Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що на підставі наказу про прийом на роботу № 62-ВК від 22.11.2021 [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду водія ТОВ «Власов Транс» з 23.11.2021. 22.11.2021 після ознайомлення із наказом про прийом на роботу між сторонами був укладений договір про матеріальну відповідальність працівника за передані йому підзвітні цінності. 23.11.2021 між [PERSON] та ТОВ «Власов Транс» був складений акт приймання передачі автомобіля [NUMBER] . Наказом від 28.01.2022 № 03-ВК [PERSON] був звільнений на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивач зазначає, що 24.12.2021 відбулася ДТП за участю ТЗ RENAULT MIDLUM, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який скоїв наїзд на припаркований ТЗ KIA SORENTO д.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] . На момент скоєння ДТП [PERSON] був працівником ТОВ «Власов Транс», яке є власником ТЗ RENAULT MIDLUM, д.н. [NUMBER] , яким на момент ДТП керував [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.01.2022 у справі №752/709/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП. [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із позовною заявою до ТОВ «Власов Транс», треті особи: [PERSON] , ПАТ «Просто Страхування» про стягнення матеріального збитку, завданого водієм [PERSON] , який на той час був працівником Товариства. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.09.2023 у справі №752/17498/22 позов задоволено та стягнуто з ТОВ «Власов Транс» на користь [PERSON] матеріальний збиток, завданий внаслідок дорожньотранспортної пригоди 24.12.2021 в розмірі 46 117,60 грн., витрати на проведення експертного дослідження транспортного засобі та складання висновку експерта № 5 від 23.05.2022 з автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 500 грн. та судовий збір в розмірі 992,40 грн. Не погоджуючись із вказаним рішенням ТОВ «Власов Транс» подало апеляційну скаргу, яку постановою Київського апеляційного суду від 19.07.2024 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05.09.2023 в частині стягнення матеріальної шкоди і судових витрат змінено, стягнувши з ТОВ «Власов Транс» на користь [PERSON] 32 751, 48 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати у розмірі 2 479, 32 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Власов Транс» судові витрати у сумі 431,69 грн. ТОВ «В ТОВ «ВЛАСОВ ТРАНС» виконало рішення суду та сплатило [PERSON] 35 230,80 грн., що підтверджується платіжними інструкціями (№ 1714 від 12.08.2024, № 1733 від 20.08.2024 та № 1750 від 30.08.2024). Крім того, Товариством були понесені додаткові витрати: 1 056,91 грн. сплачений судовий збір (платіжна інструкція № 968 від 14.09.2023) та 4 000 грн. за надання професійної правничої допомоги, що підтверджується платіжними інструкціями (№646 від 02.05.2023 та № 970 від 15.09.2023). Отже, загальна сума понесеного збитку, якого зазнало Товариство у зв`язку із скоєнням дорожньо транспортної пригоди працівником [PERSON] складає 40 287,71 грн. Позивач неодноразово в телефонному режимі намагався вирішити спір, зокрема надати умови розстрочки виплату боргу. Деякий час відповідач погоджувався, проте виплати не здійснював. 15.11.2024 Товариство відправило [PERSON] письмову вимогу про сплату боргу. Вказаний лист повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання. У зв`язку з вищезазначеним у ТОВ «Власов ТРАНС» виникло право зворотної вимоги до винної особи. Добровільно відшкодовувати шкоду в порядку регресу [PERSON] відмовляється. Відповідно до ухвали суду від 22.01.2025 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, а тому суд, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі наказу про прийом на роботу № 62-ВК від 22.11.2021 [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду водія ТОВ «Власов Транс» з 23.11.2021. 22.11.2021 після ознайомлення із наказом про прийом на роботу між сторонами був укладений договір про матеріальну відповідальність працівника за передані йому підзвітні цінності. 23.11.2021 між [PERSON] та ТОВ «Власов Транс» був складений акт приймання передачі автомобіля [NUMBER] . Згідно Наказу від 28.01.2022 № 03-ВК [PERSON] був звільнений на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. 24.12.2021 відбулася ДТП за участю ТЗ RENAULT MIDLUM, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який скоїв наїзд на припаркований ТЗ KIA SORENTO д.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] . На момент скоєння ДТП [PERSON] був працівником ТОВ «Власов Транс», яке є власником ТЗ RENAULT MIDLUM, д.н. [NUMBER] , яким на момент ДТП керував [PERSON] . Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. При цьому, строк позовної давності для звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди становить 1 рік з дня її виявлення. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням роботодавця, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження роботодавця, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання роботодавцем позову до місцевого загального суду. Згідно ст.137 ЗКпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Враховуючи викладене, позивачем підтверджена пряма дійсна шкода в розмірі 40287,71 грн., яка полягає в неналежному виконанні відповідачем своїх трудових обов`язків, визначених договором про матеріальну матеріальну відповідальність працівника, а саме не забезпечив збереження вантажу при транспортуванні в повному обсязі, що спричинило недостачу вантажу. Щодо строків звернення до суду із позовом суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3. ст.233 КЗпП України,\~для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України установлено карантин. Відповідно до ч.1 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2023, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено та діє на момент звернення позивача до суду. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. За таких обставин суд приходить до висновку, що строк звернення позивача із позовом до суду не пропущений. Витрати на правничу допомогу заявлені позивачем в сумі 15000 грн, суд вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивачем в позові вказано, що докази на підтвердження понесених витрат будуть подані ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. А отже, це питання підлягає вирішенню в порядку\~ч.8 ст.141 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved