Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

У січні 2022 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просив суд: -визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 03.08.2021 укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «2Х2 Фінанс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В., зареєстрований в реєстрі за №152; -визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.08.2021, індексний номер: 59636728; -скасувати запис про право власності №43306792 від 03.08.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.08.2021, індексний номер: 59636728. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 16.08.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №302/287/2007 з метою забезпечення належного виконання якого, між зазначеними сторонами, було укладено договір іпотеки №PCL-302/287/2007 предметом якого стала квартира [ADDRESS] . Згодом, 03.08.2021, між ТОВ «Діджи Фінанс», яке набуло статусу іпотекодержателя за договором іпотеки №PCL-302/287/2007 та ТОВ «2Х2 Фінанс» було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . З огляду на те, що позивач вважає, що ТОВ «Діджи Фінанс» не набуло статусу іпотекодержателя та враховуючи, що реалізація механізму на звернення стягнення у позасудовому порядку відбулась з порушенням вимог Закону в тому числі ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», [PERSON] вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем ТОВ «Діджи Фінанс», відзиву не надано, однак надано письмові пояснення доводи викладені в яких зводяться до незгоди з заявленими позовними вимогами. Так, останнім зазначено, що товариством дотримано всіх вимог процедури, яка надає можливість звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі відповідного застереження у договорі, на підтвердження чого наведено відповідну судову практику. Позивачем надано письмові пояснення, доводи викладені в яких є аналогічними до доводів викладених у позові. Також наведено відповідну судову практику. Іншими відповідачами відзиву не надано. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцевола В.В. від 24.01.2022, позовну заяву [PERSON] залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю приписам ЦПК України. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцевола В.В. від 24.01.2022, за клопотанням позивача вжито заходи забезпечення позову. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцевола В.В. від 08.12.2022, у зв`язку з усуненням недоліків зазначених в ухвалі від 24.01.2022, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.06.2023, за клопотанням представника позивача витребувано докази. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.06.2024, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду, у судовому засіданні, по суті. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідачів, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до копії кредитного договору №ML-302/287/2007 від 16.08.2007 сторонами якого є ЗАТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 82\~500,00 швейцарських франків з кінцевим строком повернення 16.08.2027 та зі сплатою відсотків у розмірі й за механізмом встановленим договором. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору №ML-302/287/2007, 16.08.2007, між ЗАТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено договір іпотеки PCL-302/287/2007, предметом якого стала квартира [ADDRESS] . Згідно статті 6 вказаного договору, іпотекодержатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання: іпотекодержателю належить право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому чинним законодавством України. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 03.08.2021 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В., сторонами якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (визначено у статусі іпотеко держателя) та ТОВ «2Х2 ФІНАНС», останнє набуло право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 03.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «2Х2 ФІНАНС». Номер запису про право власності: 43306792; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 59636728. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина друга статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути (частина друга статті 16 ЦК України): 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина друга статті 16 ЦК України). Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина третя статті 16 ЦК України). ВП/ВС неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. У статті 203 ЦК України закріплені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України). Стаття 216 ЦК України регулює правові наслідки недійсності правочину, зокрема її частина перша передбачає реституцію. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (частина перша статті 387 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Стаття 37 Закону України "Про іпотеку" регулює передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. А стаття 38 цього Закону окремо регулює право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається (частина п`ята статті 38 Закону України "Про іпотеку"). Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки (частина десята статті 38 Закону України "Про іпотеку"). Відповідно до висновків викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 16.06.2020 у справі № 372/266/15-ц, визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки є неналежним способом захисту відповідних прав та інтересів первинного власника предмета іпотеки, з володіння якого без його волі безпідставно вибув предмет іпотеки до нового набувача, оскільки це не призводить до ефективного їх відновлення та захисту. З огляду на обставини виниклого спору, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що позивачем обрано не ефективний спосіб захисту. Належним способом захисту, який призведе до відновлення прав позивача є пред`явлення вимог до відповідачів з урахуванням приписів встановлених ст.388 ЦК України.

Outcome: dismissed