Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» звернулося\~до суду\~з позовною\~заявою до\~відповідача,\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» суму\~заборгованості за\~Кредитним договором\~№3005357107\~в розмірі\~15848\~грн.\~76\~коп.,\~з яких: 9717\~грн.\~27\~коп.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу;\~85\~коп.\~ \~заборгованість за\~відсотками;\~6130\~грн.\~64\~коп.\~ сума\~заборгованості за\~комісією; суму заборгованості за договором позики №54701 в розмірі 5908 грн. 40 коп., з яких: 2000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3608 грн. 40 коп. сума заборгованості за відсотками, 300 грн. - сума заборгованості за комісією, а всього 21757 грн.16 коп. Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 15.04.2021\~між відповідачем\~та ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ\~РІШЕНЬ» укладено\~кредитний договір\~№3005357107, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. 07.10.2016 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір факторингу №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» прийняло належні «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ «ТАСКОМБАНК» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у Реєстрі боржників. 08.11.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та позивачем укладено Договір факторингу №НІ/11/10-Ф, відповідно до умов якого позивач прийняв належні АТ «ТАСКОМБАНК» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №3005357107 в розмірі 15848 грн. 76 коп., з яких: 9717 грн. 27 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 85 коп. заборгованість за відсотками; 6130 грн. 64 коп. сума заборгованості за комісією; Крім цього, 26.10.2021 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІА ГРУП» укладено договір позики №54701, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути такі та сплатити проценти відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі. 05.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІА ГРУП» та позивачем укладено Договір факторингу №05012024, відповідно до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІА ГРУП» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 05.01.2024 до Договору факторингу №05012024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №54701 в розмірі 5908 грн. 40 коп., з яких: 2000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3608 грн. 40 коп. сума заборгованості за відсотками, 300 грн. - сума заборгованості за комісією. Всупереч умовам кредитного договору та договору позики, відповідач не виконала своїх зобов`язань, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості, а тому просить стягнути таку у загальному розмірі 21757 грн.16 коп. в судовому порядку. Ухвалою від 28.11.2024 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 23.12.2024, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 19.02.2025. В судове засідання представник позивача не з`явилася, розгляд справи просила проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено,\~що 15.04.2021\~між відповідачем\~та ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ\~РІШЕНЬ» укладено кредитний договір №3005357107, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. 07.10.2016 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір факторингу №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» прийняло належні «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ «ТАСКОМБАНК» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у Реєстрі боржників. 08.11.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та позивачем укладено Договір факторингу №НІ/11/10-Ф, відповідно до умов якого позивач прийняв належні АТ «ТАСКОМБАНК» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу №НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №3005357107 в розмірі 15848 грн. 76 коп., з яких: 9717 грн. 27 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 85 коп. заборгованість за відсотками; 6130 грн. 64 коп. сума заборгованості за комісією; Крім цього, 26.10.2021 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІА ГРУП» укладено договір позики №54701, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути такі та сплатити проценти відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі. 05.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІА ГРУП» та позивачем укладено Договір факторингу №05012024, відповідно до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІА ГРУП» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 05.01.2024 до Договору факторингу №05012024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №54701 в розмірі 5908 грн. 40 коп., з яких: 2000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3608 грн. 40 коп. сума заборгованості за відсотками, 300 грн. - сума заборгованості за комісією. Відповідно до\~ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 жовтня 2019 року по справі №740/4328/14. Згідно із\~Законом України «Про захист прав споживачів»\~послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16. З урахуванням вимог ст.ст.\~549-552,\~625,\~1046,\~1048,\~1050 ЦК України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором,є нікчемними. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що оскільки фінансовими установами у кредитному договорі була встановлена плата за послуги, які за законом повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за комісіями, яка згідно двох договорів становить 6430 грн. 64 коп. Відтак суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до розгляду частково, зокрема з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №3005357107 від 15.04.2021 в розмірі 9718 грн.12 коп., з яких: 9717 грн. 27 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 85 коп. заборгованість за відсотками; за договором №54701 від 26.10.2021 в розмірі 5608 грн. 40 коп., з яких: 2000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3608 грн. 40 коп. сума заборгованості за відсотками, відповідно разом стягненню з відповідача за двома кредитними договорами підлягає заборгованість в розмірі 15326 грн.52 коп. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3028 грн. (а.с.46), пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2133 грн. 03 коп. (3028х15326,52/21757,16).

Outcome: partial