Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В.В., звернулася у суд із позовом до Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України» про зняття заборони на відчуження нерухомого майна. 04.02.2025 року представник позивачки, адвокат Нечаєв В.В., подав до суду письмове клопотання про доручення оновленої позовної заяви та уточнення складу учасників справи. Ухвалою суду від 04.02.2025 року прийнято до розгляду вказане клопотання, ухвалено про перехід від розгляду за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження по цивільній справі оновленої позовної заяви та уточнено складу учасників справи Свої вимоги у новій редакції позовної заяви позивач мотивує тим, що вона є власницею житлового будинку в [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу 1988 року вона отримала 1/2 частину будинку. [INFO] у США померла мати позивачки - [PERSON] . Її батьки були розлучені, і вона залишилася єдиною спадкоємицею після смерті матері. Під час оформлення спадщини після смерті матері, позивачку було повідомлено про те, що на будинку зареєстровано заборону на відчуження (архівний напис) за №1542564 від 21.04.1988 року, заявник Ощадбанк, власник [PERSON] , архівний номер 53, архівна дата 22.04.1988, реєстратор Виноградівська нотконтора. Вказує, що ні вона, ні її батько не мають жодних непогашених кредитних зобов`язань перед Ощадбанком , тим більше, власником будинку вона є одноособово. Просить суд зняти заборону на відчуження нерухомого майна шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційного запису №1542564 від 14.12.2004 року, вчиненого Виноградівською державною нотаріальною конторою щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з приводу повідомлення Виноградівського відділення Ощадбанку від 21.04.1988 відносно [PERSON] (архівний номер 53 від 22.04.1988). Сторони в судове засідання не з`явилися. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача Виноградівської міської ради подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, визнає заявлений до нього позов. Представник третьої особи - Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» подав до суду письмові пояснення та розгляд справи без участі їхнього представника. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею житлового будинку в [ADDRESS] . Так, згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.11.1998 року, який посвідчений державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., зареєстрований у реєстрі за №2625, позивачка придбала 1/2 частину вказаного будинку. [INFO] у США померла мати позивачки- [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 07.03.2024 року. Позивачка вказує, що серед кола спадкоємців залишилася тільки вона - одна донька [PERSON] , оскільки її батьки були розлучені. 12.12.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В., [PERSON] після смерті матері [PERSON] , видано Свідоцтво про право на спадщину, згідно якого спадщина на яку видане Свідоцтво, складається із 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій [PERSON] , яка померла [INFO] . Належність майнових прав підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 12.12.2024 року, індексний номер 407825616. Однак, позивачка не може оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] через наявність щодо цього майнового об`єкту архівного запису про обтяження (заборону), який міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Таку заборону зареєстровано 14.12.2004 року за №1542564 Виноградівською державною нотаріальною конторою. Підставою обтяження вказується повідомлення Виноградівського відділення Ощадбанку від 21.04.1988 року, тип обтяження: заборона (архівний запис), об`єкт обтяження: невизначено, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , додаткові дані: архівний номер:53, архівна дата: 22.04.1988, дата виникнення: 22.04.1988, (а.с.5). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] не має жодних речових прав на нерухоме майно, яке є предметом обтяження. Виноградівська державна нотаріальна контора займає позицію неможливості зняття заборони на відчуження належного позивачу нерухомого майна без письмового повідомлення особи, яка була ініціатором встановлення такого обтяження. Позивач [PERSON] , як власник нерухомого майна, та її батько [PERSON] , не мають жодних зобов`язань фінансового характеру перед AT «Ощадбанк». Згідно п.5.1 глави 15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, за відсутності правовідносин зобов`язального характеру, вирішення питання можливості припинення обтяження нерухомого майна перебуває у виключній компетенції суду. Частиною 1 ст.321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 3 ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до п.2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991 р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) - постанова Вищого господарського суду України від 29.09.2009 року у справі №2/112. Крім того, пряма вказівка на безпосереднє правонаступництво банківських установ міститься в постановах Кабінету Міністрів України від 09.01.2008 року №1 «Про виплату в 2008 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, та облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР», від 23.04.2012 року №346 «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР» (пункти 1). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За п. 5.1. Глави 15 Розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Позивач є власником житлового будинку та у зв`язку із наявністю архівного запису про обтяження (заборону), не має змоги належним чином оформити свої спадкові права, тому вказана заборона порушує права позивача, передбачені ст. 41 Конституції України. Наявність даного обтяження порушує законні права та інтереси позивача і таке слід скасувати в судовому порядку. Відповідно до п.2. постанови №5 від 03.06.2016 року Пленуму ВССУ, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. З врахуванням даних обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження належного йому нерухомого майна, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, так як спрямовані на ефективне відновлення її порушених прав, безпідставне обтяження нерухомого майна позивачки порушує її право на мирне володіння належного їй об`єкту нерухомості. На підставі наведеного,

Outcome: approved