Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин. В обгрунтування позову зазначив, що його вітчим [PERSON] був призваний на військову службу і загинув [INFO] під час ведення бойових дій. Позивач звернувся з рапортом до командира військової частини з проханням звільнити його з вйськової частини на підставі абз. 14 підпункту "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", як військовослужбовця, який проходить вйськову службу за призовом під час дії мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з загибеллю близького родича [PERSON] під час забезпечення нацональної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. У відповідь отримав листа від військової частини з відмовою. Просив встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , податковий номер [NUMBER] був близьким родичем [PERSON] , [INFO] . Представник відповідача надав суду відзив, в якому зазначив, що військова частина вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обгрунтування заперечень зазначив, що у розумінні Закону України "Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів сімей" та Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" поняття "члени сім`ї" та "близькі родичі" не є тотожнім. При цьому в законі чітко визначений перелік близьких родичів: чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра, іншого законом не передбачено. Також заззначили, що під час дії воєнного стану вимоги позивача пов`язані з доведенням наявності підстав для підтвердження за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язами, їх виникненням, існуванням та припиненням. Встановлення родинних відносин (визнання особи близьким родичем) за своїми правовими наслідками призведе до публічно-правових відносин заявника з державою, це не пов`язане з будь-якими цивільними правами та обов`язками позивача, їх виникненням, існуванням та припиненням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце слухання справи. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала щодо розгляду справи без участі позивача, позов підтримала та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розгляд справи проводити без участі представника військової частини. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч.1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 якою переглядалась ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 вересня 2023 року, у справі про встановлення факту самостійного виховання дитини (інших фактів, які пов`язані з реалізацією права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації) Верховний суд зазначив, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини. Питання, заявлене позивачем у цій справі може вирішуватись у межах спору про право за загальним правилом у позовному провадженні. Таким чином, оскільки, предметом даного позову є встановлення факту, який пов`язаний із вирішенням спору про право на звільнення з військової служби, спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства у порядку позовного провадження. Встановлено, що [PERSON] було подано рапорт до командира військової частини про звільнення з військової частини обгрунтовуючи тим, що його близький родич, [PERSON] загинув під час здійснення бойових дій. Вказав, що його мати уклала шлюб із [PERSON] та з того часу повни спільно проживали разом до загибелі вітчима, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, останній займався його вихованням, фінансово утримував до досягнення повноліття (а. с. 7). У відповіді командира військової частини від 25.05.2024 року на рапорт від 12.05.2024 [PERSON] зазначено, що матеріали на звільнення з військової служби згідно з підпунктом "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" повертаються без реалізації. Також вказано, що причиною звільнення в рапорті зазначено загибель близького родича під час забезпечення нацональної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Як вбачається із наданих документів під близьким родичем, що загинув [PERSON] зазначає вітчима. Частиною 12 статті 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" чітко визначено перелік близьких родичів, які підпадають під дію зазначеної норми закону, а саме: чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра та у зв`язку з цим заявника повідомлено, що вказзвана норма не може бути застосована (а. с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружились 03.06.2000. Після реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (зворот а. с. 9). [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (зворот а. с. 10). Як вбачається із сповіщення [INFO] №534 від 09.04.2024, [PERSON] , який був призваний на військову службу 26.09.2023, загинув [INFO] під час ведення бойових дій (а. с. 10). Згідно довідки про причину смерті №655к/876дон від 11.04.2024, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , причина смерті: ушкодження внаслідок бойових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків (а. с. 11). Також в лікарському свідоцтві про смерть №655к/876дон від 11.04.2024 зазначається, що [PERSON] помер [INFO] , смерть настала внаслідок бойових дій (зворот а. с. 11) Відповідно до характеристики на [PERSON] . Криворізької спеціалізованої школи І-ІІІ ступеню № 70, вихованням останнього займалися мати - [PERSON] та вітчим - [PERSON] . Останній відгукувався на будь-яке прохання, пов`язане з шкільним життям. [PERSON] був зарахований під прізвищем [PERSON] , а по досягненню повноліття за згодою вітчима змінив прізвище на [PERSON] . Батьки приділяли велику увагу навчанню та вихованню сина (а. с. 12). Свідок [PERSON] у судовому засіданні 21.11.2024 зазначила, що [PERSON] є її сином та вважав її чоловіка [PERSON] як рідного батька. Проживали спільною родиною починаючи з 1999 року, згодом зареєстрували офіційно шлюб. Зазначила, що [PERSON] займався вихованням її сина, який згодом змінив прізвище на прізвище вітчима " [PERSON] ". Свідок [PERSON] у судовому засіданні 28.02.2025 вказала, що [PERSON] є сином дружини її батька [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] є її братом, де проживали разом. Її батько та мати [PERSON] одружились, вели спільний побут, він називав його татом. Разом мали спільний бюджет. Зазначила, що [PERSON] займався вихованням [PERSON] , завжди його підтримував. Згідно п. 1 ч. 1ст. 3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. У ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» регулюється порядок звільнення з військової служби. Так, згідно п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зазначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби якщо під час дії воєнного стану їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Як зазначає представник позивача, встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для реалізації його права на звільнення з військової служби. Разом з цим, з аналізу наведених норм вбачається, що чинним законодавством передбачено можливість звільнення військовослужбовців з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, а саме якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Отже, законодавцем чітко визначений перелік близьких родичів, а саме чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра, загибель яких під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану обумовлює можливість звільнення з військової служби. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не оспорює наявність факту родинних відносин позивача з його вітчимом та те що вони були близькими особами, а вказує на відсутність підстав для звільнення згідно до чинного законодавства. За таких обставин, спір між сторонами про те, що [PERSON] був близьким родичем [PERSON] відсутній та встановлення факту про який просить позивач безпосередньо не породжує правові наслідки для останнього. Таким чином правові підстави для задоволенні позову відсутні. Згідно ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїхвимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено, що встановлення факту, про який він просить, залежить виникнення чи зміна прав, про які зазначено в позові. У зв`язку з відмовою в позові судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed