Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

ТОВ «ФК «ПАРІС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.10.2019 між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] було підписано заяву-договір №0042653 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. ТОВ «ФК «ПАРІС» вказує, що копія заяви-договору №0042653 від 21.10.2019 та копія публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена рішенням правління АТ «РВС БАНК» протокол №01022019/1 від 01.02.2019. Відповідно до заяви-договору №0042653 від 21.10.2019 відповідач підписанням заяви-договору акцептував укладання розміщеного на сайті банку договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, ознайомлена з умовами договору та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору. ТОВ «ФК «ПАРІС» стверджує, що на підставі поданої заяви-договору [PERSON] був наданий споживний кредит шляхом переказу на картковий рахунок коштів у сумі 10526,32 грн., строк дії кредиту - 35 місяців, процентна ставка 49 % річних, тип ставки-фіксована, разова комісія при видачі кредиту 5 % від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 0% від суми наданого кредиту. Позивач зазначає, що 28.12.2021 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» був укладений договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1. На дату звернення до суду відповідач грошові кошти, отримані в кредит, не повернув та інші платежі, передбачені умовами договору не сплатив. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 25278,37 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту\~13022,45 грн.; заборгованість за процентами\~4409,74 грн.; заборгованість за комісією\~7846,18 грн. Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованість у сумі 26137,21 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 2422,40 грн.. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник ТОВ «ФК «ПАРІС» Єгоров О.Ф. не з`явився. У позовній заяві просив проводити розгляд справи без представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 21.10.2019 між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] підписано заяву-договір №0042653 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов договору, сума кредиту становить 10526,32 грн. Строк дії кредиту - 35 місяці. Процента ставка, фіксована - 49,00% річних. Разова комісія при видачі кредиту складає 5% від суми наданого кредиту. Щомісячна комісія за супроводження кредиту становить 0% від суми наданого кредиту. В день підписання заяви-договору №0042653 від 21.10.2019, [PERSON] отримав платіжну картку № [NUMBER] , яка відкрита згідно умов заяви-договору, що підтверджується розпискою щодо отримання платіжної картки від 21.10.2019. Додатком №1, який є невід`ємною частиною заяви-договору №0042653 від 21.10.2019 визначено наступні умови: складовi загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та iншi платежі за договором. Наявність підпису відповідача у вказаних вище документах свідчить про його обізнаність з усіма умовами кредитування. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів за договором №0042653 від 21.10.2019 підтверджується меморіальними ордерами №6595, №5696 від 17.12.2019 та виписками по особовому рахунку за період з 28.12.2021 по 28.12.2021. Відповідачем вказані документи не спростовані. 28 грудня 2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» був укладений договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1. Відповідно до п. п. 1.1, 3.1 договору про відступлення права вимоги №28/10/2021-1 від 28.12.2021, первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами зазначеними в додатку №1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками. Права вимоги за кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до додатку №1 до договору №28/10/2021-1 від 28.12.2021 про відступлення прав вимоги, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» від АТ «РВС БАНК» перейшло право вимоги за договором №0042653 від 21.10.2019, укладеним з [PERSON] 25 січня 2022 року ТОВ «ФК «ПАРІС» направило на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості. Вимога залишена без задоволення. Частиною першою\~статті 638 ЦК України \~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За змістом\~статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст.\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього кодексу. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1\~ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1\~ст.89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У підписаній позичальником заяві-договору №0042653 від 21.10.2019 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, встановлено разову комісію при видачі кредиту в розмірі 5% від суми наданого кредиту та щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 0% від суми наданого кредиту. Згідно з абзацом третім частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Отже, суд вважає, що встановлення щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 5% від суми наданого кредиту є нікчемною, а тому нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставною та вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення. Таким чином, зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що загальна сума боргу до стягнення становить 18024,45 грн (із розрахунку 13022,45 грн. тіло кредиту + 4409,74 грн. проценти) та відповідно до положень\~ст. 625 ЦК України\~із вказаного розміру заборгованості підлягає стягненню 3% річних в сумі 83,10 грн та інфляційні втрати у розмірі 509,16 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 1670,48 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial