Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника адвоката Гудзь Л.Г., звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача [PERSON] , відповідно до якої просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.09.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №4515. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». В обгрунтування позову позивачка посилається на те, що 18 вересня\~2018\~року між нею, [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб від якого сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Разом з цим, спільне життя з відповідачем не склалося через те, що у них різні погляди на життя, а також на вирішення питань, що стосуються у сімейному житті, шлюбні відносини між ними фактично припинені та спільне господарство не ведеться. Шлюб існує тільки формально. Примирення неможливе. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і моральним устоям суспільства. Строк для примирення просить не надавати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 08.11.2024 у справі визначенго головуючого суддю Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання, яке призначене на 27.02.2025, не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшла заява представника позивачки адвоката Гудзь Л.Г. з проханням розглядати справу за сторони позивача, позов підтримує та прохає задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно частини 4\~статті 223 ЦПК України\~\~постановляє рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до\~вимог\~частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.2018, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,\~укладено\~шлюб,\~зареєстрований\~18 вересня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №4515. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON] , [INFO] . Зазначений факт підтверджується даними, що містяться у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 14.03.2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народилася [INFO] , про що складено актовий запис за №1207. Батьки дитини: [PERSON] та [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 1 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Згідно з статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Судом встановлено, оскільки не спростовано відповідачем, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, на час розгляду даної справи вони спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін чи їх дитини суду не надано. Враховуючи зазначене, та те, що відповідачем відзиву на позов не надано, суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказах, приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України, суд залишає позивачці [PERSON] прізвище [PERSON] . Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved