Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ), в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] , є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини записаний [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.05.2020 у справі №621/807/20, яке набрало законної сили, шлюб між мною та відповідачем [PERSON] розірвано. Тобто з червня 2020 року позивач не перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Разом з тим, з рішення суду вбачається, що шлюбні відносини припинилися з початку 2019 року. Дитина весь цей час проживає з позивачем і саме вона виховує її та опікуюся нею, на відміну від її батька (відповідача по справі), який взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків. При цьому, згідно рішення суду після розірвання шлюбу прізвище з « [PERSON] » було змінено на дошлюбне « [PERSON] », яке після реєстрації нового шлюбу з своїм чоловіком вона змінила на « [PERSON] ». Позивач виховує сина саме зі своїм чоловіком, його вітчимом, який замінив йому батька та повністю опікується ним, виховує його та матеріально забезпечує. Протягом тривалого проміжку часу та по сьогоднішній день дитина проживає з позивачем, своєю рідною матір`ю за адресою: [ADDRESS] , і перебуває на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні. Батько дитини в будинку за адресою: [ADDRESS] , взагалі не проживає та ніколи не проживав. З 2020 року і по теперішній час [PERSON] за місцем проживання дитини не з`являється, не приїжджає до неї, не відвідує її та не цікавиться її життям. [PERSON] фактично самоусунувся від виховання дитини та з вказаного часу і по сьогоднішній день взагалі не піклується про дитину, не слідкує за станом її здоров`я, фізичним і духовним розвитком, не опікується її вихованням, не проявляє до дитини батьківської турботи і любові, не займається вихованням і розвитком дитини. Син перебуває на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивача. Саме позивач виховує сина, тільки вона піклується про стан його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, опікується питаннями його зростання, харчування, гігієни, матеріального забезпечення і утримання. Умови в будинку за місцем її та сина місця проживання задовільні, взаємовідносини між членами сім`ї доброзичливі, дружні, створені всі необхідні умови для розвитку, зростання, занять та відпочинку малолітнього [PERSON] . Дитина забезпечена необхідним одягом, взуттям відповідно до віку, продуктами харчування; придбані повчальні та розвивальні предмети для дитини відповідного віку, а також обладнання і речі необхідні для зростання дитини у такому малолітньому віці, як її син. Санітарно-гігієнічні норми дотримано, в кімнатах чисто, одяг та речі акуратно викладені в місцях для їх зберігання (шафах). Разом з тим, з 2022 року відповідач фактично не цікавиться дитиною, її здоров`ям, не займається вихованням та розвитком дитини, не піклується про неї, не бере участь у вихованні сина. При цьому, батько сина, не виховує його та не піклується про нього, а також не бере участі в його утриманні. Батько фактично відсутній в житті дитини, самоусунувся від виховання сина, не проживає постійно разом з ним, взагалі ніколи не з`являвся та навіть по теперішній час не з`являється до дитини, і не цікавиться її життям. Фактично батько свідомо та в добровільному порядку, усвідомлюючи факт своєї бездіяльності, усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків без поважних причин. Батько дитини протягом тривалого проміжку часу фактично не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її зростання, виховання, навчання і розвиток. Він не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування сина. До того ж в добровільному порядку батько дитини жодних коштів на утримання сина не сплачував і не сплачує, жодним чином не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина. Більш того, і в примусовому порядку, у межах виконавчого провадження з виконання судового наказу про стягнення аліментів, у період з вересня 2020 року по червень 2024 року [PERSON] не сплачує аліментів, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість у розмірі понад 180 тисяч гривень, а саме: 182 098,51 грн. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.07.2024 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.11.2024 залучено у якості третіх осіб у справі - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Службу у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.01.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали, просили задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦПК України, згідно якої відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Тож відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутністю не подав. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причин неявки суд не повідомили. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, а також висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причин неявки суд не повідомили. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] , є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що 13.06.2016 Виконавчим комітетом Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області складено відповідний актовий запис №04 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини записаний [PERSON] . Сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.05.2020 та позивач змінила своє прізвище « [PERSON] » на дошлюбне - « [PERSON] », копія якого долучено до матеріалів справи. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.04.2022 (актовий запис №92), [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] ». Згідно витягу з реєстру зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 95 від 24.05.2024 [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки директора ліцею КЗ «Харківська гімназія № 165 Харківської міської ради» від 27.06.2024 № 396/02-17 батько дитини [PERSON] , який навчається у 3-А класі, [PERSON] , не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з учителями щодо успіхів у навчанні, не відвідує батьківські збори. Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 26.06.2024 № 60304, виданої в.о. начальника відділу Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управляння Міністерства Юстиції, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 182 098,51 грн. Відповідно до акту депутата Зміївської міської ради Харківської області від 24.06.2024 [PERSON] , який підписаний сусідами [PERSON] , [PERSON] , встановлено, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] ,разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , Батько дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, з дитиною не бачиться, його речей в будинку не має. Дитину виховує [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження умов приживання від 27.08.2024, затвердженого заступником начальника Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради О.С. Федоровською, родина [PERSON] на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] , яка складається із: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з належними умовами проживання. Відповідно до посвідчення [NUMBER] , виданого комітетом у справах сім`ї, молоді та спорту по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, родина [PERSON] має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, строк дії з 29.08.2024 до 18.05.2034. Департаментом служби у справах дітей Харківської міської ради наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватись про свою дитину, про стан її здоров`я, розвиток, виховувати. Згідно з п. 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 19 грудня 2008 року) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: «Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.» Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям не цікавиться, не спілкується з ним та не проявляє турботи, тобто фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не спростовані. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Відповідач не виконує обов`язки, що покладені законом на батьків по відношенню до дитини: не піклується про моральний розвиток сина, оскільки не проводить часу з ним та не намагається цього робити. Не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліменти. Адже, моральний вплив на дитину можливий або безпосереднього через спілкування з дитиною або не прямим впливом, шляхом фінансової участі в вихованні або іншої матеріальної допомоги. В той час, як позивач має стабільний дохід, постійне місце мешкання, задовільні умови для проживання дитини. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази на спростування вищевказаних обставин в матеріалах справи відсутні. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Беручи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , суд констатує, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до доньки, тому позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного рівня життя та розвитку. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. При цьому суд наголошує на тому, що такий захід відповідальності не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права відновити стосунки з дитиною, бачитися з нею, а в наступному за умови зміни свого ставлення та поведінки звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З урахуванням наведеного суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved