Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

До Нетішинського міського суду Хмельницької області надійшла позовна заява АТ «Ідея Банк», в якій позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 12.07.2019, яка станом на 30.08.2024 складає 226340,28 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 12.07.2019, згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду № С-001-063397-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] ( до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 49900,00 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь яких обмежень. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Станом на дату подання заяви відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки, у зв`язку з чим станом на 30.08.2024 утворилася заборгованість у розмірі 226340,28 грн, що складається із простроченого боргу у розмірі 99300,00 грн, прострочених процентів - 127040,28 грн, У зв`язку із чим позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати. 15 жовтня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Учасники справи про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін повідомлені належним чином. Від відповідача [PERSON] 05.11.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, як таких, що ґрунтуються на неналежних доказах, посилаючись на наступне. Так, відповідач вважає, що вимоги позивача не підтверджені належними доказами, зокрема виписка з особового рахунку клієнта фізичної особи № 100000-2024/0830 за розрахунковий період з 08.08.2016 по 30.08.2024 не містить жодного посилання на кредитну угоду № С-001-63397-18-980 від 12.07.2019 та не підтверджена первинним бухгалтерським документом, а розрахунок заборгованості, який має підтверджувати вказана виписка, автоматично включає в себе заборгованість, що не охоплюється строком дії кредитної угоди. Позивачем не надано будь-які документальні підтвердження про зміну кредитного ліміту з дня укладання кредитної угоди по 30.08.2024. Отже твердження позивача, що прострочений борг складає 99300,00 грн є хибним, оскільки вказана сума перевищує встановлений позивачем кредитний ліміт (49900,00 грн) і не могла бути видана в силу діючого у договорі обмеження, а внаслідок вказаних обставин відповідач вважає, що всі подальші нарахування прострочених відсотків є хибними. Окрім цього відповідач зазначив, що представником позивача до позов додано документи, які не засвідчені належним чином, а надана копія кредитного договору є нечитаємою. Від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник позивача не погодився з доводами відповідача, викладеними ним у відзиві, вважав їх не обґрунтованими та зазначив наступне. Банком до позовної заяви було додано виписку по рахунку (поточному рахунку) [NUMBER] ( [NUMBER] ), який було зазначено у кредитному договорі, укладеному між позивачем та відповідачем. Також у виписці по рахунку є пряме посилання на кредитний договір, зокрема, 01.08.2019, 02.09.2019, 01.10.2019, 01.11.2019, 02.12.2019, 02.03.2020, 04.05.2020 проводилися операції по перерахуванню відсотків та вказано, що розрахунок проведено за договором № С-001-063397-19-980 від 12.07.2019. Окрім цього, виписка по рахунку відповідача, яка надана представником позивача відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним бухгалтерським документом та підтверджує видачу [PERSON] кредиту. Також представник позивача зазначив, що пунктом 3.1. кредитного договору максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії доступний клієнту на момент укладення кредитного договору становить 49900,00 грн та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку, про що буде повідомлено клієнта додатково (п. 3.2 договору). Відповідно до п. 10.5.1 договору банк має право змінювати встановлений розмір ліміту кредитної лінії відповідно до умов договору. Право банку та порядок зміни кредитного ліміту також передбачено п. 10.23. договору, а відповідач мав зобов`язання у разі не згоди зі зміною кредитного ліміту протягом 10 календарних днів надати банку заяву про анулювання кредитної лінії. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] неодноразово було змінено ліміт кредитної лінії, а саме: 03.12.2019 до 64800,00 грн; 16.04.2020 до 90700,00 грн; 28.12.2020 до 100000,00 грн; 01.03.2022 до 81900,00 грн; 30.06.2022 до 102300,00 грн; 28.04.2023 до 100300,00 грн; 31.05.2023 до 99300,00 грн. У виписці по рахунку зазначалася кожна зміна кредитного ліміту, відтак відповідач був поінформований про зміну кредитного ліміту відповідно до умов договору. Також представник відповідача зазначив, що з виписки по рахунку відповідача вбачається, що останній активно користувався кредитними коштами, в тому числі і після зміни кредитного ліміту, останній платіж відповідача було зараховано 30.05.2023, що фактично підтверджує згоду відповідача із розміром кредитного ліміту. Таким чином представник позивача вважає, що позивач діяв відповідно до умов законодавства, кредитного договору та договору, укладених з відповідачем, а доводи [PERSON] не відповідають дійсності та не підтверджені доказами. До суду від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України\~при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши доводи позову, відзиву, письмових пояснень та перевіривши їх наданими письмовими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 12.07.2019 між АТ "Ідея Банк" (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування № С-001-063397-19-980, яка діє згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування (далі ДКБО) (а.с. 13, 54). Відповідно до умов якої банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня ( [NUMBER] ) (п. 1). Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку на таких умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 200000 грн, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 49900,00 грн та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку, про що буде повідомлено клієнта додатково. Процентна ставка за користування кредитними коштами становить 24 % річних. (п.п. 3, 3.1, 3.2, 3.3). Нанесенням власноручного підпису під цією угодою позичальник: погоджується з тим, що ДКБО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору та зобов`язується виконувати їх умови; підтверджує, що ознайомлений з умовами Угоди, ДКБО і Тарифами, в тому числі з паперовими версіями, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, беззастережно погоджується з тим, що банк має право в односторонньому порядку вимагати дострокового повернення кредиту відповідно до ДКБО; акцептує (надає згоду): публічну пропозицію про приєднання до ДКБО АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному сайті банку https://ideabank.ua/; підтверджує, що перед укладанням цієї угоди ознайомлений з інформацією необхідною для отримання кредиту, викладеною у паспорті споживчого кредиту (4, 4.2, 4.3, 4.4, 4.9) Публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, чинній на момент підписання Угоди, розміщені та зберігаються на офіційному вебсайті Банку www.ideabank.ua. Таким чином, кожен бажаючий може ознайомитися зі всіма редакціями Договору. Відповідно до п. 10.5.1 ДКБО банк має право змінювати встановлений розмір ліміту кредитної лінії відповідно до умов договору. Пунктом 10.23 ДКБО встановлено, що сторони домовилися, що з огляду на дані, надані клієнтом для встановлення кредитної лінії по БПР клієнта та/або кредитну історію клієнта, ліміт кредитної лінії може бути змінений в межах, визначених умовами продукту та угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, шляхом повідомлення банком клієнту інформації про зміну розміру ліміту кредитної лінії одним або декількома способами за вибором банку, а саме: направленням електронного листа на e-mail, зазначений клієнтом в анкеті-заяві; направленням sms-повідомлення на номер на номер мобільного телефону, що зазначений клієнтом в анкеті-заяві; розміщенням інформації у щомісячних виписках по БПК клієнта; направленням письмового повідомлення про зміну ліміту кредитної лінії із зазначенням зміненого розміру ліміту кредитної лінії, на адресу, зазначену клієнтом в анкеті-заяві; інформуванням за допомогою з`єднання з клієнтом по мобільному телефону за номером, зазначеним клієнтом в анкеті-заяві. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром ліміту кредитної лінії клієнт зобов`язаний протягом 10 календарних днів з дня отримання від банку інформації щодо зміни розміру ліміту кредитної лінії (одним із зазначений вище способів) надати до банку заяву щодо анулювання кредитної лінії та повністю повернути заборгованість по кредиту. У разі, якщо клієнт протягом вказаного в цьому пункті строку не надав банку заяву про анулювання кредитної лінії та/або повернув заборгованість та/або проценти користування лімітом кредитної лінії/несанкціонованою заборгованістю та/або суму шрафа/пені чи інших платежів перед Банком (у разі їх наявності) за договором та/або вчинив операцію щодо отримання коштів межах зміненого ліміту кредитної лінії, сторони вважають, що сторонами досягнуто згоди на внесення змін до договору у частині встановлення нового розміру ліміту кредитної лінії відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 205 ЦК України і що розмір ліміту кредитної лінії є зміненим. Таким чином, ДКБО разом з письмовою угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки є договором приєднання, в розумінні ст. 634 ЦК України. Зокрема, слід зазначити, що окрім умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Угода № С-001-063397-19-980 від 12.07.2019 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки як індивідуальна, письмова частина договору, містить усі необхідні умови, а саме: ліміт кредитної лінії, можливість змінення розміру кредитного ліміту в межах максимального ліміту за ініціативою банку, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії, які визначені п.п. 3.1 - 3.3, отже доводи відповідача щодо мінливого характеру умов договору в частині зміни розміру ліміту кредитної лінії не відповідають дійсності. Факт надання 12.07.2019 [PERSON] банком кредитних коштів у розмірі 49900,00 грн підтверджується випискою по його рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 18.08.2016 по 30.08.2024, яким підтверджується не тільки факт надання кредиту, але і часткове повернення кредитних коштів відповідачем. Також з даної виписки вбачається, що [PERSON] неодноразово було змінено ліміт кредитної лінії, а саме: 03.12.2019 на 14900,00 грн до 64800,00 грн; 16.04.2020 на 25900,00 до 90700,00 грн; 28.12.2020 на 9300,00 грн до 100000,00 грн; 01.03.2022 на 18100,00 грн до 81900,00 грн; 30.06.2022 на 20400 грн до 102300,00 грн; 28.04.2023 на 2000,00 грн до 100300,00 грн; 31.05.2023 на 1000,00 грн до 99300,00 грн. Відповідач активно користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість, останнє внесення коштів на погашення заборгованості здійснено відповідачем 30.05.2023 (а.с. 15-27). Вказана виписка по рахунку відповідача [NUMBER] ( [NUMBER] ) є випискою по рахунку кредитного договору № С-001-063397-19-980 від 12.07.2019, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки саме поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня ( [NUMBER] ) було відкрито банком на підставі п. 1 кредитного договору. З виписки по рахунку відповідача [NUMBER] ( [NUMBER] ), яка охоплює період кредитування вбачається, що оскільки відповідач активно користувався кредитними коштами, зокрема знімав готівку у банкоматі, та вносив платежі по кредиту, в тому числі і після неодноразових змін кредитного ліміту, [PERSON] був обізнаний про зміни кредитного ліміту, який змінювався банком, відповідно до умов кредитного договору (п. 3.2 Угоди, п.п. 10.5.1, 10.23 ДКБО). Також з вказаної виписки встановлено, що банком, відповідно до п. 10.23 ДКБО було повідомлено відповідача про зміну кредитного ліміту шляхом розміщенням інформації у щомісячних виписках по БПК клієнта. При цьому, відповідач, який був обізнаний про зміну кредитного ліміту, маючи зобов`язання у разі не згоди зі зміною кредитного ліміту протягом 10 календарних днів надати банку заяву про анулювання кредитної лінії (п. 10.23 ДКБО), не надав суду докази щодо подання таких заяв, а навпаки продовжив користуватися кредитним коштами. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором кредиту № С-001-063397-19-980 від 12.07.2019 станом на 30.08.2024 утворилася заборгованість у розмірі 226340,28 грн, що складається із простроченого боргу у розмірі 99300,00 грн, прострочених процентів 127040,28 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с. 28). З огляду на викладене вище, суд не приймає доводи відповідача щодо хибного розміру боргу та процентів. Також суд звертає увагу, що відповідач надаючи відзив на позовну заяву не заперечує факт підписання ним угоди № С-001-063397-19-980 від 12.07.2019 та отримання ним кредитних коштів, як у першочерговому розмірі так і у розмірі після змін ліміту. Крім того, відповідачем не надано свого розрахунку заборгованості та не спростовано розрахунок наданий стороною позивача, який міститься у матеріалах справи. 09.07.2024 [PERSON] було надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, якою повідомлено боржника про необхідність повернення заборгованості по кредитному договору № С-001-063397-19-980 від 12.07.2019 (а.с. 29). Таким чином,\~під час\~розгляду справи\~судом встановлено,\~що 12.07.2019\~між AT\~«Ідея Банк»\~та\~\~ [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ С-001-063397-19-980 за умовами якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту у розмірі 49900,00 грн, який в подальшому було змінено а саме: 03.12.2019 на 14900,00 грн до 64800,00 грн; 16.04.2020 на 25900,00 до 90700,00 грн; 28.12.2020 на 9300,00 грн до 100000,00 грн; 01.03.2022 на 18100,00 грн до 81900,00 грн; 30.06.2022 на 20400 грн до 102300,00 грн; 28.04.2023 на 2000,00 грн до 100300,00 грн; 31.05.2023 на 1000,00 грн до 99300,00 грн, що відповідає умовам кредитного договору ( п. 3.2 Угоди, п.п. 10.5.1, 10.23 ДКБО ), зі сплатою відсотків 24% річних. Отже, позивач виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу можливість користуватись кредитними коштами на умовах передбачених договором, перерахувавши кредитні кошти на рахунок відповідача. У свою чергу позичальник [PERSON] зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі не виконав, в результаті чого виникла кредитна заборгованість у вказаному розмірі. Пункт 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі\~статтею 526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610\~ЦК України порушенням\~зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611\~ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 1049\~ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч 3, 6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Відповідно до п. 5 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Отже, меморіальні ордери та виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таким чином, надана позивачем, виписка з особового рахунку [PERSON] є належним доказом підтвердження видачі кредиту останньому 12.07.2019 з подальшою зміною кредитного ліміту. Судом встановлено, що між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № С-001-063397-19-980 від 12.07.2019, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов кредитного договору. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у вказаному розмірі підтверджується матеріалами справи. Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Як наголошено у Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року в аналогічній справі за № 153/1334/16-ц (провадження № 61-16362св18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховані судом при ухваленні рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 226340,28 грн, яка складається з: 99300,00 грн прострочений борг; 127040,28 грн прострочені проценти. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 3395,11 грн. Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, до стягнення з відповідача підлягають судові витрати у розмірі 3395,11 грн.

Outcome: approved