Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що [PERSON] 24 лютого 2025 року було доставлено до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів необхідність примусової госпіталізації хворої зумовлюється її безпосередньою небезпекою для себе та оточуючих. У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр [PERSON] просила задовольнити заяву та госпіталізувати [PERSON] , пояснивши, що остання перебуваючи у збудженому стані билась із матір`ю, підіймала на неї руку, кричала. На лікування надходить не вперше, за час її знаходження у відділенні влаштовувала істерики, наразі залишається досить агресивною, у психозі. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала те, що підіймала руку на матір, проте погодилась із думкою лікаря щодо необхідності лікування, не заперечувала проти її примусової госпіталізації. Адвокат Довгаль С.М. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Прокурор в судовому засіданні підтримувала заяву про примусову госпіталізацію. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було госпіталізовано до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради за направленням лікаря-психіатра КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпровської обласної ради» Малишко, у зв`язку із наявністю у пацієнта тяжкого психічного розладу. Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При обстеженні психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим [PERSON] агресивна, розгальмована у бік рідних. Здійснювала протиправні дії по відношенню до матері (билась, штовхалась). Зовнішньо метушлива, збуджена, розгублена, агресивно налаштована на адресу медичного персоналу. У бесіду вступає не охоче, односкладно. Мова плутана, подекуди не розбірлива, не завжди по суті. Розповідає, що вдома посварилась з матір`ю, тому опинилась у лікарні. Під час бесіди замовкає, до чогось прислухається, що може свідчити про наявність слуховим обманів сприйняття. Мислення непослідовне, аморфне, аутистичне. Поведінка вичурна, парадоксальна у емоціях та вчинках [PERSON] мінливий, фіксована на своїх внутрішніх переживаннях, критика до свого стану відсутня. Хворій поставлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п. "е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Outcome: approved