Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 75147975 від 22.08.2021 року у сумі 31703,48 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75147975, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 9362,00 грн. строком на 29 дні зі сплатою відсотків на умовах договору. Між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» 27.01.2022 укладено договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до [PERSON] . У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до [PERSON] ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023/01 від 10.01.2023. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором за ним утворилася заборгованість у розмірі 31703,48 грн. За викладених обставин позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач та його представник [PERSON] не з`явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.08.2021 між ТОВ ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75147975, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 9362,00 грн. строком на 29 дні зі сплатою відсотків 1,99% за кожен день користування позикою (а.с. 15) Між ТОВ ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» 27.01.2022 укладено договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до [PERSON] . У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до [PERSON] ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023/01 від 10.01.2023. Таким чином, ТОВ "Коллект Центр" відповідно до укладеного Договору факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 75147975 від 24 червня 2021 року, що укладений між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . Як вбачається із розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики виникла заборгованість, яка становить 31703,48 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у сумі 9362,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у сумі 22170,150 грн., 3% річних за користування грошовими коштами у сумі 21,54 грн та інфляційні збитки у сумі 149,79 грн (а.с.30). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відповідно до умов договору позики № 75147975 отримав грошові кошти в розмірі 9362,00 грн. строком на 29 днів, тобто до 20.09.2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості по договору позики №75147975 від 10.01.2023 року, проведеного ТОВ «Вердикт Капітал» нарахування процентів здійснювалось з 21.09.2021 року по 27.01.2022 року, тобто більше ніж за 29 день, що перевищує строк на який надавалась позика. Водночас доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування відсутні. Щодо нарахованих позивачем інфляційних збитків та 3% річних суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. За встановленого вище, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору позики, добровільно заборгованість не сплатив, тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором позики в сумі 24298,14 грн., а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у сумі 9362,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами (за період з 22.08.2021 по 20.09.2021) 14764,81 грн., нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України (за період з 27.01.22-23.02.2022) у сумі 21,54 грн та інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України (за лютий 2022) у сумі 149,79 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню частково\~у розмірі\~24298,14\~грн.,\~що складає\~76,64%\~(24298,14\~грн х\~100%\~:\~31703,48\~грн),\~тоу відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти відшкодуванняна користь позивача сплаченого судового збору у розмірі пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає 1856,53 грн (2422,40 грн : 100% х 76,64%) та витрат на правничу допомогу у розмірі пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає 6897,60 грн. (9000 грн : 100% х 76,64%).

Outcome: partial