Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Укрглобал Фінанс" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 березня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит" та відповідачем було укладено кредитний договір №945697. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником, одноразового ідентифікатора.Відповідачу надано кредит у розмірі 10000 гривень шляхом переказу на платіжну карту емітовану АТ КБ"Приватбанк" строком користування до 29.02.2024 року. 26 січня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Укрглобал Фінанс" укладено Договір факторингу №2601-24-1 від 26.01.2024. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «ФК «"Укрглобал Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача. Враховуючи викладене, просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Укрглобал Фінанс" заборгованість за кредитним договором №945697 від 06.03.2023 в розмірі 74864 гривень та понесені судові витрати, витрати на правову допомогу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11. 2024 року справу № 306/2353/24 (провадження № 2/306/922/24) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 80). 06 січня 2025 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 83). Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.84). Відповідач у судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06 березня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір №945697. Відповідачу надано кредит у розмірі 10000 гривень шляхом переказу на платіжну карту емітовану АТ КБ"Приватбанк" строком користування до 29.02.2024 року(а.с.15-27). 26 січня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Укрглобал Фінанс" укладено Договір факторингу №2601-24-1 від 26.01.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №2601-24-1 від 26.01.2024 товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Укрглобал Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 945697 від 06.03.2023 (а.с. 48). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору.... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Згідно договору про надання правової допомоги № 02-08/2024 від 02.08.2024 року, акту № 5 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року вбачається, що вартість послуг, наданих адвокатом становить 10000 грн. 00 коп. (а.с.49-57). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу, зокрема послуги адвоката за складання позовної заяви про стягнення боргу вартістю 10 000,00 грн. є завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та не були складними. Витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними. Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 4500,00 грн. В решті вимог відмовити.

Outcome: partial