Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

04.12.2024 року з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївської та Одеської області) до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу. Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що 21.12.2022 року [PERSON] в лісосмузі неподалік с. Братолюбівка Вознесенського району Миколаївської області здійснив порубку одного дерева породи "Ясен" до ступеня припинення росту, без відповідного дозволу, чим заподіяв навколишньому природному середовищу шкоду у розмірі 14788,35 грн. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 02.02.2023 року №000674 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 65-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Оскільки, вищевказану істотну шкоду відповідач у добровільному порядку не відшкодував, просив суд стягнути з останнього шкоду, заподіяну порушенням\~законодавства про\~охорону навколишнього\~природного середовища\~внаслідок господарської\~та іншої\~діяльності,\~у вигляді\~збитків,\~нанесених державі\~Україна,\~у розмірі 14788,35 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у визначений строк відзив до суду не направив. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з\~викладеного,\~суд вбачає\~за можливе\~розглянути справу\~по суті\~за відсутності\~належним чином\~повідомлених про\~час та\~місце розгляду\~справи сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Як вбачається\~з матеріалів\~справи та\~встановлено в\~ході розгляду\~справи по\~суті,\~21.12.2022 року відповідач [PERSON] в полезахисній смузі, розташованої на відстані близько 5 км від с. Братолюбівка Вознесенського району Миколаївської області, здійснив порубку одного дерева породи "Ясен"діаметром 50 см, до ступеня припинення росту, без відповідного дозволу, тобто лісорубного квитка (а. с. 10-17). Постановою про накладення адміністративного стягнення від 02.02.2023 року №000674 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 65-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 20-21). Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев у захисному лісовому насадженні лінійного типу (полезахисна смуга), розташованої на відстані близько 5 км від с. Братолюбівка Вознесенського району Миколаївської області, загальна сума заподіяної шкоди навколишньому природному\~середовищу внаслідок вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП, становить 14788,35 грн. (а.с. 25-26). Вищевказану шкоду відповідач у добровільному порядку не відшкодував, а тому захист прав та інтересів позивача можливий лише у судовому порядку. Так, відповідно до положень\~ст.13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до\~ст. 66 Конституції України\~кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно приписів ч.ч.1, 2\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова (деліктна) відповідальність не настає. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Проаналізувавши вищевикладене можна дійти висновку, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до ч.1\~ст. 1190 ЦК України\~особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Положеннями ч.6\~ст. 82 ЦПК України\~передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.\~68, ч. 1 ст.\~69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"\~підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2\~ст. 105 Лісового кодексу України\~порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 107 Лісового кодексу України\~передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Пунктом 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р. роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Частиною 1\~ст. 67 Лісового кодексу України\~встановлено, що заготівля деревини, заготівля другорядних лісових матеріалів проводиться в порядку спеціального використання лісових ресурсів. Згідно з частиною 1\~ст. 69 Лісового кодексу України\~спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Також, згідно зі\~ст. 142 Конституції України\~природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування. На підставі ст.ст.\~47, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"\~для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються фонди охорони навколишнього природного середовища. Ці фонди утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, у тому числі, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно з вимогами ч. 3 ст.\~29, ч. 1 ст.\~69-1 Бюджетного кодексу України\~грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у визначеному вказаними нормами співвідношенні на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів в розмірах 30, 20 та 50 відсотків відповідно. В силу вимог ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2\~ст. 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2\~ст. 76 ЦПК України). Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Факт заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу, винна поведінка відповідача, яка знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням шкоди підтверджуються постановою про накладення адміністративного стягнення від 02.02.2023 року №000674. Розмір збитків, заподіяних державі вищевказаними діями відповідача, підтверджується розрахунком розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев у захисному лісовому насадженні лінійного типу (полезахисна смуга), розташованої на відстані близько 5 км від с. Братолюбівка Вознесенського району Миколаївської області, в межах земель адміністративної території Єланецької територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області. В ході розгляду справи відповідач не надав суду доказів і не довів відсутності своєї вини у завданні шкоди лісовому господарству, як і не подав доказів на спростування розміру заподіяної шкоди. За такого, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння шкоди державі Україна з вини відповідача, а тому є підстави для покладення на останнього обов`язку із відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, у розмірі 14788,35 грн. Оскільки, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3028 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved