Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

Акціонерне товариство\~комерційний банк\~«ПриватБанк» звернулося\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договоромпро надання банківських послуг №б/н від 18.06.2010 року у розмірі 78994,35 грн. станом на 17.07.2023, яка складається з наступного: 74995,09 грн. заборгованість за кредитом; 3999,26 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 18.06.2010 року між ним та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви від №б/н від 18.06.2010. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг. Позивач зазначав, що ним на підставі договору надання банківських послуг відповідачу відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Разом з тим, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов?язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви. У зв?язку з зазначеними порушеннями зобов?язань за кредитним договором відповідач станом на 17.07.2023 року мас заборгованість 78994,35 грн., яка складається з наступного: 74995,09 грн. - заборгованість за кредитом; 3999,26 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Посилаючись на викладене, АТ КБ ПриватБанк просило суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 18.06.2010 року. Представник відповідача у відзиві на позов зазначила, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», як невід`ємні частини спірного договору. Проте, Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем банківських послуг та кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, наявна в матеріалах справи анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Проте, у зазначеній анкеті-заяві не вказано, яку саме картку відповідач бажає оформити, не зазначено даних про умови кредитування, в тому числі - кредитний ліміт, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору тощо. З огляду на наведене, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Крім того, зазначила, що з часу подання позову позивач продовжує автоматично списувати грошові кошти, що поступають на рахунок позивача у вигляді пенсії по інвалідності та на момент подання відзиву вже списав в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 18.06.2010 року грошові кошти у загальному розмірі 10742,72 грн. Також представник відповідача зазначила, що згідно наданої позивачем виписки за кредитним договором в період з 01.06.2022 по 01.01.2023 з рахунку відповідачем були списані відсотки за використання кредитного ліміту в загальному розмірі 17830,55 грн. Вказані відсотки за використання кредитного ліміту були списані, на думку представника відповідача, незаконно з огляду на те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, що кореспондується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). В подальшому позивач неодноразово зменшував позовні вимоги та в поданій до суду заяві від 23.02.2025 остаточно просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 18.06.2010 року у розмірі 50604,74 грн., з яких 50604,74 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту. Представник позивача в судовому засіданні підтримав зменшені позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 18.06.2010 року у розмірі 50604,74 грн. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20. Крім того, зазначила, що в ході розгляду справи позивач здійснює систематичне списання грошових коштів, що поступають на рахунок відповідача у вигляді пенсії по інвалідності, та з моменту подачі позову вже списав в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 18.06.2010 року грошові кошти у загальному розмірі 28389,61 грн. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Суди встановили, що згідно з наданою позивачем копією анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 18.06.2010 року [PERSON] погодився отримувати послуги АТ КБ «ПриватБанк», при цьому розміри процентної ставки, пені та комісії, штрафу у заяві не визначені. В заяві [PERSON] зазначив, що він погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які викладені на банківському сайті (www.privatbank.ua), складають договір про надання банківських послуг. До позовної заяви долучено умови та правила надання банківських послуг, на яких відсутній підпис [PERSON] . Крім того, в матеріалах справи наявний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна Універсальна, 30 днів пільгового періоду та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на яких також відсутній підпис відповідача. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). АТ КБ «ПриватБанк» ініційовано спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 18.06.2010 року. На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 18.06.2010, роздруківку з інформацією про деякі умови кредитування, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із Умов та правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості; анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 18.06.2010 року, яка підписана сторонами, не містить\~відомостей щодо\~розміру кредитного\~ліміту. У наявній в матеріалах справи анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 18.06.2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 18.06.2010 року. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Таким чином, у даному конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказане кореспондується із висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Таким чином, суд дійшов висновку про те, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Враховуючи,\~що позовні\~вимоги задоволеннюне підлягають, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви слід покласти на позивача - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Також, представник відповідача просила відшкодувати відповідачу понесені ним витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу представником відповідача надано: копію договору про надання правової допомоги, укладеного між відповідачем та адвокатським бюро «Гонтар та партнери» №6 від 20 лютого 2024 року, копію додаткової угоди №1 до договору від 20 лютого 2024 року, копію додаткової угоди №2 до договору від 15 квітня 2024 року, копію платіжної інструкції №550638383 від 20 лютого 2024 року на суму 5000,00 грн., копію платіжної інструкції №573919401 від 17.04.2024 року на суму 5000,00 грн. Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Таким чином,\~у відповідності\~до ст.\~141\~ЦПК України,\~зАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved