Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

26.12.2024 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Z40.706.70437 від 10.04.2017 в розмірі 94062,27 грн. В обґрунтування позову посилалося на те, що 10.07.2017 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено вищевказаний кредитний договір, за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 39836,00 грн на умовах повернення, сплати процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредитної заборгованості згідно з графіком платежів. Банк зі свого боку зобов`язання з надання кредиту [PERSON] виконав. Однак неналежне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором призвело до виникнення заборгованості в розмірі 94062,27 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 29946,73 грн, заборгованості за процентами в розмірі 17293,16 грн, заборгованості з комісії в розмірі 52822,28 грн. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (колишня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено договір факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 відповідно до якого, до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором №Z40.706.70437 від 10.04.2017 на суму 94062,27 грн. Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 31.12.2024 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач до судового засідання не з`явився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення, на що позивач надав згоду, та що узгоджується з положеннями ст.ст.223, 280 ЦПК України. При цьому, фіксування судового засідання не здійснювалося, що відповідає положенням ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що 10.04.2017 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Z40.706.70437 (далі Договір). Пунктами Договору визначено, що банк надає позичальнику грошові кошти на поточні потреби в розмірі 39836,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (1.1.); кредит надається шляхом переказу у безготівковій формі за реквізитами, зазначеними у договорі (1.3.); строк кредитування становить 60 місяців (1.2.); проценти за користування кредитними коштами становлять 21,9900% (1.5.); за обслуговування кредиту позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів (1.12); позичальник повертає кредит разом з процентами, платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 10 числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних платежів у такій послідовності: прострочені проценти, прострочена плата за обслуговування кредиту; прострочена заборгованість за кредитом; строкові проценти та строкова плата за обслуговування кредиту; строкова заборгованість за кредитом; штрафні санкції (2.1.) (а.с.8-10). Відповідно до\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~ (ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Позивачем підтверджено факт перерахування на рахунки [PERSON] кредиту у погодженому сторонами розмірі (а.с.15). Згідно з Графіком щомісячних платежів за кредитним договором (п.6 Договору) щомісячні внески сплачуються на транзитний рахунок банку 10 числа кожного місця протягом 60 місяців, починаючи з 10.05.2027 і до 10.04.2022; сума тіла кредиту та процентів за кредитом є змінною кожного місця, незмінними є щомісячна сума комісії в розмірі 1354,42 грн та загальна сума платежу в розмірі 2454,42 грн, окрім як 10.04.2022 2489,96 грн (а.с.9 зв.-10). На виконання умов Договору відповідач [PERSON] повернув банку: 25.04.2017 - 2455 грн, 09.06.2017 - 2500 грн, 17.07.2017 - 2500 грн, 16.08.2017 - 2500 грн, 20.09.2017 - 2500 грн, 10.11.2017 - 5000 грн, 28.12.2017 - 2500 грн, 14.02.2018 - 2500 грн, 27.02.2018 - 2500 грн, 10.05.2018 - 4500 грн, 08.06.2018 - 3000 грн, 23.08.2018 - 7000 грн, 13.09.2018 - 2500 грн, 20.09.2018 - 200 грн, 22.10.2018 - 2600 грн, 10.12.2018 - 2500 грн, 25.02.2019 - 5000 грн, 01.03.2019 - 2100 грн, 02.04.2019 - 2450 грн, 02.07.2019 - 2500 грн, 08.07.2019 - 4990 грн, 08.10.2019 - 5700 грн, 11.10.2019 - 1960 грн, 28.12.2019 - 5000 грн, 09.01.2020 - 2100 грн, а всього 79055,00 грн (а.с.26-29). Заборгованість [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за розрахунками кредитодавця становить 94062,27 та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 23946,73 грн, заборгованості з процентів в розмірі 17293,16 грн, заборгованості з комісії в розмірі 52822,38 грн (а.с.25). 25.07.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» уклали договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги кредитним договором №Z40.706.70437 від 10.04.2017 відповідно до акту прийому - передачі Реєстру Боржників за договором про відступлення прав вимог №01.02-31/23. 25.03.2024 ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінило найменування Товариства на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК Українизаміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статей 1080,\~1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №Z40.706.70437 від 10.04.2017. Відповідно до\~ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.\~610,\~611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1\~ст.612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Як зазначалося, позивач заявляє вимогу про стягнення з [PERSON] на свою користь заборгованості з комісії в розмірі 52822,38 грн, обов`язок по сплаті якої виник у [PERSON] на підставі п.1.12. Договору, та зазначений у графіку платежів в п.6. Договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 10.04.2017 банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін між сторонами визначаються\~Законом України «Про захист прав споживачів». У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі №204/224/21, зроблено наступний правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті\~1\~та частини другої статті\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування».» В кредитному договорі №Z40.706.70437 від 10.04.2017 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за управління кредиту. Ураховуючи, що фінансова установа не зазначила та не надала доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення пункту 1.12. щодо встановлення щомісячної комісії у розмірі 13454,42 грн, згідно графіку платежів, є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з комісії в розмірі 52822,38 грн є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, з вищевказаних підстав підлягає перерахунку розмір заборгованості [PERSON] за кредитом та за процентами, з урахуванням сплачених ним грошових сум на виконання умов кредитного договору, які необґрунтовано були зараховані банком на погашення заборгованості з комісії. Як вбачається з пункту 6. Договору «Графік щомісячних платежів за кредитним договором», [PERSON] мав повернути банку кредит в розмірі 39836,00 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 26199,04 грн, а всього 66035,04 грн. За період з 25.04.2017 по 09.01.2020 [PERSON] сплатив банку 79055,00 грн, з яких банк перераховував щомісячно по 1345,42 грн на сплату заборгованості з комісії, що суд визнав нікчемним. Отже, на теперішній час і [PERSON] відсутня заборгованість за кредитним договором №Z40.706.70437 від 10.04.2017, а тому в задоволенні позову ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed