Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач КП «ЖЕО № 2» ПМР 09.10.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовна заява обґрунтована тим, що квартира [ADDRESS] не приватизована, належить до комунальної власності міста. Наймачем квартири є відповідач [PERSON] , також зареєстрована дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказував, що відповідач разом з малолітньою дитиною в квартирі давно не проживають. В позовній заяві позивач просив визнати [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.10.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву не подавала. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Третя особа просила проводити розгляд справи без участі представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи повідомлена про дату, час та місце розгляду, зокрема, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, з клопотаннями до суду не зверталася. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] не приватизована, належить до комунальної власності міста. Відповідач [PERSON] , 1988 року народження, є наймачем квартири квартира [ADDRESS] та знаходиться на реєстраційному обліку за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка також має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або член його сім`ї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] та її малолітня дитина в квартирі [ADDRESS] не проживають з травня 2019 року. Факт не проживання підтверджено складеними комісією актами від 04.10.2024, та від 12.03.2023. Відповідно до бази даних інформації щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, громадяни України [PERSON] та [PERSON] , 2018 року народження, 29.05.2019 перетнули державний кордон, пункт пропуску Бориспіль D, напрям виїзд. Дослідженими по справі доказами поважність причин відсутності відповідача за даною адресою не знайшла підтверджень. Право позивача є порушеним, квартира належить до комунальної власності міста. Тому з метою захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою. Також відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved