Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

У вересні 2024 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла вищезазначена позовна заява про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у комунальній власності Михайлівської сільської ради Запорізької району Запорізької області з 2023 року знаходиться квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS] , в даній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , але фактично не проживають у ній більше семи років. Оскільки місцепроживання відповідачів не відоме позивач не звертався з вимогою про добровільне зняття з реєстрації з вищевказаної квартири. Представник позивача позовні вимоги підтримав надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідачі про дату та час слухання справи повідомлялися судом належним чином, у суде засідання не з`явились відзиву, клопотань до суду не надали. Таким чином, суд вважає за можливе, відповідно до правил ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, власником квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] , є позивач Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області, що підтверджується зокрема витягом з Державного реєстру речових прав, відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані у вищевказаній квартирі, що підтверджується довідками від 19.09.2024 та 23.09.2024 року виданими виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, але фактично не проживають за вказаною адресою більше семи років, комунальні платежі не сплачують, в триманні житла участі не беруть, квартира знаходиться в занедбаному стані, що підтверджується актом №4 опису нерухомого майна від 13.06.2019, актом обстеження житла комунальної власності Михайлівської сільської ради від 2021 року, Актами обстеження нерухомого майна (квартири) від 20.02.2023, 23.03.2023, 27.04.2023, 26.05.2023. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). У п.4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом. Відповідно п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житлом. Згідно п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. У разі виникнення спору між власником і членами його сім`ї суд повинен врахувати, що право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст. 405,406 ЦК. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо іншого не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, право на користування чужим майном може бути втрачено на вимогу власника цього майна на підставі ст. 391 ЦК, ст. 406 ЦК України. Оскільки відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, проте не проживають, суд приходить до висновку, що останні втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , оскільки таке зберігання чинить перешкоди для реалізації прав власника. Враховуючи, що позов задоволено, суд стягує понесені позивачем судові витрати на судовий збір з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved