Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

До суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: відділ Служби у справах дітей Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви представник позивача [PERSON] зазначає, що [PERSON] народилася [INFO] . [PERSON] народився [INFO] . Їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Родина проживала в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] - батькові позивача. В січні 2021року відповідач виїхала за межі Україні. В квітні 2021року відповідач повернулася, зібрала свої речі, повідомила, що не бажає в подальшому проживати однією сім`єю з позивачем, оскільки збирається створити нову родину, та залишила позивача та дітей. Після цього позивач один раз спілкувався з відповідачем по телефону, коли відповідач сказала, що вона за кордоном і повертатися не збирається. Більше вони не спілкувалися. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 12.12.2022р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. 02 лютого 2023року Хотинський районний суд Чернівецької області видав судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу). 16.08.2023року Хотинський відділ державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області відкрив виконавче провадження [NUMBER] з виконання судового наказу №724/138/23 від 02.02.2023року, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області. Згідно довідки та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.07.2024року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 25 959,65грн. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 12.12.2023р. визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за місце його реєстрації. Починаючи з січня 2021року діти проживають разом з батьком в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] . З цього часу відповідач не відвідувала своїх дітей, жодного разу не зателефонувала, не привітала сина та доньку з днем народження, іншими святами, не поцікавилася як почуваються діти, що з ними відбувається. Відповідач повністю самоусунулася від виховання та забезпечення дітей. Хоча позивач ніколи не перешкоджав відповідачу спілкуватися з сином та донькою і відповідачу було відомо місце проживання дітей, відповідач з 2021року не виявляла бажання спілкуватися з донькою та сином та піклуватися про них. Якщо донька ще пам`ятає маму, але не хоче взагалі згадувати та говорити про неї, маючи образу за те, що та залишила її, то син не пам`ятає матір, оскільки йому було чотири роки, коли він її останній раз бачив, тому каже, що в нього немає мами. Вказує, що позивач створив для дітей належні житлово-побутові умови, діти мають окремі кімнати, облаштовані всім необхідним для нормального проживання, забезпечені одягом, шкільним приладдям та підручниками, продуктами харчування, з 2021року діти проживають з батьком - позивачем у справі, який піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, всіляко сприяє здобуттю освіти, готує до самостійного життя та матеріально утримує. Діти мають все необхідне для нормального фізичного та духовного розвитку. Їм забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між дітьми та батьком склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Натомість відповідачка не переймається життям доньки та сина, їх здоров`ям, уподобаннями та здобуттям освіти, не готує їх до самостійного життя. В діях відповідачки наявне свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, повної байдужості до подальшої долі та життя своїх доньки та сина, що можна кваліфікувати як свідомо обрану нею винну поведінку у формі бездіяльності, внаслідок якої відповідачка повністю самоусунулася від виконання своїх обов`язків, покладених на неї законом та нормами суспільної моралі. Між відповідачкою та дітьми насправді немає сімейного зв`язку: донька чотири роки не бачила та не чула матір, а син взагалі її не пам`ятає. Позбавлення батьківських прав відповідачки в судовому порядку скасує лише правовий зв`язок між нею та дітьми, підтвердить відсутність фактичного духовного зв`язку між матір`ю та дітьми. Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , яка народилася [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] . Ухвалою суду Хотинського районного суду Чернівецької області від 14.10.2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження. Крім цього, Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на доводи вказані в позовній заяві просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву від неї не надходило. Представник третьої особи Вілянська Л.І. в судове засідання не з`явилася, дала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, також підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та просила справу проводити без її участі. Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 12.12.2022 по справі № 724/1232/22, позов [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано 31 серпня 2012 року у виконавчому комітеті Перебиковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 11 розірвано. 02.02.2023 Хотинським районним судом Чернівецької області видано судовий наказ по справі № 724/138/23, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 (однієї третини) частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23 січня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після чого, постановою державного виконавця Хотинського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.08.2023 у ВП № 72540886 відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.08.2023 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у [PERSON] станом на 31.07.2024 року наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 25959,65 грн. Крім цього, рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 12.12.2023 по справі № 724/2235/23, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Клішковецької сільської ради про визначення місця проживання дітей разом з батьком задоволено та визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за місце його реєстрації Діти зареєстрована та проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі слів сусідів мати дітей [PERSON] фактично не проживає разом із дітьми з січня 2021 року, з цього часу сусіди її жодного разу не бачили, [PERSON] не відвідує своїх дітей, не піклується про них, не гуляє з ними, вся турбота та піклування покладена на батька, який самостійно виховує дітей, малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають на повному утриманні батька [PERSON] , що підтверджується довідками виданими виконкомом Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області № 405 від 21.06.2024 та № 613 від 30.09.2024, актом обстеження житлово-побутових умов № 47 від 30.09.2024 та актом обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей від 27.08.2024. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] навчаються в Перебиковецькій ЗЗСО 1-ІІІст. з першого класу. На даний час [PERSON] є ученицею 6 класу, а [PERSON] навчається в 3 класі. За період навчання дітей відповідач не відвідувала навчальний заклад, не приймала участь в батьківських зборах, не цікавилася навчанням та життям дітей. Всі ці дії вчиняв батько, який повністю опікується дітьми та дбає про них, що підтверджується листами ОЗО «Перебиковецький ЗЗСО 1-ІІІст.» від 30.09.2024р. Згідно заключення практичного психолога ОЗО «Перебиковецький ЗЗСО 1-ІІІст.» від 18.09.2024року та від 30.09.2024 року діти мають більшу прихильність до батька, з любов`ю та радістю говорять про нього, бажають проживати з ним; про маму діти не бажають підтримувати розмову, вказують, що у них немає мами. Як вбачається із відповіді Клішковецького ЦПМСД № 73 від 12.08.2024 вбачається, що відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з приводу надання медичної допомоги, їх мати [PERSON] до сімейного лікаря не зверталась з 2021 року по даний час, а звертався їх батько [PERSON] . У відповідності до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , Орган опіки та піклування Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області, вважає за доцільне позбавити матір [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , даний висновок затверджений рішенням № 170/11-2024 від 12.09.2024 року виконавчого комітету Клішковецької сільської ради, Дністровського району, Чернівецької області. Крім цього, згідно письмових заяв свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що мати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] з січня 2021 року виїхала за кордон, з того часу вона не спілкується з дітьми, ними не цікавиться. Батько дітей [PERSON] виховує дітей сам. Також, згідно заяви малолітньої [PERSON] , вбачається, що вона проживає зі своїм батьком без матері, яка вже 3,5 років назад покинула їх і з ними не спілкується з того часу і не приймає участі у їхньому вихованні, бажає щоб їх маму позбавили батьківських прав. Із відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 30.01.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] виїхала через пункт пропуску «Порубне» 07.05.2021.Після цього відомостей про в`їзд на територію України немає. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч. 4.ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до позиції Верховного суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21) в які суд вказав на те, що: «Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Верховний Суд у своїй постанові від 8 грудня 2021 року у справі № 311/563/20 (провадження № 61-14656св21) вказав, що: «Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав батька чи матері, які, починаючи з моменту народження дитини, фактично самоусунулися (ухилилися) від її виховання, не піклувалися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя тощо, відповідає найкращим інтересам дитини». Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21) вказав, що: «позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Враховуючи вище викладене суд вважає, що ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що судом було достовірно встановлено. При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо дітей. Мати ними не цікавиться, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до них та фактично самоусунулася від виконання свої батьківських обов`язків. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей, ними не займається, не піклувалася про них, матеріально не утримує їх, не проявляє інтересу до стану їх здоров`я, не цікавиться їх фізичним, моральним і духовним розвитком, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому суд вважає, що слід позбавити [PERSON] , батьківських прав стосовно її дітей [PERSON] та [PERSON] . Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо судових витрат. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову - на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved