Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт факту смерті її сина, який є військовослужбовцем та проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] під час ведення бойових дій. В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] її син [PERSON] загинув під час бойових дій, що підтверджується актом про настання смерті від 15.11.2024. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану на підстав статті 21 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» їй відмовлено в реєстрації смерті сина та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті. З огляду на викладене та з метою отримання одноразової допомоги після загибелі сина та оформлення спадщини після його смерті, [PERSON] просила суд встановити факт смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 08.01.2025 справа прийнята до розгляду та відкрито провадження. В судовому засідання заявник надала пояснення аналогічним викладеним в заяві, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа - начальник Чугуївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Череповська М.В. просила розглянути справу на розсуд суду з урахуванням письмових пояснень. Заінтересована особа - представник військової частини [NUMBER] в судовому засіданні підтвердив, що складався акт про смерть [PERSON] , який передбачений їх внутрішніми рекомендаціями, просив розглянути справу на розсуд суду. Суд вислухавши заявника, заінтересовану особу, свідків, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 квітня 2001 року виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського пайону, актовий запис №35. Згідно з актом про настання смерті від 15 листопада 202422 року, складеним командиром 9 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] капітаном [PERSON] , командиром відділення - командиром машини 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] старшим солдатом [PERSON] , номером обслуги 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдатом [PERSON] , стрільцем-санітаром 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдатом [PERSON] , [PERSON] , [INFO] о 16 год. 20 хв. загинув за таких обставин: під час бойових дій на лінії зіткнення зі збройними силами російської федерації в районі населеного пункту Часів Яр Бахмутського району Донецької області внаслідок удару дрона-камікадзе з боку противника. Відповідно до сповіщення сім`ї №155 солдат [PERSON] , стрілець-помічник гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , [INFO] року зник безвісті 31.10.2024 в ході виконання бойового завдання біля н.п. Часів Яр Бахмутського району Донецької області. Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. Щодо встановлення факту смерті на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України). Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Щодо оголошення особи померлою (стаття 46 ЦК України та статті 305-309 ЦПК України) Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Як на правові підстави звернення до суду із заявою заявниця [PERSON] посилається на пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України, а саме встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Натомість на підтвердження вимог своєї заяви заявниця надала суду лише копію акта про настання смерті від 15 листопада 202422 року (а. с. 29), в якому зазначено вірогідне припущення, що [PERSON] , [INFO] о 16 год. 20 хв. загинув за таких обставин: під час бойових дій на лінії зіткнення зі збройними силами російської федерації в районі населеного пункту Часів Яр Бахмутського району Донецької області внаслідок удару дрона-камікадзе з боку противника. Крім того, заявниця надала суду копію сповіщенням сім`ї №155, в якій зазначено, що [PERSON] , стрілець-помічник гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , [INFO] року зник безвісті 31.10.2024 в ході виконання бойового завдання біля н.п. Часів Яр Бахмутського району Донецької області. Вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [INFO] [PERSON] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. З огляду на це підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її сина [PERSON] (військовослужбовця) у певний час - [INFO] під час виконання бойового завдання за пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України немає. Разом з тим суд зазначає, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть її сина [PERSON] , заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом [PERSON] померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України. Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved