Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.06.2016 Виконавчим комітетом Бовтиської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 1, а також просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 24.06.2016. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивачки. Зазначає, що на даний час вони з відповідачем спільно не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказує, що шлюб носить тільки формальний характер, та вважає, що подальше спільне життя, примирення та збереження шлюбу з відповідачем не можливе, перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Крім цього, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини, хоча він є працездатною особою та зобов`язаний утримувати дитину. Ухвалою судді від 28.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 25-26). Позивачка у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с. 3). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 33). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відтак, справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2016 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Бовтиської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 1 (а.с. 14). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 жовтня 2016 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, [INFO] в смт. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області народився [PERSON] . Його батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 9). З довідки № 12 від 20.01.2025, виданої Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області, встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 13). На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, спільне\~життя з відповідачем не склалося, сторони проживають окремо, шлюбні відносини між подружжям припинені, спільного господарства не ведуть. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідно до\~ст.\~24\~Сімейного кодексу\~(далі\~СК)\~України,\~шлюб грунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.\~Примушування жінки\~та чоловіка\~до шлюбу\~не допускається. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).\~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз?яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. \~ \~ \~ \~ За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків. У свою чергу відповідач в адресованій на адресу суду заяві, не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, за таких обставин суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх дитини, на утриманні позивачки знаходиться неповнолітній син від їх шлюбу з відповідачем, останній добровільно\~відмовляється від\~виконання своїх\~обов`язків щодо\~надання матеріальної\~допомоги на\~утримання дитини,\~хочаможе і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, за звернення з позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вказану вимогу. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, тому за правилами\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved