Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

25 листопада 2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що відповідно до умов кредитного договору № 6002034 від 09.10.2022 року, укладеного між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (торгова марка «CreditPlus»), [PERSON] отримала кредит у розмірі 16 300 грн. 00 коп. на 360 днів. Кредит був наданий шляхом переказу коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. Укладання Кредитного договору здійснювалося в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, підписання відбулося з використанням електронного підпису відповідачки з одноразовим ідентифікатором, що відповідає Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з Договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 року, право вимоги за кредитним договором № 6002034 від 09.10.2022 року перейшло від ТОВ «Авентус Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», а далі, відповідно до Договору факторингу № 31.07/24-Ф від 31.07.2024 року, це право було передане позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції». Відповідачка не виконала своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за умовами договору, що призвело до утворення заборгованості. Станом на 17.09.2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 6002034 від 09.10.2022 року становить 45\~493 грн. 31 коп., з яких 16 300 грн. 00 коп. сума неповернутого кредиту, а 29\~193 грн. 31 коп. заборгованість за нарахованими відсотками за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом протягом періоду з 09.10.2022 року по 17.09.2024 року (включно). Позивач просить суд стягнути з відповідачки зазначену суму боргу, сплачений ним судовий збір в сумі 2\~422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 10\~000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному позовному провадженні до судового розгляду з викликом сторін. Також, ухвалою суду було витребувано у АТ «Універсал Банк» докази у даній справі. Представник позивача ТОВ «Українські фінансові операції» в судове засідання не з`явився, у позові заявив клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов до суду не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № 6002034 від 09.10.2022 року, укладеного між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (торгова марка «CreditPlus»), [PERSON] отримала кредит у розмірі 16 300 грн. 00 коп. на 360 днів. Кредит був наданий шляхом переказу коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. Факт отримання коштів підтверджується випискою з рахунку [PERSON] , наданою на запит суду АТ «Універсал Банк». Умови кредитного договору № 6002034 від 09.10.2022 року містяться в паспорті споживчого кредиту та в самому договорі. Згідно укладеного договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 року, право вимоги за кредитним договором № 6002034 від 09.10.2022 року перейшло від ТОВ «Авентус Україна» (торгова марка «CreditPlus») до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс». В подальшому, відповідно до умов укладеного договору факторингу від 31.07.2024 № 31.07/24-Ф, право вимоги по кредитному договору № 6002034 від 09.10.2022 року, відступлено з ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Кредитний договір № 6002034 від 09.10.2022 року був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем 09.10.2022 року о 16:36:10 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором M551210, надісланий на номер телефону, що наданий відповідачкою. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою [PERSON] умов кредитного договору № 6002034 від 09.10.2022 року, станом на 17.09.2024 року у неї перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 45\~493 грн. 31 коп., з яких 16 300 грн. 00 коп. сума неповернутого кредиту, а 29\~193 грн. 31 коп. заборгованість за нарахованими відсотками за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом протягом періоду з 09.10.2022 року по 17.09.2024 року (включно). Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту, інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №\~732/670/19. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов зазначених договорів (ст. 638 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи позивач набув право вимоги до відповідачки відповідно до договору факторингу від 31.07.2024 № 31.07/24-Ф. Вказаний договір факторингу та попередній договір факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 року, кредитним договір з первісним кредитором № 6002034 від 09.10.2022 року у встановленому законом порядку відповідачкою [PERSON] не оспорювались та не визнані недійсними. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 року у справі № 643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачкою [PERSON] , всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України, не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені договором строки кредит не погашений. Таким чином, ТОВ «Українські фінансові операції» надало належні і допустимі докази заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 6002034 від 09.10.2022 року, яка станом на день розгляду справи відповідачкою не погашена. Отже, з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за договором № 6002034 від 09.10.2022 року, в розмірі 45\~493 грн. 31 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Таким чином, оскільки позивач ТОВ «Українські фінансові операції» скористався правовою допомогою, про що свідчить договір №\~01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року, а тому, з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 10 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved