Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] , 05.07.2024 року звернулася до суду із зазначеним вище позовом. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 04.05.1975 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було видано ордер на житлове приміщення №Г 262226 від 04.08.1975 року чоловіку позивачки на родину з трьох осіб трикімнатну кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вищевказана квартира перебувала у складі житлово-будівельного кооперативу «Машинобудівник», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 15.12.1990року чоловіком позивачки - [PERSON] , як членом ЖБК «Машинобудівник» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 12.05.1975 року за № 1250, була сплачена повна сума пайового внеску за цю квартиру, а саме в розмірі 9 844руб. 00 коп. Проте, чоловік позивачки свого часу не зареєстрував право власності в БТІ на згадану квартиру, за яку сплатив відповідний внесок. [INFO] чоловік позивача - [PERSON] помер, після чого відкрилася спадщина на вказану квартиру. Так, дочка позивачки - [PERSON] , звернулась до Святошинського районного суду м. Києва за позовом [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Машинобудівник», [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. 14.11.2019 року Святошинським районним судом м. Києва позовні вимоги дочки позивачки було задоволено частково, та зазначено: визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Так, судом було встановлено, що позивач (третя особа по справі № 759/7515/19) перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18.10.1969 року з [PERSON] , який у подальшому було розірвано у 1992 році, що підтверджується наданими суду відповідними свідоцтвами , справа № 759/7515/19) . Таким чином, судом розглянувши повно та всебічно згадану справу, з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, судом було встановлено, що 1/4 частка квартири за адресою: [ADDRESS] належить - [PERSON] . В подальшому, позивач звернулась до департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Кіївської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва та отримала відмову у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10.07.2024 відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26.11.2024 замінено у цивільній справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив "Машинобудівників" про визнання права власності на житло, неналежного відповідача - Київської міської ради на належного-Житлово-будівельний кооператив "Машинобудівників" та закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Житлово-будівельний кооператив "Машинобудівників" про визнання права власності на житло. В судове засідання позивачка не з"явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність та просила суд задовольнити позов. В судове засідання відповідач та теретя особа не з"явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, зважаючи на належне повідомлення відповідача у справі про розгляд такої. Судом встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18.10.1969 року з [PERSON] , який в подальшому було розірвано у 1992 році, що підтверджується наданими суду відповідними свідоцтвами. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , 28.09.2005 року зареєстрували повторно шлюб, згідно актового запису №1193. Судом встановлено, що від вказаного шлюбу в них народилася донька [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що 04.05.1975 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було видано ордер на житлове приміщення №Г 262226 від 04.08.1975 року чоловіку позивачки на родину з трьох осіб трикімнатну кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що 15.12.1990року чоловіком позивачки - [PERSON] , як членом ЖБК «Машинобудівник» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 12.05.1975 року за № 1250, була сплачена повна сума пайового внеску за цю квартиру, а саме в розмірі 9 844руб. 00 коп. Проте, чоловік позивачки свого часу не зареєстрував право власності в БТІ на згадану квартиру, за яку сплатив відповідний внесок. Судом встановлено, що [INFO] чоловік позивача - [PERSON] помер, після чого відкрилася спадщина на вказану квартиру. Судом встановлено, що дочка позивачки - [PERSON] , звернулась до Святошинського районного суду м. Києва за позовом [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Машинобудівник», [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Судом встановлено, що 14.11.2019 року Святошинським районним судом м. Києва позовні вимоги дочки позивачки було задоволено частково, та зазначено: визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Так, судом було встановлено, що позивач (третя особа по справі № 759/7515/19) перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18.10.1969 року з [PERSON] , який у подальшому було розірвано у 1992 році, що підтверджується наданими суду відповідними свідоцтвами , справа № 759/7515/19) . Згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону СРСР від 06.03.1990 року «Про власність» (зараз втратив чинність), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Аналогічне положення містила ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року (втратив чинність), відповідно до якої, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Абзацом 2 ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Згідно ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Отже, згідно Кодексу про шлюб та сім`ю УРСРта Закону України «Про кооперацію», Закону України «Про власність», які діяли на час виплати пайового внеску, згідно ч. 3 ст. 384 ЦК України [PERSON] та [PERSON] набули права власності на спірну квартиру, оскільки на час виплати пайового внеску перебували у зареєстрованому шлюбі, однак не здійснили державну реєстрацію свого права власності на неї згідно ст. 182 ЦК України чи то згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та відповідно не отримали свідоцтво про право власності на цю квартиру. Зазначене також встановлено державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки спірної квартири, оскільки інша 1/ 2 частка цієї квартири в силу Закону належить позивачці [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). Оскільки, згідно наданих суду документів вбачається, що позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується Довідкою ЖБК "Машинобудівник" від 15.06.2016 року та Довідкою ЖБК "Машинобудівник" від 21.09.2016 року з якої вбачається що [PERSON] була зареєтрована разом із спадкодавцем в спірній квартирі, тому така вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч. 3 ст. 1296 ЦК України передбачає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця право на спадщину. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається така квартира. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Отже, з огляду на викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.11.2019 року по справі №759/7515/19 , яке є превентимним для вирішення спору в даному провадженні встановлено, що позовні вимоги [PERSON] (дочки позивачки ) було задоволено частково, та зазначено: визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , оскільки 1/2 частина спірної квартири належить [PERSON] , а тому не може бути успадкована після смерті [PERSON] , донькою.

Outcome: approved