Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

У грудні 2024 року представницею товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі, ТОВ «ФК «ЦИКЛ ФІНАНС», позивач) з використанням системи «Електронний суд» подано позов до Фастівського міськрайонного суду Київської області про стягнення заборгованості за кредитними договорами у сумі 120 450,00 гривень з [PERSON] (далі, відповідачка). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2018 між акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»), як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальницею, було укладено кредитний договір № 22037000103665, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами, комісій, зі строком кредитування 36 місяців, до 28.12.2021. Згідно пункту 1.1 вказаного договору, сума кредиту 20 020 гривень, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,5 % від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом 0,001 % річних та поточну заборгованість, 56 % річних на прострочену заборгованість. Грошові кошти банком перераховані на рахунок позичальниці, однак в подальшому позичальниця своїх обов`язків щодо повернення коштів не виконала та не сплачувала відсотки за користування кредитом та комісію, передбачену договором. Далі, 09 січня 2019 року між акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»), як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальницею укладено договір 26202000400155 про встановлення кредитного ліміту. Згідно пунктів 1.2.1, 1.2.2, 1.2.3 договору, ліміт кредитної лінії 40 000 гривень, строк дії кредитного ліміту 12 місяців з автоматичною пролонгацією за відсутності заперечень, пільговий період 64 дні, процентна ставка за користування кредитом 56 річних, протягом пільгового періоду 0,01 % річних. Згідно п. 1.3 договору, вартість інших послуг банку пов`язаних з користуванням платіжною карткою визначені в Тарифах банку. В подальшому, відбулась заміна сторони кредитора в кредитних зобов`язаннях внаслідок укладення договору факторингу від 15.12.2021\~між АТ\~«БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО» та ТОВ «ФК «ЦИКЛ ФІНАНС» № 15/12/21. Після відступлення права вимоги за вказаними вище правочинами, право вимоги за кредитним договором № 26202000400155 від 09.01.2019 та кредитним договором № 22037000103665 від 28.12.2018 перейшло до ТОВ «ФК «ЦИКЛ ФІНАНС» і останнє, як новий кредитор, може вимагати стягнення з позичальниці заборгованості в примусовому порядку. Згідно тверджень позивача, станом на дату подання позову, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 26202000400155 від 09.01.2019 становить 95\~690,69\~гривень та включає: заборгованість за тілом кредиту 39\~215,68\~гривень,заборгованість за відсотками 53 661,82 гривень, заборгованість за комісією 1 200,00 гривень; збитки від інфляції 1 387,57 гривень, 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України 225,62 гривень; за кредитним договором № 22037000103665 від 28.12.2018 становить 24\~759,30\~гривень та включає: заборгованість за тілом кредиту 18\~218,22\~гривень,заборгованість за відсотками 1 587,45 гривень, заборгованість за комісією 4 204,20 гривень, збитки від інфляції 644,62 гривень, 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України 104,82 гривень. Зазначені вище суми позивач просить стягнути з відповідачки в примусовому порядку, а також стягнути з відповідачки понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 570 гривень. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представниця позивача, будучи належним чином повідомленою про час і дату проведення судового засідання, не з`явилися, при цьому в прохальній частині позову просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, у випадку неявки відповідачки не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а. с. 11). В судове засідання відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і дату проведення судового засідання, не з`явилася, конверт з ухвалою про відкриття провадження, із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подала, що відповідно до ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 6 ст.\~128\~ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п. 2 ч . 7 ст.\~128\~ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 3 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. За згодою представниці позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 20 лютого 2025 року суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, перейшов до стадії ухвалення судового рішення, у відповідності до абзацу 2 частини 1 статті 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 28 лютого 2025 року на 11-00. Ознайомившись зі змістом позову та дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає встановленими наступні обставини справи. Зокрема, судом встановлено, що 09 січня 2019 року між акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладеного договір № 26202000400155 про встановлення кредитного ліміту (а. с.16, т. 1). Згідно пунктів 1.1, 1.2 договору банк зобов`язується надати клієнтці 40 000 гривень, строк кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією за відсутності заперечень сторони договору, фіксована процентна ставка 0,01 % річних за пільговий період, що становить 64 дні, фіксована процентна ставка за користування кредитом 56 % річних. Розмір комісії прямо договором не визначений, проте, в пункті 1.3 договору зазначено, що вартість інших послуг банку пов`язаних з користуванням платіжною карткою визначені в Тарифах банку. Позичальниця належним чином зобов`язання щодо повернення тіла кредиту, сплати процентів та комісії не виконувала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка згідно з розрахунком позивача, становить 94\~077,50\~гривень та включає: заборгованість за тілом кредиту 39\~215,68\~гривень,заборгованість за відсотками 53 661,82 гривень, заборгованість за комісією 1 200,00 гривень. 28 грудня 2018 року між акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладеного кредитний договір № 22037000103665 (а. с. 15, т. 1). Згідно пункту 1.1 вказаного договору, сума кредиту 20 020 гривень, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,5 % від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом 0,001 % річних та поточну заборгованість, 56 % річних на прострочену заборгованість. Позичальниця належним чином зобов`язання щодо повернення тіла кредиту, сплати процентів та комісії не виконувала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка згідно з розрахунком позивача, становить 24\~009,87\~гривень та включає: заборгованість за тілом кредиту 18\~218,22\~гривень,заборгованість за відсотками 1 587,45 гривень, заборгованість за комісією 4 204,20 гривень. Після укладення\~договору факторингу\~від 15.12.2021\~між АТ\~«БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО» та ТОВ «ФК «ЦИКЛ ФІНАНС», до останнього, як нового кредитора у кредитному зобов`язанні перейшло право вимоги (а. с. 30-36, т. 1). Позивачем, від імені та в інтересах якого діє представниця, заявлено вимоги про стягнення заборгованості з відповідачки за кредитним договором від 06.01.2019 року № 26202000400155; за кредитним договором від 28.12.2018 року № 22037000103665. До позовної заяви надані розрахунки заборгованості та виписки про рух коштів по банківським рахункам. Відповідачка заперечень щодо укладення кредитних договорів не надала, обставин щодо отримання грошових коштів в борг не заперечувала, розрахунки заборгованості не спростувала. Також відповідачкою не подано заперечень щодо чинності зазначеного вище договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, як нового кредитора. З урахування встановлених вище обставин, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню правові норми Цивільного кодексу України, що регулюють вчинення правочинів та їх чинність, укладення договорів позики, кредиту, факторингу та правові норми, що регулюють наслідки порушення зобов`язання та способи захисту прав. Так, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини. Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно приписів частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно приписів абзацу 1, 2 частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно приписів частини 2 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зміст процитованих вище правових норм свідчить про те, що правочин, в тому числі й договір, є законодавчо визначеною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину. При цьому,необхідною умовою для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін. Далі, згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно приписів\~частини 1\~статті 638\~ЦК України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно приписів частини 2 статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно приписів частини 1 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Далі, згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Далі, згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики. Згідно приписів частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно приписів частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Далі, згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно приписів частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Далі, згідно приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно приписів частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно приписів пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Далі, згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно приписів частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зміст наведених правових норм свідчить про те, що договір є підставою для виникнення прав та обов`язків, правомірність договору, як двостороннього правочину презюмується, а заміна сторони договору може бути здійснена внаслідок відступлення права вимоги, в тому числі під час укладення договору факторингу. З урахування встановлених обставин справи та наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», як до нового кредитора, перейшли права та обов`язки у зобов`язанні, що існує в межах кредитних договорів, і позивач має достатні підстави для стягнення на його користь заборгованості за кредитними договорами. При цьому, суд погоджується з доводами позивача про необхідність стягнення на його користь з відповідачки заборгованості за тілом кредиту та процентами за кредитними договорами згідно з розрахунками, наданими до позовної заяви, однак, вважає, що розмір заборгованості по відсоткам (процентам) за договором № 22037000103665 від 28.12.2018 року визначений невірно. Суд, перевіривши зазначені розрахунки суми боргу за тілом кредиту і процентами, прийшов до висновку про їх правильність, за виключенням, як зазначалося вище, розміру відсотків за договором № 22037000103665\~від 28.12.2018\~року. При цьому суд врахував, що відповідачка не заперечувала з приводу правильності проведення розрахунків позивачем, інших розрахунків заборгованості, як і доказів повного чи часткового її погашення, не надала. Однак, у відповідності до приписів статті 13 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне провести перерахунок заявлених до стягнення відсотків за договором № 22037000103665\~від 28.12.2018\~року. Так, згідно положень пункту 1.1 договору, процентна ставка за користування кредитом становить 0,001 % річних на строкову заборгованість, на прострочену заборгованість 56 % річних. Даних про те, що для розрахунку заборгованості по відсоткам застосовувалась ставка 56 % річних матеріали справи не містять. Також позивачем на надано доказів того, що первинним кредитором та позичальницею були внесені зміни до договору в частині визначення іншого розміру процентної ставки. Отже, з урахуванням розміру тіла кредиту у сумі 20 020 гривень, погодженого строку кредитування, що становить 3 роки (36 місяців), сума заборгованості за відсотками за договором № 22037000103665 від 28.12.2018 року складає: 60,06 гривень (20 020 гривень х 0,001 % річних х 3 роки). Також, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості з комісії, як за договором від 28.12.2018 року № 22037000103665, так і за договором № 26202000400155 від 09.01.2019 року з огляду на наступне. Так, згідно положень п. 1.1 договору від 28.12.2018 року № 22037000103665, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,5 % річних від суми кредиту. При цьому, не деталізована конкретний зміст і перелік послуг, за які нараховується комісія. Разом із тим, згідно правової позиції, висловленої в Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21, якщо в\~кредитному договорі\~банк не\~зазначив та\~не надав\~доказів існування\~переліку додаткових\~та супутніх\~банківських послуг\~кредитодавця та/або\~кредитного посередника,\~які пов`язані\~з отриманням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~які надаються\~позивачу та\~за які\~банком встановлена\~щомісячна комісія\~за обслуговування\~кредиту (розрахунково-касове\~обслуговування),\~то положення\~кредитного договору\~щодо обов`язку\~позичальника щомісячно\~сплачувати плату\~за обслуговування\~кредиту (розрахунково-касове\~обслуговування)\~є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Підстав для відступу від зазначеної правової позиції суд не вбачає. З урахуванням\~викладеного,\~оскільки зі\~змісту кредитного\~договору 28.12.2018\~року №\~22037000103665 не вбачається конкретного переліку послуг, за які повинна сплачуватись комісія, суд вважає, що договір в частині нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним в силу закону та, відповідно, не породжує правових наслідків. Відтак, нарахована заборгованість зі сплати комісії не могла бути в подальшому відступлена новому кредитору за договором факторингу. Отже, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості з комісії за обслуговування кредитної заборгованості за договором від 28.12.2018 року № 22037000103665 у сумі 42 04,2 гривні. Далі, як зазначалося вище, за договором про встановлення кредитного ліміту 26202000400155 від 09 січня 2019 року не передбачено розміру та підстав для нарахування комісії, проте, згідно пункту 1.3 цього договору, вартість інших послуг банку пов`язаних з користуванням платіжною карткою визначені в Тарифах банку. Як слідує з розрахунку заборгованості за вказаним договором, позивачем до стягнення нараховано 1200 гривень простроченої заборгованості по комісії, проте в супереч приписам статті 12, 81 ЦПК України останнім належно не мотивовано правових підстав для стягнення комісії, зокрема, не зазначено, яким пунктом договору передбачено нарахування комісії, а якщо нарахування комісії передбачено тарифами банку, то не надано доказів ознайомлення під підпис позичальницю з поточною редакцією відповідних тарифів. Крім того, у витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 15/12/2021, при розрахунку заборгованості за договором № 26202000400155 від 09.01.2019 року відсутня строкова чи прострочена заборгованість за комісією (а. с. 22, т. 1). Дані про існування заборгованості за договором комісії вказані вже в довідці нового кредитора, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» від 13 грудня 2024 року (а. с. 23, т. 1), проте, як зазначалося вище, судом не встановлено підстав для нарахування заборгованості за комісією. За таких\~обставин,\~відсутні правові\~підстави для\~стягнення заборгованості\~за простроченою\~комісією у\~сумі 1\~200\~гривень за\~кредитним договором № 26202000400155 від 09.01.2019 року. Далі, з урахуванням прострочення відповідачкою, як позичальницею строків виконання грошового зобов`язання, позивачем, як новим кредитором, нараховані інфляційні збитки та 3 проценти річних у відповідності до приписів частини 2 статті 625 ЦК України. Суд погоджується з можливість нарахування вказаних сум, однак вважає,\~що за\~договором від 28.12.2018 року № 22037000103665 не правильно визначений період такого нарахування. Зокрема, згідно приписів частини 2 статті 625 ЦК України, боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. Згідно приписів частини 1 статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Як слідує з наведеного позивачем розрахунку заборгованості в позовній заяві, період нарахування інфляційних збитків та 3 процентів річних 15.12.2021 року до 23.02.2022 року 70 днів (а. с. 7). Інфляційні збитки та 3 проценти річних нараховані на сукупний залишок заборгованості за тілом кредиту з 15.12.2023 року. Проте, як слідує зі змісту пункту 4 договору від 28.12.2018 року № 22037000103665, останній періодичний платіж повинен був бути сплаченим 28.12.2021 року, а згідно п. 1.1 договору, кінцева дата повернення кредиту 28.12.2021 року. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що як первісний, так і новий кредитор скористались правом вимагати дострокового повернення кредиту. Отже, в силу приписів статті 1 статті 253 ЦК України, строк нарахування інфляційних збитків та 3 процентів річних повинен розпочатись з 29.12.2021 року, наступної календарної дати після закінчення строку дії договору, а не з 15.12.2021 року, як зазначено позивачем. Період прострочення в даному випадку складає 57 днів, втрати від інфляції 532,12 гривень, 3 проценти річних 85.35 гривень. При цьому, суд погоджується з розрахунком інфляційних збитків та 3 процентів річних, нарахованих позивачем на суму заборгованості за кредитним договором № 26202000400155 від 09.01.2019 року. Отже, загальний розмір заборгованості за кредитним договором від 28.12.2018 року № 22037000103665 становить 18 895,75 гривень, що включає: 18 218,22 гривні заборгованість за тілом кредиту, 60,06 гривень заборгованість за відсотками, 532,12 гривень збитки від інфляції, 85,35 гривень 3 проценти річних. Загальний розмір заборгованості за договором про встановлення кредитного ліміту№ 26202000400155 від 09.01.2019 року становить 94 490,69 гривень, що включає 39 215,68 гривень заборгованість за тілом кредиту, 53 661,82 гривень заборгованість по відсоткам, 1 387,57 збитків від інфляції, 225,62 3 проценти річних. Загальний розмір стягнення становить: 113 386,44 гривні (94 490,69 гривень + 18 895,75 гривень). Далі, з урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню суд,

Outcome: partial