Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.09.2021 року о 23 год. 58 хв. біля с. Штепівка Лебединського району Сумської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «Toyota Highlander», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем марки «DAF FT XF 105.460», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого пасажир - [PERSON] , [INFO] , від отриманих травм помер. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «Toyota Highlander», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у АСК «Омега» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1218699. 21.06.2022 року представник позивачки повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся з заявами на виплату страхового відшкодування. Проте, на час звернення представника позивачки до суду жодного рішення про виплату відповідачем прийнято не було. Тому представник позивачки звернувся до суду і просив стягнути з відповідача на користь позивачки 17 600 грн. 00 коп. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 216 000 грн. 00 коп. страхового відшкодування витрат у зв`язку з втратою годувальника та 24 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивачки надіслав до суду заяву у якій просив розглянути справу без його участі підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача АСК «Омега», повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідачем не був поданий відзив на позовну заяву чи будь-які інші заяви, клопотання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З заяв, опису, списку, рекомендованого повідомлення (а.с. 16-17, 20, 38-40), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] , 21.06.2022 року звертався до ПАТ «АСК «Омега» за виплатою позивачці страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою в сумі 14 400 грн., завданої їй та її дочці - [PERSON] смертю [PERSON] внаслідок ДТП. З свідоцтв, довідок, інформації (а.с. 18-19, 26, 35-36), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Штепівка, Сумського району, Сумської області. Причина смерті - множинні переломи черепу та кісток обличчя. До дня смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Разом з ним до дня його смерті були зареєстровані і проживали однією сім`єю дружина - [PERSON] , дочки - [PERSON] , [PERSON] та онука - [PERSON] . З обвинувального акту та вироку (а.с. 21-25, 84-85), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 17.01.2023 року Лебединським районним судом ухвалено вирок, відповідно до якого суд визнав доведеним, що 17.09.2021 о 23 год. 47 хв. [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем «TOYOTA HIGHLANDER», державний номерний знак [NUMBER] та рухався по автодорозі «Київ-Суми-Юнаківка» в напрямку с. Штепівка з с. Голубівка. При цьому [PERSON] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, відволікся від керування транспортним засобом, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «DAF FT XF 105.460» державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом «GENERAL TRAILERS TF34CZ» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та який рухався в попутному напрямку по правій смузі руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «TOYOTA HIGHLANDER», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 234 від 23.11.2021, у крові [PERSON] виявлено етиловий спирт в кількості - 1,74 ‰. Суд кваліфікував дії [PERSON] за ч. 4 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб. Під час судового розгляду справи [PERSON] вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав та пояснив, що 17.09.2021 він, керуючи автомобілем в нетверезому стані, допустив дану дорожньо-транспортну пригоду. Разом із ним в автомобілі їхали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який як власник транспортного засобу передав керування автомобілем [PERSON] . З свідоцтв (а.с. 27-28, 33-34), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 20.11.1999 року Штепівським сільвиконкомом Лебединського району Сумської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, актовий запис № 11, від якого народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З паспорту, картки (а.с. 29-32), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що позивачкою є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . З довідки (а.с. 37), дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області на території м. Лебедина та Лебединського району з 18.09.2021 року як одержувач пенсії (законний представник) у зв`язку з втратою годувальника на утриманця [PERSON] , [INFO] відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З полісу (а.с. 41), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що станом на 18.09.2021 року цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «Toyota Highlander», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1218699. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із відшкодування завданої джерелом підвищеної небезпеки матеріальної та моральної шкоди і підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 01.01.2021 р. між АСК «ОМЕГА», як страховиком, та [PERSON] , як страхувальником, було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/1218699, яка виникла з участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Toyota Highlander», державний номер [NUMBER] . 1 січня 2021 року між АК «Омега» та [PERSON] укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/1218699, яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Toyota Highlander», державний номер [NUMBER] . Відповідно до умов вказаного договору страхувальником є власник транспортного засобу [PERSON] , страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000,00 грн, а за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн, розмір франшизи - 2 000,00 грн. 17 січня 2023 року Лебединським районним судом ухвалено вирок, відповідно до якого суд визнав доведеним, що 17 вересня 2021 року о 23 год. 47 хв. [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «TOYOTA HIGHLANDER», державний номерний знак [NUMBER] . При цьому [PERSON] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, відволікся від керування транспортним засобом, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «DAF FT XF 105.460» державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом «GENERAL TRAILERS TF34CZ» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та який рухався в попутному напрямку по правій смузі руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «TOYOTA HIGHLANDER», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події. У день дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] передав [PERSON] керування указаним автомобілем. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Дружиною [PERSON] є [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є дочками [PERSON] . Разом з [PERSON] до дня його смерті були зареєстровані і проживали однією сім`єю дружина [PERSON] , дочки [PERSON] і [PERSON] , а також онука [PERSON] . 21 червня 2022 року представник [PERSON] звертався до АК «Омега» за виплатою позивачці страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою завданої їй та її дочці - [PERSON] смертю [PERSON] внаслідок ДТП, проте кошти виплачені не були. [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області на території м. Лебедина та Лебединського району з 18 вересня 2021 року як одержувач пенсії (законний представник) у зв`язку з втратою годувальника на утриманця [PERSON] , [INFO] , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 07 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 27 червня 2023 року, в задоволенні позову відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 серпня 2024 року (справа № 950/2479/22 (провадження № 61-11260св23)) касаційну скаргу [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] , задоволенена частково. Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 07 березня 2023 року, постанову Сумського апеляційного суду від 27 червня 2023 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При розгляді касаційної скарги Верховний Суд дійшов наступних висновків, для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)). Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). У статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону). Згідно з пунктом 22.1. статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (стаття 23 Закону). У пунктах 27.2., 27.3. статті 27 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим), при цьому загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом (частина четверта статті 1200 ЦК України). У частині першій статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5. статті 27 Закону). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина перша статті 1187 ЦК України). У пункті 55.2. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що іншою особою, якій завдано шкоди, є будь-яка третя особа. Вона може бути, зокрема, пішоходом або пасажиром транспортного засобу. Іншою, ніж та, яка завдала шкоди, особою може бути і власник транспортного засобу, який передав право керування, а сам був пасажиром. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: 1.1. страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; 1.3. потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; 1.4. особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, суд зауважує, що: особою, яка завдала шкоди та відповідальність якої застрахована, може бути і не власник (не страхувальник, не особа, яка вчиняла договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком) транспортного засобу, за умови правомірного володіння такою особою забезпеченим транспортним засобом; власник транспортного засобу (страхувальник), який правомірно передав володіння забезпеченим транспортним засобом, а сам був його пасажиром, може бути особою, якій завдано шкоди забезпеченим транспортним засобом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19 (провадження№ 61-12719сво20) зроблено висновок, що: «пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1202 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, - надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення. З огляду на викладене Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах: від 25 листопада 2020 року у справі № 747/522/19 (провадження № 61-3640св20); від 09 червня 2021 року у справі № 440/510/19 (провадження № 61-17890св20), ухвалених Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Під час розгляду не встановлено, що [PERSON] неправомірно володів забезпеченим транспортним засобом на момент ДТП, саме він згідно Закону вважається особою, відповідальність якої була застрахована, а загиблий [PERSON] є потерпілим. За таких обставин суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, з виписки, договору, розрахунку (а.с. 45-46, 51-57), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» була надана професійна правова допомога на суму 24 000 грн. Оскільки правова допомога надавалась у судах першої апеляційної та касаційної інстанцій, суд визначає таку суму, як обґрунтовану. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved