Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом, яким просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, реєстровий № 180163, виданий 16.06.2021 р. щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» коштів у розмірі 21977,05 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 1211,20 та 605,60 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн. \~ \~ \~ \~Позов мотивований\~тим,\~що 01.04.2013 \~ \~ \~ \~о 13.30 год. невідома особа, знаходячись у КЗ «КОШМД» ДОР за адресою: м. Дніпро, вул. Бардіна, 1, де працювала [PERSON] , вчинила злочинні діяння, а саме крадіжку її паспорту [NUMBER] , виданого Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 15.02.2005 р. та копію ін. коду [NUMBER] . Цієї ж доби [PERSON] звернулась до Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про крадіжку. За даним фактом Красногвардійським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області дані було внесено до ЄРДР за №12013040680001536 від 01.04.2013 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. 05.04.2013 року кримінальне провадження №12013040680001536 від 01.04.2013, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 12.04.2013 року позивачка отримала новий паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Покровським PC ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. 15.08.2013 року близько 13.00 год. невстановлена особа, знаходячись в приміщенні банку «Кредит Маркет», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глінки, 17, шахрайським шляхом, з використанням паспорту громадянина України виданого на ім`я гр. [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 15.02.2005 р., намагалася оформити кредит на ім`я останньої. В той же день, при проведені огляду працівниками органів внутрішніх справ у гр. [PERSON] було вилучено паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 15.02.2005. За даним фактом співробітниками Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області дані було внесено до ЄРДР за № 12013040640005826, від 16.08.2019, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування кримінального провадження № 12013040640005826, було призначено та проведено технічну експертизу, виконання якої доручено експертам НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області. Згідно висновку експерта № 62/06-310 від 10.09.2013 року встановлено, що бланк паспорту серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] . [INFO] , виданого 15.02.2005 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, який був вилучений 15.08.2013 у [PERSON] : зображення захисної сітки, друкованих букв та цифр - отримані з друкованих форм плоского офсетного друку. В реквізити паспорта громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] були внесені зміни. В паспорті громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданого 15.02.2005 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, який був вилучений 15.08.2013 у [PERSON] , фотокартки на 1-й та 3-й сторінках переклеєні (замінені). Окрім цього, у підробленому паспорті наявний штамп про зняття [PERSON] з місця її реєстрації від 17.03.2009 року, а саме з адреси: [ADDRESS] та штамп про реєстрацію останньої від 26.03.2009 року за адресою: [ADDRESS] . Хоча в довідці №1965/4 від 23.09.2019 року, виданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції, [PERSON] , [INFO] з 03.03.2000 року зареєстрована на території Покровського району Дніпропетровської області за адресою: [ADDRESS] . Отже, позивачка не знала та не могла дізнатись про порушення її прав, оскільки на адресу її місця реєстрації жодних вимог не надходило. Таким чином, позивачка [PERSON] не укладала з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» кредитний договір № 2027/2993ВСL1A від 09.08.2013. Також позивачка зазначила, що як вбачається з кредитного договору №2027/2993BCL1A, укладеного між нібито [PERSON] та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», договір був укладений 09.08.2013 строком на два роки, тобто до 09.08.2015, який необхідно вважати початком строку позовної давності. Сам виконавчий напис вчинений 16.06.2021 року, тобто з порушенням строку позовної давності. Враховуючи все вищевикладене, позивачка вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис № 180163 від 16.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Остапенком Є.М., щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІТ КАПІТАЛ» грошові кошти у розмірі 21977 грн. 05 коп., вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 06.12.2024 року зупинено стягнення на підставі виконавчого документу, а саме, виконавчого напису №180163 від 16.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, за виконавчим провадженням ВП №68474240 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» грошових коштів у сумі 21977,05 грн., до набрання судовим рішенням законної сили у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09.12.2024 року відкрите провадження у справі, постановлений порядок судового розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання учасники провадження не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Авраменко О.Ю. на електронну адресу суду надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задовольнити. \~ \~ \~ \~Від відповідача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, в якому зазначено, що відповідач категорично не погоджується з доводами позивача та заперечує проти заявлених позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач вважає необґрунтованою вимогу позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 грн., так як сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. Крім того, предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. \~ \~ \~ \~В зв`язку з чим, просить відмовити [PERSON] у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Розгляд справи здійснювати без участі представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». \~ \~ \~ \~Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Третя особа\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євгена\~Михайловича про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович здійснив виконавчий напис №180163 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , несплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», якому ПАТ «Платинум Банк» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20140428-Г від 28.04.2014 року, за Кредитним договором №2027/2993ВСL1A від 09.08.2013 року, укладеним між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] . Загальна заборгованість боржника становить 21977,05 грн. за період з 28.04.2014 року по 17.05.2021 року включно (а.с.42 - копія). 16.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. відкрите виконавче провадження № 68474240 про примусове виконання виконавчого напису № 180163, виданого 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за Кредитним договором №2027/2993ВСL1A від 09.08.2013 року у розмірі 21977,05 грн. (а.с.43 - копія). З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2013 року у [PERSON] , [INFO] , було викрадено паспорт [NUMBER] , виданий Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 15.02.2005 р. 12.04.2013 року позивачка отримала новий паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Покровським PC ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Згідно висновку експерта № 62/06-310 від 10.09.2013 року встановлено, що бланк паспорту серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] . [INFO] , виданого 15.02.2005 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, який був вилучений 15.08.2013 у [PERSON] : зображення захисної сітки, друкованих букв та цифр - отримані з друкованих форм плоского офсетного друку. В реквізити паспорта громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] були внесені зміни. В паспорті громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданого 15.02.2005 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, який був вилучений 15.08.2013 у [PERSON] , фотокартки на 1-й та 3-й сторінках переклеєні (замінені). Окрім цього, у підробленому паспорті наявний штамп про зняття [PERSON] з місця її реєстрації від 17.03.2009 року, а саме з адреси: [ADDRESS] та штамп про реєстрацію останньої від 26.03.2009 року за адресою: [ADDRESS] . Хоча в довідці №1965/4 від 23.09.2019 року, виданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції, [PERSON] , [INFO] з 03.03.2000 року зареєстрована на території Покровського району Дніпропетровської області за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, як зазначено у виконавчому написі. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п. п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 27.08.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Велика Палата Верховного суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 зазначає, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Суд встановив, що вчиняючи 16.06.2021 року виконавчий напис №180163, приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача. В матеріалах справи містяться квитанція до платіжної інструкції №47735108 від 27.11.2024 року про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. за позовну заяву [PERSON] . Крім того, позивачкою було сплачено судовий збір за заяву про забезпечення позову в сумі 605,60 грн., що також підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 15.11.2024 року. Так, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 1211,20 грн. сплаченого нею судового збору у розмірі 1211,20 грн. за позовну заяву, та 605,60 грн. за заяву про забезпечення позову. Відповідно до ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу надано: Договір про надання правової (правничої) допомоги № 48 від 23.11.2024 року, Додаток до договору про надання правової допомоги від 23.11.2024 року, Рахунок на оплату послуг від 23.11.2024 року, Акт виконаних робіт (послуг) від 27.11.2024 року. Таким чином, судом встановлено, що розмір послуг за надання правничої допомоги [PERSON] становить 15000,00 гривень. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Суд враховує, що представником позивача в процесі розгляду даної справи було подано докази на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн, а саме : Договір про надання правової (правничої) допомоги № 48 від 23.11.2024 року, Додаток до договору про надання правової допомоги від 23.11.2024 року, Рахунок на оплату послуг від 23.11.2024 року, Акт виконаних робіт (послуг) від 27.11.2024 року. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)). Разом із тим, представник відповідача подала до суду заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу. Частиною п`ятою\~статті 137 ЦПК України, встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представник відповідача зазначила про те, що сума та вид виконаної адвокатом роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. Крім того, предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи, та просила відмовити [PERSON] у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу. Суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що визначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 15000,00 грн. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними, у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги. Зокрема, щодо понесених витрат на правничу допомогу, а саме, за витребування інформації, яка підлягає розгляду під час судового провадження, складання та подача до суду позовної заяви, складання, подача до суду заяви про забезпечення позову, участь у судовому провадженні в суді всіх інстанцій на загальну суму 15000,00 грн, не відповідає вказаному вище критерію розумності та обґрунтованості, оскільки, з огляду на зміст та написання позовної заяви, заяви про забезпечення позову, інших клопотань в процесі розгляду справи, не вимагало у адвоката особливих зусиль чи вивчення нових обставин справи, а також з урахуванням складності справи, зокрема, спрощеного порядку її розгляду. З огляду на вищевикладене, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу [PERSON] , суд, бере до уваги співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом позивача обсягом послуг під час розгляду справи в суді, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, враховуючи виконані роботи, з урахуванням принципу розумності та справедливості, зважаючи на ту обставину, що відповідач заперечує проти розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат до 7000,00 грн.

Outcome: approved