Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 28.07.2021 Радомишльський районний суд Житомирської області видав судовий наказ. На даний час матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін, зокрема на продукти та одяг. Ухвалою судді\~від 29.11.2024\~відкрито провадження\~в справі\~та визначено,\~що справа\~буде розглядатися\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження без\~виклику сторін.\~Також даною\~ухвалою суду\~було визначено\~строки для\~подання сторонами\~відзиву на\~позовну заяву,\~відповіді на\~відзив,\~заперечення (а.с. 14). Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, однак направлена відповідачу кореспонденція повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 18). Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 3\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 28.07.2021 Радомишльським районним судом Житомирської області видано судовий наказ, згідно якого стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.07.2021 до досягнення дитиною повноліття - [INFO] (а.с. 6). Вказаний судовий наказ пред`явлено на виконання до Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 5). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частиною другою\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182\~СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, і навпаки). Відповідач будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог та доказів до суду не подав. Враховуючи мінливість життєвих обставин, а також зважаючи, що батьки несуть однакову відповідальність за створення умов для розвитку дитини та наяву імперативну норму надану одержувачу аліментів щодо можливості зміни саме способу стягнення аліментів, що передбачено ч. 3 ст. 181 СК України, зокрема в частці від доходу платника, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved