Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач КП «ЖЕО № 2» ПМР 09.10.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позовна заява обґрунтована тим, що гуртожиток в [ADDRESS] прийнято до комунальної власності міста, гуртожиток знаходиться в обслуговуванні КП «ЖЕО № 2». Окрема ізольована кімната № 425 в даному гуртожитку не приватизована, належить до комунальної власності міста територіальної громади міста Полтави. У кімнаті зареєстрований [PERSON] з 11.04.2014, але протягом тривалого часу не проживає. В позовній заяві позивач просив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кімнаті [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09.10.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] 28.10.2024 подав відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що він є громадянином Республіки Азербайджан, має посвідку на постійне проживання та проживає в Україні більше 10 років. Вказував, що 09.04.2014 на підставі ордеру йому було надано право на вселення в кімнату [ADDRESS] , куди був вселений та зареєстрував своє місце проживання. Відповідач вказував, що своєчасно сплачує за послуги, жодного разу не порушував правила проживання. Щодо причин його відсутності в спірному житловому приміщення вказував, що будучи громадянином Республіки Азербайджан, у зв`язку з повномасштабною збройною агресією росії проти України його родина знаходиться в Азербайджані і йому періодично необхідно виїздити за межі України для того, щоб побачитися з членами сім`ї. В задоволенні позовних вимог просив відмовити. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник третьої особи підтримав вимоги позовної заяви в судовому засіданні та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засіданні повторно не з`явився, будучи повідомлений про розгляд справи. Враховуючи наявність повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд відповідно до норм ст. 223 ЦПК України приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе проводити розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши представника позивача та представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, показання свідка, матеріали справи № 552/4156/17, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на підставі ордеру № 04 від 09.04.2014 було надано право на заняття кімнати № 425 площею 17,5 кв.м. в гуртожитку в [ADDRESS] . Також встановлено, що [PERSON] з 11.04.2014 зареєстрував своє тимчасове місце проживання за вказаною адресою. Згідно з рішенням позачергової тридцять восьмої сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 30 січня 2014 року «Про прийняття до комунальної власності міста гуртожитку та обладнання гуртожитку за адресою: [ADDRESS] » рада вирішила прийняти до комунальної власності територіальної громади міста гуртожиток та обладнання гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16 липня 2015 року № 132 надано дозвіл на зміну статусу гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , на гуртожиток для проживання сімей (сімейного типу). Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 19.07.2017 № 140 затверджено акт приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність (за адресою: [ADDRESS] ). З 01.08.2017 гуртожиток за адресою: м. Полтава, пл. Павленківська, 18 знаходиться в обслуговуванні Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради. Поняття гуртожитків визначено ст. 127 ЖК України, де передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] на підставі ордеру в 2014 році отримав право користування кімнатою [ADDRESS] . Також встановлено, що відповідач з 11.04.2014 тимчасово зареєстрував своє місце проживання в кімнаті [ADDRESS] . Правомірність видачі ордеру на ім`я відповідача на право заняття житлової площі в гуртожитку знаходиться поза межами предмета судового розгляду. Станом на час вирішення справи судом за наявними обліками Реєстру територіальної громади Департаменту з питань реєстрації відомості щодо реєстрації [PERSON] , [INFO] в межах територіальної громади відсутні. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК Української РСР установлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 71 ЖК Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або член його сім`ї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2022 року у справі 344/19735/19 (провадження № 61-13123св21) зазначено, що Верховний Суд виходить з того, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Дослідженими по справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] житловим приміщенням в кімнаті [ADDRESS] не користується, не проживає з часу набуття ним права на вселення до кімнати. Факт не проживання відповідача в житловій кімнаті [ADDRESS] понад шість місяців з 2014 року підтверджено показаннями допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] . Відповідно до акту від 03.10.2024 комісією встановлено, що [PERSON] в 2014 року не проживає в кімнаті [ADDRESS] . Факт відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні також підтверджується актом за підписами мешканців гуртожитку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Той факт, що за користування житловим приміщенням в кімнаті [ADDRESS] відсутня заборгованість з оплати комунальних послуг, жодним чином не спростовує твердження позивача про відсутність відповідача у спірному житловому приміщення. Наявність рішення Київського районного суду м. Полтави від 07.11.2017 в справі № 552/4156/17, яким визнано за [PERSON] право користування жилим приміщенням в кімнаті № [NUMBER] гуртожитку в [ADDRESS] , лише свідчить про виникнення у відповідача права на користування житловою площею у гуртожитку та не спростовує його відсутність у житловому приміщення понад встановлені строки. Поважність причин відсутності відповідача в спірній кімнаті не знайшла свого підтвердження. 24.02.2022 має місце повномасштабне вторгнення Збройних Сил Російської Федерації на територію України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Зазначені факти є загальновідомими. Разом з тим, відповідач не зазначає жодні обставини індивідуального впливу воєнного стану на факт його не проживання в спірному житловому приміщенні. Право позивача є порушеним, житлове приміщення належить до комунальної власності міста. Тому з метою захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кімнаті [ADDRESS] . Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved