Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., зареєстрований у реєстрі за № 9415, яким задоволено вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 48479,17 грн. Також просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача 15000 грн витрат на правничу допомогу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження №64729697 встановлено, що в них відсутній оригінал чи копія оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Численні адвокатські запити не дали змоги встановити наявність такого виконавчого документа взагалі, як і достеменно не встановлено укладання кредитного договору з позивачем, який був нотаріально посвідчений. Оригінал виконавчого напису відсутній в матеріалах виконавчого провадження, а нотаріус повідомляє про припинення здійснення діяльності 31.01.2020 року. За інформацією нотаріуса, станом на 29.01.2021 р. він вже не здійснював нотаріальну діяльність, тому не міг винести оскаржуваний виконавчий напис. Вказані обставини підтверджуються відповідями на адвокатські запити та можуть підтвердити матеріали виконавчого провадження. Зазначає, що позивач не укладав кредитні договори, які посвідчувались нотаріально, тому в будь-якому разі нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. 2. Процедура та позиції сторін. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін; витребувано у відповідача певні докази (а.с. 25). Ухвалою від 18.07.2024 року (а.с. 49) судом заяви та клопотання відповідача щодо визнання позовних вимог, врегулювання спору за участю судді та зменшення судових витрат повернуто без розгляду, повторно було витребувано докази у відповідача. Ухвалою від 11.09.2024 року (а.с. 51-52) судом здійснено перехід від спрощеного провадження без виклику сторін до провадження з викликом (повідомленням) сторін; повторно витребувана копія виконавчого напису нотаріуса у відповідача та документи, на підставі яких був вчинений спірний виконавчий напис. На виконання вимог вказаної вище ухвали відповідачем спрямовано через систему «Електронний суд» клопотання про долучення доказів (а.с. 56) та надіслано наступні документи: копія договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 року з додатками до нього та з реєстром заборгованості, виписку з рахунку [PERSON] (а.с. 56-80). Також відповідачем скеровано через систему «Електронний суд» клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (а.с. 81-82), у якому просять суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 15000 грн до 3000,00 грн, оскільки, на переконання сторони відповідача, сума витрат не відповідає критеріям співмірності (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Крім того, вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспіврозмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складності справи та ринковим цінам на адвокатські послуг в аналогічних справах 3. Фактичні обставини справи, які встановлені судом. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, Житомирський ВДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУМЮ (м. Київ) листом від 01.10.2024 № 115938 повідомив адвоката Давиденка В. про втрату виконавчого документа спірного напису нотаріуса. Заходи органу ДВС щодо отримання дублікату виконавчого напису не дали результатів та боржника не повідомлено про його отримання (а.с. 91). Листом від 26.02.2024 №04/01-16 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович повідомив, що з 31.01.2020 ним було припинено нотаріальну діяльність по Київському міському нотаріальному округу, а документи діловодства та архіву приватного нотаріуса були передані до Київського державного нотаріального архіву (а.с. 11). Листом від 01.03.2024 № 782/01-21 Київський державний нотаріальний архів повідомив, що приватний нотаріус КМНО Гуревічов О.М. передав на державне відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архіву за період з 2012-2020 рік (а.с. 12). На повторний запит до ПН КМНО Гуревічова О.М. листом від 15.04.2024 № 14/01-16 останній повторно повідомив адвоката Давиденка В. про припинення діяльності 31.01.2020 (а.с. 14). Київський державний нотаріальний архів листом від 01.11.2024 № 3868/01-21 на виконання узвали суду повідомив про знищення документів приватного нотаріуса КМНО Гуревічова О.М., серед яких 611 томів "Копії виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені" за період з 20 січня по 30 січня 2020 року. Копія спірного виконавчого напису нотаріуса також витребовувалась у відповідача згідно ухвал суду від 18.06.2024 року та від 11.09.2024 року (а.с. 49, 51-52). Згідно клопотання від 13.09.2024 відповідачем надано лише копія договору факторингу, який укладено 24.07.2018 року між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (а.с. 58-67), реєстр заборгованості (а.с. 77-79), серед переліку боржників також наявне прізвище позивача (а.с. 78), та виписку по рахунку [PERSON] за кредитним договором №00197/05146ВССА від 18.04.2013 р. (а.с. 80). Наявність предмета спору підтверджується матеріалами виконавчого провадження; на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження та здійснюються дії щодо його примусового виконання (а.с. 7-10). 4. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 2 наведеного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 рок, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст.\~254\~КАС (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 12.10.2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Згідно із ст. 12 та ст. 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, враховуючи наведені вище вимоги до виконавчого напису, в тому числі і перелік дій, що передують його видачі, суд враховує відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення всіх необхідних дій нотаріусом та заявником (відповідачем), що стали наслідком видачі виконавчого напису, які б свідчили про безспірність заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведені обставини, на які вона посилається, як на підставу свого позову, сукупність зібраних по справі доказів підтверджує викладені в позовній заяві обставини, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. 5. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Щодо вимоги про стягнення з відповідача 15000,00 грн витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved