Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особа: ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області, звернувся до суду із заявою про\~\~визнання фізичної особи безвісно відсутньою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , уродженку м.Бахчисарай, АР Крим, безвісно відсутньою з 1 січня 2019 року. В обґрунтування своєї вимоги заявник зазначає, що 26.01.2009 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] . Від шлюбу народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . У 2018 році [PERSON] поїхала на заробітки, з того часу їх стосунки припинилися зв`язок з нею втрачено. 10.11.2020 року заявник звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. 06.08.2021 року шлюб між ними розірвано. В січні 2022 року звернувся до Голопристанського ВП ГУНП в Херсонській області з заявою про розшук [PERSON] , але відповіді не отримав. Після чого 03.07.2023 року та 04.07.2023 року заявник, у зв`язку з наміром звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , звертався до ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області із заявою про розшук останньої, проте реагування з боку органів поліції не відбулося. У зв`язку із необхідністю створення умов для реалізації прав неповнолітнього, які потребують отримання згоди обох із батьків, заявник звернувся із зазначеною заявою до суду. Правовою підставою для звернення до суду заявник зазначає вимоги\~статті 43 Цивільного кодексу України\~щодо умов визнання особи судом безвісно відсутньою. Ухвалою суду від 28.12.2023 року відкрито провадження у справі. Заявник та його представник в судовому засіданні просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи пояснення учасників справи та покази свідків, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованому 26 січня 2009 року Антонівською селищною радою м.Херсон Херсонської області, актовий запис №7. Згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис №254, [PERSON] народився [INFO] . В графі батьки записано: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області\~\~від 06 серпня 2021 року у справі №654/1042/21 шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26 січня 2009 року Антонівською селищною радою м.Херсон, Херсонської області, актовий запис №7 розірвано. Відповідно до Акту №11 про проживання особи без реєстрації від 21 квітня 2023 року в будинку [ADDRESS] , [PERSON] проживає за вказаною адресою без реєстрації. Мешканцями будинку [ADDRESS] 18 липня 2023 року складено акт про те, що [PERSON] яка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] залишила своє постійне місце проживання: квартиру [ADDRESS] , де проживала з 2008 року, та виїхала на заробітки у 2018 році. З того часу за вказаним місцем проживання відомості про неї відсутні. Місцеперебування [PERSON] невідоме, у вихованні та утриманні сина [PERSON] вона участі не приймає. Син проживає з батьком [PERSON] за зазначеною адресою та повністю знаходиться на його утриманні. Зі змісту характеристики від 16.06.2023 року №142/01-23, [PERSON] , учня 8-А класу Херсонської гімназії №14 Херсонської міської ради за підписом директора та класного керівника, вбачається що мати участі у вихованні дитини не приймає, дитиною займається батько. Згідно довідки ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області від 04.07.2023 про результати розгляду матеріалів зареєстрованих 03.07.2023 року до ІТС «ІПНП» під №16630 за заявою [PERSON] , 03.07.2023 року до відділу поліції звернувся [PERSON] з заявою в якій просив провести перевірку щодо своєї колишньої дружини [PERSON] з метою подальшого звернення до суду для вирішення питання про позбавлення останню батьківських прав в судовому порядку, за результатами прийнято рішення про списання матеріалів до справи. 04.07.2023 року [PERSON] повторно звернувся до ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області з заявою про розшук [PERSON] . 26.02.2024 року Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)\~\~надав повний витяг про складення акту про реєстрацію шлюбу. При цьому, наявність актового запису про смерть, одруження, зміну прізвища тощо, відносно\~\~ [PERSON] відсутні. Згідно до інформацією, отриманою судом від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на виконання ухвали, [PERSON] , як отримувач пенсії, субсидії та пільг на житлово комунальні послуги і придбання скрапленого газу, твердого та рідкого побутового палива, на обліку в Головному управлінні не перебуває. З відповіді Головного центру обробки\~\~спеціальної інформації\~\~Державної прикордонної служби України на виконання ухвали про перетинання державного кордону України з 2018 року по 2024 рік [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , виїхала за межі України, востаннє перетнула кордон (виїзд) через пункт пропуску Грушів 05.11.2018 року. Згідно довідки УДМС у Херсонській області на запит суду, [PERSON] , зареєстрованою або знятою з реєстрації місця проживання по Херсонській області не значиться. Згідно відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, філія не має можливості щодо надання даних про притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності [PERSON] . Листом від 05 грудня 2024 року №3098/5/21-22-12-02-03 Головне управління Державної податкової служби України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі повідомило суд про те, що за період з 01.04.2023 року по 03.04.2024 року відсутня інформація про доходи [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні 23.01.2024 року\~\~свідок [PERSON] , який є батьком заявника [PERSON] повідомив, що йому відомо, що його невістка [PERSON] збиралась поїхати на заробітки, до того часу проживала разом з його сином та онуком в [ADDRESS] . Зазначив, що [PERSON] відсутня за місцем проживання з 2018 року, з дитиною не спілкується, відомостей про її місцезнаходження не має. Допитаний у судовому засіданні 23.01.2024 свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом заявника та зазначив, що [PERSON] не бачив за місцем мешкання приблизно з 2017 року. Про те, куди вона зникла йому не відомо по даному факту з заявником та його родиною не спілкувався. Опитаний в судовому засіданні 11.06.2024 року за присутності психолога неповнолітній [PERSON] повідомив суду, що проживає із батьком, матір свою пам`ятає до третього класу. Мати не виходила з ним на зв`язок. Повідомив, що йому відомо що матір поїхала, куди саме не знає. Згідно з частиною першою\~статті 29 Цивільного кодексу України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до\~статті 43 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Частиною першою\~статті 293 Цивільного процесуального кодексу України\~ передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (пункт 3 частини другої\~статті 293 ЦПК України). Згідно з положеннями\~статті 306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме (частина перша\~статті 307 ЦПК України). Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою (частина перша\~статті 308 ЦПК України). Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів\~\~до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності\~\~відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку\~\~кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів. Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив\~\~усі основні питання, винесені на його розгляд. Частиною першою\~статті 263 ЦПК України\~визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя\~статті 263 ЦПК України). Згідно з частиною четвертою\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, у задоволенні заяви слід відмовити. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. За положеннями\~статті 43 ЦК України\~визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма права передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої\~статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Указане відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постановах: від 07 травня 2018 року в справі № 225/1297/17 (провадження № 61-3902св18), від 22 листопада 2018 року в справі № 225/882/17 (провадження № 61-34068св18), від 05 лютого 2020 року в справі № 756/17293/17 (провадження № 61-16093св19), від 06 травня 2020 року в справі № 760/3112/16-ц (провадження № 61-48362св18), від 14 травня 2024 року у справі №686/310/23, від 11 листопада 2024 року у справі № 229/4416/21. Згідно зі статями 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповіді, отримані судом на виконання ухвали про надання інформації від Державної прикордонної служби України, Управління Державної податкової служби України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, свідчать про те, що, принаймні з 2018 року та до цього часу особа, щодо якої ставиться питання про визнання її безвісно відсутньою, не перебуває на території України. Крім того, про вказане вище також повідомляли суд свідки, допитані у судовому засіданні, а також це слідує із документів, що містяться у матеріалах справи. Суд звертає увагу й на те, що заявник посилається на втрату зв`язку з [PERSON] у 2018 році. Шлюбні відносини між заявником та [PERSON] припинені на підставі вищезазначеного рішення Голопристанського районного суду Херсонської області\~\~від 06 серпня 2021 року. До часу звернення до суду, заявник мав можливість з`ясувати чи принаймні здійснити спроби з`ясувати причини відсутності матері своєї дитини і запросити відповідні дані. Цих обставин заявник не навів. На підтвердження своєї позиції заявник зазначив, що звертався до Відділу поліції про розшук [PERSON] , при цьому доказів на підтвердження того, що заявник звертався до Відділу поліції про розшук [PERSON] в січні 2022 року суду не надано, як і не надано достатніх доказів, які свідчать про вжиття усі можливих заходів, починаючи з 2018 року для знаходження [PERSON] . Суд зауважує, що сам по собі факт втрати зв`язку заявника з [PERSON] і фактична відсутність відомостей про її місце перебування не є безумовною підставою для визнання особи безвісно відсутньою. Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від\~\~05 червня 2024 року у справі № 183/7128/23 (провадження № 61-961 св 24). Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви [PERSON] про визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід відмовити. Частиною сьомою\~статті 294 ЦПК України\~встановлено, що при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed