Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Денис Тарас Дмитрович, звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільних дітей у подружжя немає, на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, у зв`язку з чим подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 02.01.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду на 29.01.2025. Одночасно із позовною заявою представник позивачки [PERSON] адвокат Денис Т.Д. заявив клопотання про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника. У судове засідання, призначене на 13:00 год 29.01.2025 сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 09:30 год 27.02.2025. У судове засідання, призначене на 09:30 год 27.02.2025, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, сторони повторно не з`явилися, від представника позивачки адвоката Дениса Т.Д. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача та про підтримання позовних вимог. Із урахуванням поданої представником позивачки заяви про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, на підставі положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу 27.02.2025 незалежно від явки сторін за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів, адже неявка сторін спору не перешкоджає його вирішенню по суті. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На підставі ст. 110 СК України, один з подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, проте за змістом ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, відповідно до ст. 56 СК України, примушування до припинення шлюбних відносин, так саме як примушування до їх збереження було би порушенням права дружини та чоловіка на свободу та особисту недоторканність. На вимогу ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позовної заяви та долучені матеріали у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 07 вересня 2021 року укладено шлюб, зареєстрований Лановецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис № 53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як зазначено у позовній заяві, спільних дітей у подружжя немає. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть і за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, а вжиття судом заходів щодо примирення подружжя суперечитиме умовам ст. 111 СК України. При вирішенні спору суд враховує, що право на повагу до приватного і сімейного життя гарантується статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і органи державної влади не можуть втручатися у здійснення особою цього права. Змушувати позивачку та відповідача у такій чутливій сфері життя, як подружні відносини, до збереження шлюбу за відсутності їх ініціативи щодо примирення було би втручанням у визначене законом право, яке не передбачене законом, не має легітимної мети та не є необхідним у демократичному суспільстві. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Також, при вирішенні питання щодо судових витрат суд враховує заяву позивачки, яка просить судові витрати покласти саме на неї.

Outcome: approved