Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення донькою двадцяти трьохрічного віку. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який надалі було розірвано. Мають спільну повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка з вересня 2024 року навчається у Державному торговельно - економічному університеті за спеціальністю 242 «Туризм і рекреація» за освітньою программою «Міжнародний туризм» за освітнім ступенембакалавр, за денною формою навчання, загальна вартість навчання освітньої послуги становить за рік становить 152 000,00 грн.. Їх спільна із відповідачем донька проживає разом з позивачкою, яка перебуває на її утриманні. Відповідач як другий із батьків зобов`язаний утримувати їх спільну повнолітню доньку, яка продовжує навчання, однак ухиляється від добровільного утримання доньки, а відтак остання звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою. Ухвалою судді від 29.11.2024 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. 02.01.2025 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Новак Н.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважають позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів того, що їх спільна повнолітня донька буде навчатися до 23 річного віку, оскільки з довідки про навчання вбачається, що навчання триватиме до червня 2028 року. Зазначений до стягнення позивачкою розмір аліментів вважають завищеним та жодним чином не обгрунтованим, оскільки 1/3 частина від заробітку відповідача становитиме майже 30 000,00 грн., що майже у десять разів більше прожиткового мінімуму працездатної особи. Окрім того, відповідач є учасником бойових, а тому донька має право на державну підтримку для отримання освітніх послуг. Таким чином, донька жодних перешкод у отриманні вищої освіти на безоплатній основі з отриманням стипендії не має, житлом забезпечена. Також, відповідач звертає увагу на те, що він позбавлений можливості надавати допомогу повнолітній доньці у заявленному позивачкою розмірі, оскільки на його утримання перебувають матір -пенсіонерка [PERSON] , дружина [PERSON] , яка тимчасово не працює, а також матір дружини [PERSON] , а сам відповідач має проблеми із власним здоров`ям, відповідно несе значні витрати на лікування, які не покриваються за місцем проходження служби. З огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, відповідач вважає, що стягнення саме 1/25 частини від його середньомісячного заробітку є достатнім для утримання їх з позивакою повнолітньої доньки. 21.01.2025 на адресу суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивачка заперечує щодо доводів відповідача, важає їх необгрунтованими, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. 27.01.2025 від представника відповідача - адвоката Новак Н.Ю. надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до яких заперечують проти позовних вимог, посилаючись на викладене у запереченнях. 05.02.2025 позивачкою через канцелярію суду було подано додаткові письмові пояснення у справі. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Згідно із договором про навчання №ФТБ24-242-БДр/51 від 10 серпня 2024 року, укладеним [PERSON] як представником [PERSON] та [PERSON] як здобувачем вищої освіти з Державним торгівельно-економічним університетом, яку зараховано на навчання на перший курс для здобуття вищої освіти у 2024 році, за спеціальністю 242 «Туризм і рекреація» за освітньою програмою «Міжнародний туризм», за освітнім ступенем бакалавр, за денною формою навчання. Фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб. Згідно із додатковим договором №2649 д/6к-2024 від 13 серпня 2024 року, укладеним [PERSON] як представником [PERSON] та [PERSON] як здобувачем вищої освіти з Державним торгівельно-економічним університетом як додаток до Договору про навчання №ФТБ24-242-БДр/51 від 10 серпня 2024 року, загальна вартість освітньої послуги складає 152 000, 00 грн.. Відповідно до довідки №33/24 1259 від 13.11.2024 року виданої деканом факультету [PERSON] на ім`я [PERSON] вбачається, що остання є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету технологій та бізнесу Державного торгівельно-економічного університету. Термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «бакалавр» червень 2028 року. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. У відповідності до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Аналізуючи вище викладене, враховуючи заперечення відповідача, а також ту обставину, що відповідач є учасником бойових дій, має на утриманні непрацездатну матір та тимчасово непрацюючу дружину однак отримує стабільний дохід, а відтак на думку суду має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці [PERSON] , [INFO] , яка навчається. Суд дійшов висновку про доцільність стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на період навчання в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.11.2024 року, щомісячно, але не більш ніж до закінчення навчання або досягнення нею двадцяти трьох років. При цьому, суд не приймає до уваги зауваження позивачки, щодо дати початку стягнення аліментів з 19.11.2024, з тих підстав, що до Деснянського районного суду м.Києва позивачки звернулась саме 21.11.2024, а відтак саме вказана дата є початком стягнення аліментів з відповідача. Згідно зі ст.141 ЦПК України витрати судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп., суд відносить на рахунок державного бюджету. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial