Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Білоцерківський дитячий будинок-інтернат, в якому просила: позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що через ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків їхні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліках в службі у справах дітей Білоцерківської міської ради. У зв`язку з безпосередньою загрозою для життя та здоров`я дітей на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 23 листопада 2021 року № 818 «Про негайне відібрання малолітніх дітей у батьків та їх влаштування», рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 грудня 2021 року № 878 «Про влаштування малолітньої дитини в сім`ю патронатного вихователя», рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 22 лютого 2022 року № 122 «Про продовження терміну перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя», рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 22 травня 2022 року № 305 «Про припинення дії договорів про патронат над дитиною та вибуття дітей із сім`ї патронатного вихователя», рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 08 червня 2022 року № 330 «Про влаштування малолітніх дітей до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 29 серпня 2022 року № 562 «Про продовження терміну перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя» малолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були відібрані від відповідачів та тимчасово протягом року виховувалися в сім`ї патронатного вихователя. Після вилучення дітей із сім`ї службою у справах дітей Білоцерківської міської ради було подано позов до суду про позбавлення батьків дітей батьківських прав та стягнення аліментів. Згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 05 жовтня 2022 року, справа № 357/14233/21, позовні вимоги судом було задоволено частково, а саме: позбавлено батьківських прав батька дітей [PERSON] щодо його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] й стягнуто з нього аліменти на утримання дітей. В іншій частині позову судом відмовлено. Батько неповнолітньої [PERSON] [PERSON] , [INFO] , загинув у місті Миколаєві через військову агресією росії проти України. 24 жовтня 2022 року мати дітей [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради із заявою про повернення в сім`ю її малолітніх дітей. 26 жовтня 2022 року це питання було розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради у присутності заявниці. Комісія дійшла висновку про доцільність припинення дії договорів про патронат та вибуття дітей з сім`ї патронатного вихователя. На підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 11 листопада 2022 року № 764 «Про припинення дії договорів про патронат над дітьми та вибуття дітей із сім`ї патронатного вихователя» 18 листопада 2022 року діти були передані їхній матері [PERSON] . Після повернення дітей в сім`ю службою у справах дітей Білоцерківської міської ради будо організовано соціально-правовий захист дітей. Зокрема Білоцерківським центом соціальних служб у листопада 2022 року сім`ю відповідачів було взято під соціальний супровід. Під час супроводу було поновлено пенсію старшій дитині [PERSON] по інвалідності та оформлено пенсію по втраті годувальника, поновлено виплати державної соціальної допомоги. Малолітню [PERSON] влаштовано в дошкільний навчальний заклад. Старшій дитині з інвалідністю [PERSON] оформлено паспорт, забезпечено односпальним ліжком з ортопедичним матрацом та постільною білизною. Також направлено [PERSON] на консультацію та обстеження у відділення ортопедії та травматології Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2. За результатами обстеження дитини рекомендоване оперативне лікування, оскільки в дівчинки вивих лівого кульшового суглобу, вона відчуває постійні болі. Проте покращення в родині відповідачів тривало не довго, вони не змінили свого ставлення до виконання батьківських обов`язків з виховання дітей. Так, малолітню доньку [PERSON] в садочок не водили, оскільки в неї постійно був педикульоз, який вони не лікували. Малолітній [PERSON] запізнювався на уроки, домашні завдання виконував не систематично та з помилками, до школи міг прийти без підручників та зошитів, порушував поведінку. Також мати дітей безвідповідально віднеслася та не виконувала рекомендації лікарів щодо оперативного лікування дочки [PERSON] , а навпаки, скориставшись медичними документами про потребу у оперативному лікуванні дочки у серпні 2023 року отримала від благодійника матеріальну допомогу в сумі близько 100 тис. грн., яку використала на свій розсуд. Пільги на оплату комунальних послуг для багатодітної сім`ї до цього часу не оформила. Стало відомо, що батьки почали зловживати алкоголем, їх часто бачили як вони купували спиртні напої. Перестали співпрацювати із фахівцем із соціальної роботи, відчиняти двері. У грудні 2023 року було припинено послугу соціального супроводу сім`ї відповідачів через не виконання без поважних причин вимог, визначених договором про надання соціальних послуг. Під час візиту у квітні 2024 року було виявлено, що ліжко, яке було восени 2023 року було залучено для [PERSON] вже відсутнє, зі слів матері дитини, воно зламалося та не підлягає ремонту. Також було з`ясовано, що сім`я має борг за електроенергію в сумі 32 тис. грн. З метою усунення або мінімізації складних життєвих обставин в яких перебуває родина відповідачів у червні 2024 року Білоцерківським міським центром соціальних служб вкотре було взято цю сім`ю під соціальних супровід. Під час супроводу було прийнято рішення про повторну консультацію у Київській міській дитячій клінічній лікарні № 2, домовлено з благодійною організацією про безкоштовний проїзд та автомобіль, попереджено матір про дату поїздки та наявність з собою необхідних документів. На передодні дня поїздки стало відомо, що мати дитини вживала алкоголь та була відсутня вдома, діти самостійно перебували в будинку та не мали їжі. Свою відсутність вона пояснила тим, що її чоловік під час сварки пішов з дому, забравши з собою єдиний телефон в їх сім`ї і вона його розшукувала. 08 червня 2024 року під час візиту фахівця із соціальної роботи за місцем проживання для здійснення супроводу матері з дитиною до лікарні було помічено, що діти перебували в занедбаному стані, з їжі - одна гречана каша, інших продуктів харчування в будинку не було. Мати дітей в дорогу для доньки [PERSON] не взяла ні їжі, ні води, а також необхідних документів. Під час поїздки мати спала та за донькою не дивилася. За результатами огляду лікаря ортопеда - травматолога та проведеної рентгенографії в дитини звих лівого стегна. Зі слів лікаря, вона відчуває постійні болі, рекомендовано оперативне втручання. В лікарні [PERSON] не дотрималася рекомендацій лікаря та після проведеної дитині рентгенографії відмовилася йти до лікаря та показувати йому результати. Фахівець із соціальної роботи був змушений самостійно консультувався з лікарем. [PERSON] повідомила, що не планує дотримуватися рекомендацій та проти того, щоб її доньку оперували. 11 липня 2024 року стало відомо, що мати дітей 10 липня 2024 року з трьома меншими дітьми пішла до знайомої розпивати алкогольні напої, а старшу дитину з інвалідністю залишила без догляду саму вдома. Про що, о 22:06 повідомив [PERSON] на спецлінію «102». Після приїзду працівників поліції було з`ясовано, що [PERSON] перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння, діти не зважаючи на пізню годину не спали, були брудні та не охайні. Цього ж дня мати дітей подала до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради заяви про влаштування її неповнолітньої дочки [PERSON] до Білоцерківського дитячого будинку-інтернату та про влаштування її малолітнього сина [PERSON] в сім`ю патронатного вихователя. На підставі наказу служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 11 липня 2024 року № 111/03-11 «Про передачу малолітньої дитини [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] », рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 05 серпня 2024 року № 623 «Про влаштування малолітньої дитини [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 08 жовтня 2024 року № 832 «Про продовження терміну перебування малолітнього [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » малолітній з 11 липня 2024 року і дотепер виховується у сім`ї патронатного вихователя. 29 серпня 2024 року до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради надійшло повідомлення про неповнолітню [PERSON] та малолітню [PERSON] , які залишилися без батьківського піклування. Під час проведення обстеження умов проживання з`ясовано обставини, за яких діти залишилась без батьківського піклування, а саме: діти знаходилися з [PERSON] , батьком малолітнього [PERSON] , відносно [PERSON] та [PERSON] згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року, справа № 357/14233/21, [PERSON] позбавлений батьківських прав; батько неповнолітньої [PERSON] [PERSON] [INFO] загинув; мати дітей [PERSON] з 27 серпня 2024 року відсутня вдома, фактичне місце її перебування не відоме. Діти були недоглянуті, голодні, брудні, наявний педикульоз, гниди, в будинку газ та електропостачання відключені через борги, відсутні продукти харчування. [PERSON] написав до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради заяву про влаштування його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до сім`ї патронатного вихователя у зв`язку із складними життєвими обставинами, які виникли в його родині. На підставі наказу служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 29 серпня 2024 року № 137/03-11 «Про передачу малолітніх дітей [PERSON] , та [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 10 вересня 2024 року № 744 «Про влаштування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » з 29 серпня 2024 року і дотепер ці діти також перебувають сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Неповнолітню [PERSON] було направлено до комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня № 2» для обстеження стану її здоров`я та надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах та документування фактів жорстокого поводження з нею. Згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 10 вересня 2024 року № 745 «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування [PERSON] у Білоцерківським дитячий будинок-інтернат» неповнолітня з 26 вересня 2024 року і до цього часу перебуває на повному державному утриманні у вище вказаному закладі. 02 вересня 2024 року мати дітей подала до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради заяву в якій повідомила, що вона дійсно 27 серпня 2024 року залишила всіх своїх дітей без догляду, на сьогодні забирати додому їх не планує, оскільки хоче вирішити проблему із світлом і подальших умов для проживання своїх дітей. На сьогодні відповідачі із фахівцем із соціальної роботи не співпрацюють, індивідуальний план соціального супроводу не виконують, наявних проблем не усвідомлюють. Через невиконання умов договору про надання соціальних послуг без поважних причин 25 вересня 2024 року надання відповідачам соціальної послуги «Соціальний супровід сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах» припинено. Вважають, що вказані обставини підтверджують факти ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків. Позбавлення батьків дітей батьківських прав у цьому випадку допустиме та відповідає інтересам дітей, оскільки наявна їхня вина і вони не хочуть та не можуть змінити свою поведінку на краще. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою суду від 25 жвтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 05.12.2024 р. Підготовче судове засідання призначене на 05.12.2024 р. за клопотанням відповідача [PERSON] було відкладено до 23.01.2025р. Ухвалою суду від 23 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2025 р. Судом 26.02.2025 р. за вх..№10711 отримано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, за підписом відповідача [PERSON] . Судом 27.02.2025 р. за вх..№10846 отримано рішення органу опіки та піклування - виконачого комітету Білоцерківської міської ради від 25.02.2025 р. №133 «Про вирішенняя судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх дітей». Позивач в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача за довіреністю Махаринський Г.В. надав до суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 27.02.2025 р. за вх..№10850 в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, позовні вимоги підтримує та просить ухвалити рішення у справі, оскільки значне затягування розгляду справи суперечить правам та інтересам дітей, які півроку фактично залишені поза сімейним оточенням із вини відповідачів та позбавленні батьківського піклування, чим порушуються право дітей на виховання та проживання в сім`ї. Відповідачі, які належним чином повідомлені про відкриття провадження за правилами загального позовного провадження, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористалися, в судове засідання повторно не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Третя особа в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом 27.02.2025 р. за вх..№10849 отримано заяву, в якій представник Білоцерківського дитячого будинку-інтернату Онопрієнко О.М., яка діє на підставі довіреності, просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Так, судом встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Також встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Батько неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] , [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . В ході розгляду справи встановлено, що через ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків їхні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку в службі у справах дітей Білоцерківської міської ради. Відповідачі з дітьми проживали за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що через безпосередню загрозу для життя та здоров`я дітей на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 23 листопада 2021 року № 818 «Про негайне відібрання малолітніх дітей у батьків та їх влаштування», рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 15 грудня 2021 року № 878 «Про влаштування малолітньої дитини в сім`ю патронатного вихователя», рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 22 лютого 2022 року № 122 «Про продовження терміну перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя», рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26 травня 2022 року № 305 «Про припинення дії договорів про патронат над дитиною та вибуття дітей із сім`ї патронатного вихователя», рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 08 червня 2022 року № 330 «Про влаштування малолітніх дітей до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 29 серпня 2022 року № 562 «Про продовження терміну перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя» діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були відібрані від їхніх батьків та тимчасово протягом року виховувалися в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 05 жовтня 2022 року по справі № 357/14233/21, позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання його дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 29 листопада 2021 року та до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування сум аліментів на особистий рахунок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у відділенні Державного ощадного банку України. 24 жовтня 2022 року мати дітей [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради із заявою про повернення в сім`ю її малолітніх дітей. На підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 11 листопада 2022 року № 764 «Про припинення дії договорів про патронат над дітьми та вибуття дітей із сім`ї патронатного вихователя» 18 листопада 2022 року діти були передані їхній матері [PERSON] . Також судом встановлено, що Білоцерківським центом соціальних служб у листопаді 2022 року сім`ю відповідачів було взято під соціальний супровід. Під час супроводу старшій дитині з інвалідністю [PERSON] було поновлено пенсію по інвалідності та оформлено пенсію по втраті годувальника, поновлено виплати державної соціальної допомоги, оформлено паспорт. Також було направлено [PERSON] на консультацію та обстеження у відділення ортопедії та травматології Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2. За результатами обстеження дитини рекомендоване оперативне лікування. Малолітню [PERSON] влаштовано в дошкільний навчальний заклад. Проте покращення в родині відповідачів тривало не довго, вони не змінили свого ставлення до виконання батьківських обов`язків з виховання дітей. Батьки малолітню доньку [PERSON] в садочок не водили. Малолітній [PERSON] запізнювався на уроки, домашні завдання виконував не систематично та з помилками, до школи міг прийти без підручників та зошитів, порушував поведінку. Крім того, мати дітей безвідповідально віднеслася та не виконала рекомендацій лікарів щодо оперативного лікування дочки [PERSON] . Пільги на оплату комунальних послуг для багатодітної сім`ї не оформила. Стало відомо, що батьки почали зловживати алкоголем, накопичили борги за електроенергію. Перестали співпрацювати із фахівцем із соціальної роботи, відчиняти двері. У грудні 2023 року Білоцерківським міським центром соціальних служб було припинено надання послуги соціального супроводу сім`ї відповідачів через не виконання без поважних причин вимог, визначених договором про надання соціальних послуг, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями листів Білоцерківського міського центру соціальних служб від 07 серпня 2023 року № 405/02-15, від 16 жовтня 2023 року № 558/02-15, від 06 листопада 2023 року № 617/02-15, від 22 грудня 2023 року № 737/02-15 та від 26 квітня 2024 року № 257/02-15. З листів Білоцерківського міського центру соціальних служб від 04 червня 2024 року № 341/02-15, від 01 липня 2024 року № 343/02-15 та від 10 липня 2024 року № 416/02-15 вбачається, що з метою усунення або мінімізації складних життєвих обставин в яких перебуває родина відповідачів у червні 2024 року Білоцерківським міським центром соціальних служб вкотре було взято цю сім`ю під соціальних супровід. Під час супроводу було прийнято рішення про повторну консультацію у Київській міській дитячій клінічній лікарні № 2, домовлено з благодійною організацією про безкоштовний проїзд та автомобіль, попереджено матір про дату поїздки та наявність з собою необхідних документів. На передодні дня поїздки стало відомо, що мати дитини вживала алкоголь та була відсутня вдома, діти самостійно перебували в будинку без їжі. 08 липня 2024 року під час візиту фахівця із соціальної роботи за місцем проживання родини [PERSON] для здійснення супроводу матері з дитиною до лікарні було помічено, що діти перебували в занедбаному стані. Під час огляду неповнолітньої [PERSON] лікарем було рекомендовано оперативне втручання, однак [PERSON] повідомила, що не планує дотримуватися рекомендацій лікаря та проти того, щоб її доньку оперували. З листа Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області від 11 липня 2024 року № СЕД -30821-2024 вбачається, що 10 липня 2024 року близько 21:00 год. [PERSON] разом з трьома меншими дітьми пішла до знайомої розпивати алкогольні напої, а старшу дитину з інвалідністю залишила без догляду саму вдома. Про що, о 22:06 повідомив [PERSON] на спецлінію «102». Після приїзду працівників поліції було з`ясовано, що мати дітей перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння, діти не зважаючи на пізню годину не спали та були брудні. 11 липня 2024 року [PERSON] подала до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради заяви про допомогу влаштуванні її неповнолітньої дочки [PERSON] до Білоцерківського дитячого будинку-інтернату та про влаштування її малолітнього сина [PERSON] в сім`ю патронатного вихователя. На підставі наказу служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 11 липня 2024 року № 111/03-11 «Про передачу малолітньої дитини [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] », рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 05 серпня 2024 року № 623 «Про влаштування малолітньої дитини [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] », рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 08 жовтня 2024 року № 832 «Про продовження терміну перебування малолітнього [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25 грудня 2024 року № 1045 «Про продовження терміну перебування малолітнього [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » малолітній [PERSON] з 11 липня 2024 року виховується у сім`ї патронатного вихователя. Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним працівниками служби у справах дітей Білоцерківської міської ради 29 серпня 2024 року, до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради надійшло повідомлення про неповнолітню дитину з інвалідністю [PERSON] та малолітню [PERSON] , які залишились без батьківського піклування. Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради спільно з Білоцерківським міським центром соціальних служб було проведено обстеження умов їхнього перебування, стану здоров`я та з`ясовано обставини, за яких діти залишилась без батьківського піклування. Встановлено, що діти із їхніми батьками [PERSON] та [PERSON] (позбавлений батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ) й меншим братом [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . Мати дітей [PERSON] з 27 серпня 2024 року відсутня вдома, фактичне місце її перебування не відоме. За вказаною адресою відсутні належні умови для проживання дітей. 29 серпня 2024 року [PERSON] написав до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради заяву про влаштування його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до сім`ї патронатного вихователя у зв`язку із складними життєвими обставинами, які виникли в його родині. На підставі наказу служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 29 серпня 2024 року № 137/03-11 «Про передачу малолітніх дітей [PERSON] , та [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] », рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 10 вересня 2024 року № 744 «Про влаштування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26 листопада 2024 року № 961 «Про продовження терміну перебування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » малолітні з 29 серпня 2024 року виховуються у сім`ї патронатного вихователя. На підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 10 вересня 2024 року № 745 «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування [PERSON] у Білоцерківський дитячий будинок-інтернат», неповнолітню [PERSON] було направлено до комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня № 2» для обстеження стану її здоров`я та надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах. Неповнолітня з 26 вересня 2024 року перебуває в зазначеному закладі. 02 вересня 2024 року [PERSON] подала до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради заяву в якій повідомила, що вона дійсно 27 серпня 2024 року залишила всіх своїх дітей без догляду, на сьогодні забирати додому їх не планує, оскільки хоче вирішити проблему із погашенням боргу за електроенергію та створенням належних умов для проживання дітей. Згідно з інформацією Білоцерківського дитячого будинку інтернату за час перебування в закладі неповнолітньої [PERSON] , її мати [PERSON] відвідала дитину лише один раз 30 вересня 2024 року, про що свідчить лист від 05 грудня 2024 року за № 1786. Відповідно до інформації Білоцерківського міського центру соціальних служб через невиконання умов договору про надання соціальних послуг без поважних причин сім`ї відповідачів припинено надання послуги соціального супроводу сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах. До сьогодні батьки на співпрацю не йдуть, за допомогою щодо повернення дітей не звертаються, борги за електроенергію не погасили, що підтверджується листами від 10 вересня 2024 року № 512/02-15, від 25 вересня 2024 року № 534/02-15, від 09 грудня 2024 року № 683/02-15, 16 грудня 2024 року № 699/02-15 та від 15 січня 2025 року № 36/02-15. З акту обстеження умов проживання від 10 січня 2025 року вбачається, що службою у справах дітей Білоцерківської міської ради під час планового обстеження умов проживання відповідачів потрапити в помешкання не вдалося. В телефонному режимі мати дітей повідомила, що вона з чоловіком на роботі, зазначила, що світло в будинку ще не підключене. Аліну Леонідівну в телефонному режимі було запрошено на чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 25 лютого 2025 року за № 133, орган опіки та піклування - виконавчий комітет міської ради дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дітей, що є правовою підставою для позбавлення їх батьківських прав. Позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Так, висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету міської ради щодо про позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 595/1638/19, провадження № 61-3503 св 21. Позивач зазначає, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків та позбавлення батьків дітей батьківських прав у цьому випадку допустиме та відповідає інтересам дітей, оскільки наявна їхня вина і вони не хочуть та не можуть змінити свою поведінку на краще. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 листопада 2021 року справа № 592/17972/19. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). В свою чергу, під час розгляду справи було достеменно встановлено, що відповідачі свідомо продовжують ухиляється від покладених на них обов`язків по вихованню своїх дітей, не зважаючи на те, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 05 жовтня 2022 року, справа № 357/14233/21, позбавлено батьківських прав батька дітей [PERSON] щодо його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] й стягнуто з нього аліменти на утримання дітей та попереджено відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей. Не виконання та продовження нехтування обов`язком щодо виконання батьківських обов`язків з боку відповідачів, призвело до того, що діти були позбавлені батьківського піклування. Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідачі свідомо ухиляються (продовжують) від покладених на них обов`язків по вихованню своїх дітей. Таким чином, суд приходить до висновку, що змінити поведінку відповідачів у кращу сторону неможливо. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини (cт. 18 Конвенції про права дитини). Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дітей, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] є виправданим з огляду на забезпечення найкращих інтересів дітей, а тому позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати в першу чергу саме інтересам дітей. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 357/17852/15-ц. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених обставин на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, які вказують на нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, є всі підстави щодо позбавлення відповідчів батьківських прав. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання. Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже, з урахуванням частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, тому вирішення судом першої інстанції у цій справі вимоги про стягнення аліментів не є порушенням норм процесуального права, оскільки суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18 (провадження № 61-4346св20). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідачів, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей підлягають до задоволення. При цьому, суд також бере до уваги, що з огляду на положення ст. 161 ЦПК України, аліменти на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні). Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. До того ж, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц, провадження № 61-46794св18. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Як зазначено вище, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів, може бути підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів. Дана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 462/4973/15-ц. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З 1 січня 2024 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» ставки судового збору змінюються. Як визначено у Законі, судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд в постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 758/5118/21 (провадження № 61-5554сво23). Враховуючи, що позовні вимоги задоволені та позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь держави у розмірі 1211,20 грн. з кожного. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved