Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Під час підготовки документів щодо укладання від його імені договору дарування зазначеного вище житлового будинку, за інформацією від 05 серпня 2024 року за номером 389612733 стало відомо, що на нерухоме майно власником якого являється позивач, накладено обтяження, а саме заборону його відчуження на підставі повідомлення б/н, 01.04.1971, Основного локомотивного ДЕПО Синельникове 1, 1 синельниківська ДНК через Першу синельниківську державну нотаріальну контору, архівний запис № 64457-42 від 20 жовтня 2000 року, зареєстровано 24.10.2006 року, реєстраційний номер обтяження 3940803 реєстратор Перша синельниківська державна нотаріальна контора. Вказана заборона була накладена під час видачі грошової позики 01.04.1971, [PERSON] , який був працівником Основного локомотивного ДЕПО Синельникове 1, 1 синельниківська ДНК і на той час був власником вищезазначеного житлового будинку. На сьогоднішній час, згідно письмової відповіді відповідача від 12.09.2024 № 309856 заборгованості за громадянином [PERSON] не існує. Однак зняти заборону не нерухоме майно не можуть через відсутність у них певної інформації. Вважає, що дії відповідача є незаконними та такими, що порушують охоронювані законом права власника майна. У зв`язку з накладеною забороною відчуження житлового будинку власник позбавлений можливості реалізувати своє право щодо розпорядження належним йому майном, у зв`язку з чим просить суд зняти вищезазначену заборону на відчуження житлового будинку. Представник позивача у судовому засідання надав пояснення аналогічні викладеним обставинам зазначеним у позовній заяві, вимоги підтримала просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час був повідомлений належним чином. Державний нотаріус Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. у судове засідання не з`явилася, але матеріали справи містять заяву про розгляд справи без її участі. Проти позовних вимог не заперечує. Ухвалою від 26.12.2024 року у справі було винесено ухвалу про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Факт належності житлового будинку [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 січня 2010 року на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду від 30 жовтня 2007 року про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна оформленого на Придніпровській товарній біржі від 22.05.1998 року дійсним та визнання права власності на жилий будинок, а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05 серпня 2024 року. Згідно інформації про державну реєстрацію обтяжень від 24 жовтня 2006 року наявна заборона на вищезазначене нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 3940803, дата реєстрації: 24 жовтня 2006 року, підстава обтяження - повідомлення 01 квітня 1971, Основного локомотивного ДЕПО Синельникове 1, 1 синельниківська ДНК, згідно якого нотаріусом 01 квітня 1971 року було накладено заборону на нерухоме майно [PERSON] . Згідно повідомлення Структурного підрозділу «Синельниківське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» №309/856 від 12 вересня 2024 року станом на 12 вересня 2024 року за [PERSON] заборгованості немає. Судом встановлено, що обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яке належить [PERSON] на праві власності, створює позивачу перешкоди у здійсненні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1, ч. 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на яке відносно попереднього власника-позичальника [PERSON] було накладено заборону на його відчуження, і дана обставина позбавляє позивача розпоряджатися своєю власністю та перешкоджає йому у реалізації належних йому прав. На час вирішення спору судом не отримано відомостей про існування будь-яких вимог, заснованих на зобов`язанні, забезпеченим забороною відчуження майна до [PERSON] як боржника, а тому на думку суду, продовження забезпечувальної дії обтяження майна за вищевикладених умов та фактичної відсутності спірних правовідносин безпідставно порушує право на вільне володіння та розпорядження майном, обмежуючи право власності [PERSON] . З метою захисту права власності позивача, за відсутності на даний час підстав для його обмеження, в т.ч. шляхом заборони відчуження належного [PERSON] майна, суд позовні вимоги задовольняє у повному обсязі. Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі викладеного, ст. ст.16, 317,319,321 ЦК України,

Outcome: approved