Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

30 грудня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що вона та відповідач є батьками сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, згідно з рішенням Саратського районного суду Одеської області від 17 червня 2024 року, дитина залишилася проживати разом із позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини, хоча має змогу надавати таку допомогу, оскільки є працездатним та працює поліцейським Ізмаїльського районного відділення поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, не є особою з інвалідністю. Угоду про сплату аліментів з відповідачем не укладали. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала (вх. № ЕП-195/25-Вх 18.02.2025). Відповідач також подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав (вх. № 870/25-Вх 18.02.2025). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що з 22 лютого 2022 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17 червня 2024 року розірвано згідно з рішенням Саратського районного суду Одеської області; рішення набрало чинності 18 липня 2024 року (а.с.11-13). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису № 165 (а.с. 10). Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Відділу соціального захисту та охорони здоров`я Татарбунарської міської ради від 06 лютого 2025 року вих. № 41 (а.с. 26). Відповідач є працездатним, не є особою з інвалідністю, інших утриманців не має, на підтвердження зворотного суду доказів не надано. Угоду про сплату аліментів на сина сторони не укладали. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний та має можливість утримувати свого сина, угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто, а також з метою захисту прав дитини на матеріальне забезпечення, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку ( доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved