Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання особи спадкоємцем четвертої черги, в обґрунтування зазначивши наступне. Вона проживала разом з [PERSON] , [INFO] , з червня 2010 року, як дружина та чоловік, у квартирі [ADDRESS] , яка належала на праві власності останньому. Шлюб між ними не був зареєстрований, оскільки в цьому не було потреби. [INFO] у них народився син [PERSON] і 05 серпня 2011 року вона разом з сином була зареєстрована у вищевказаній квартирі. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися облаштуванням квартири: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. [INFO] після тривалої тяжкої хвороби [PERSON] помер у м. Умань по місцю проживання і після його смерті відкрилася спадщина. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив, тому спадкування відбувається за законом. Для прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка [PERSON] , зокрема квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Зазначає, що факт їх спільного проживання підтверджується, в тому числі, однією і тією ж реєстрацією місця проживання, судовим наказом про стягнення з них коштів за комунальні послуги, які нею в подальшому було сплачено, їх спільні фото, пояснення свідків тощо. Також позивач вказує, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] відсутні. Просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] , [INFO] , із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в місті Умань, Черкаської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову в разі, якщо визнання позову не суперечитиме закону і не порушуватиме прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, врахувавши позицію позивача та представника відповідача, викладену у заявах, та вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Поняття «проживання однією сім`єю» та «член сім`ї» не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи [PERSON] зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Слід зазначити, що факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ст. 1264 ЦК України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що згідно відмітки в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 26.05.2006 Уманським МВ УМВС України в Черкаській області, місце проживання позивача [PERSON] , [INFO] , зареєстровано з 05.08.2011 за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт також підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають в кв. [ADDRESS] . Також за вказаною адресою зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , сина позивача (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області), та [PERSON] , [INFO] , яка знята з реєстрації, у зв`язку зі смертю [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого відділом житлового господарства Уманської міської ради 12.08.2008, серія [NUMBER] , квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] . Підставою виникнення права власності є розпорядження органу приватизації № 13689 від 28.07.2008. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Уманським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 12.08.2008 за № 19862584, право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності, було зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис про смерть № 18 від 03.01.2024. Місцем смерті вказано м. Умань, Черкаської області. Також зазначене підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 306 та довідкою про причин смерті. У лікарському свідоцтві зазначено про те, що таке свідоцтво було видане [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , була заведена приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Животовською Н.Г. 27.03.2024 за № 55/2024 (у спадковому реєстрі за № 72211174). Згідно інформаційної довідки приватного нотаріуса Животовської Н.Г. Уманського районного нотаріального округу Черкаської області від 07.12.2024 за № 56/01-16, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , звернулася [PERSON] , [INFO] . Останньою документів про підтвердження родинних відносин не надано. Інших заяв про прийняття та/або відмову від спадщини після смерті [PERSON] не надходило. Згідно судового наказу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.02.2024, з боржників [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тобто позивача у справі, було стягнуто заборгованість за комунальні послуги на користь КП «Уманське РЕУ № 3». У відповідності до листа КП «Уманське РЕУ № 3» від 07.06.2024 за № 546, на адресу відділу ДВС у м. Умань Уманського району Черкаської області ЦМУЮ України (м. Київ) повідомлено, що заборгованість за вищевказаним судоми наказом боржником [PERSON] була сплачена добровільно у повному обсязі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним факт спільного проживання та ведення позивачем та [PERSON] , померлим [INFO] , спільного господарства, наявності взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а отже і факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а також те, що позов про встановлення факту проживання однією сім`єю породжує юридичні наслідки для позивача у виді права на спадкування, та в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але позивачем питання щодо стягнення позовних вимог з відповідачів не ставиться. На підставі викладеного,

Outcome: approved