERSON] змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " у зв`язку з укладенням шлюбу 31 серпня 2012, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00043898101 від 05 березня 2024 (а.с.85). Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 325 ЦК України визначено, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь- якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Судом встановлено, що на теперішній час є реєстрація 41/100 частини квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , квартира є окремою ізольованою квартирою, має окремий вхід і комунікації. Крім того, за відповідачами [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] на теперішній\~час також\~є реєстрація51/100 частини комунальної квартири [ADDRESS] по 1/3 частки на кожного. Тобто, існує дві ізольовані квартири, власниками яких є різні особи, яким присвоєно однакова адреса: квартира [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, учасники справи визнають факт дублювання адреси квартир позивача, відповідача та третіх осіб. Порядок зміни адреси об`єкту нерухомого майна здійснюється відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна затвердженого Постановою КМУ від 07.07.2021 року № 690. Цей Порядок визначає процедуру присвоєння, зміни, коригування адрес об?єктів будівництва, будинків, будівель, споруд, окремих частин об?єкта, які є самостійними об?єктами права на нерухоме майно (квартир, гаражних боксів, машиномісць, інших житлових та нежитлових приміщень). Відповідно до ст.26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» адресою об`єкта нерухомого майна (далі - адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості. Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи. Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Пунктами 9, 10 Розділу «Порядок подання документів для присвоєння, зміни, коригування, анулювання адреси та строки їх розгляду» передбачено, що порядок присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою КМУ від 7 липня 2021 р. № 690, зміна адреси з реквізитом номер окремої частини об`єкта здійснюється в порядку упорядкування нумерації окремих частин об`єкта. У разі виявлення дублювання номерів окремих частин об`єкта зміна (коригування) адреси здійснюється на підставі рішення суду, крім випадку, визначеного абзацом другим цього пункту. Пунктами 50, 52, 53 Розділу «Упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна» порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою КМУ від 7 липня 2021 № 690, визначено, що упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна здійснюється у випадку виявлення невідповідності адреси фактичному розташуванню об`єкта; у випадку виявлення дублювання адрес існуючих об`єктів державної або комунальної власності; у випадку подвоєння адрес внаслідок об`єднання населених пунктів; у випадках, визначених пунктами 9, 10 та 41 цього Порядку; у випадках, встановлених законодавством та цим Порядком. Упорядкування нумерації окремих частин об`єкта здійснюється органом з присвоєння адреси за поданням органу, якому належить право власності або оперативного управління зазначеним об`єктом. У разі виявлення дублювання номерів окремих частин об`єкта упорядкування нумерації окремих частин об`єкта може здійснюватися виключно за рішенням суду (крім випадку, визначеного абзацом другим пункту 52 цього Порядку). Згідно пункту 23 Розділу «Визначення реквізитів адреси номер об`єкта (групи будівель та споруд підприємства (як єдиного майнового комплексу), будівлі, споруди), номер корпусу об`єкта» порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою КМУ від 7 липня 2021 № 690, для нумерування об`єктів використовуються арабські цифри. Номер об`єкта може також містити літеру. Літера використовується у разі, коли відсутня можливість забезпечити послідовну нумерацію будівель, розташованих вздовж вулиці, відповідно до пункту 25 цього Порядку (наприклад, у разі будівництва двох чи більше будівель замість однієї, поділу будівель на дві чи більше блоковані). Також може використовуватися літера для будівель, що розташовані (або будуються) посеред кварталу та не мають фасаду, що виходить на вулицю. У такому разі номер найближчої житлової будівлі (для інших житлових) або споруди (для інших споруд), яка має фасад, який виходить на вулицю, отримує літеру А, а будівля чи будівлі (споруда чи споруди) відповідно отримують інші літери. Для нумерації об`єктів використовуються великі літери українського алфавіту в такій послідовності: А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, И, К, Л, М, Н, П, Р, С, Т, У, Ф, X, Ц, Ч, Ш, Ю, Я. Літера зазначається після номера через дефіс. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що\~існує дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, зміна чи корегування існуючої адреси можлива лише на підставі рішення суду, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зміни адреси об`єкту нерухомого майна - адресу 41/100 частини квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на наступну адресу: квартира [ADDRESS] на наступну адресу: квартира [ADDRESS] . Позивач не ставить перед судом питання щодо стягнення судового збору, тому судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла. На підставі викладеного та

Outcome: approved