Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Перша Запорізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом , обґрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 5694, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане повторно Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 30 серпня 2019 року Серія: [NUMBER] , був батьком позивача та відповідача [PERSON] . На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11.03.2020 року №04-07/3/4145. На час відкриття спадщини, тобто на « [INFO] - дата смерті батька позивача діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18,07.1963 року. Крім позивача [PERSON] , є інший спадкоємець, передбачений ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року: син - [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який прийняв спадщину. Заповіт не складався, тому спадкоємців за заповітом немає. [INFO] померла [PERSON] - дружина померлого, мати позивача та відповідача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 07 травня 1984 року Шевченківським відділом ЗАГС м. Запоріжжя Серія [NUMBER] . про що зроблено запис № 2962 та свідоцтвом про одруження, виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя 14 жовтня 1952 року Серія: [NUMBER] . про що складено відповідний актовий запис № 1507. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11.03.2020 року №04-07/3/4146. Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 488/1991 після померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.03.2020 року №59714989. Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 394/1986 після померлої « [INFO] [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.03.2020 року №59715737. Після померлої « [INFO] [PERSON] спадщину за законом прийняли її чоловік - [PERSON] та її дочка: тобто позивач [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 15 липня 1986 року за реєстровим №3-4406 на вклади, а житловий будинок ми не оформлювали, про що свідчить архівна довідка від 15.04.2020 року №807/01-21. На дату смерті [INFO] [PERSON] та «08» вересня 1989 року [PERSON] діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, який було введено в дію 01 січня 1964 року, що втратив чинність з 01 січня 2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-1V. До складу спадкового майна за законом входить: житловий будинок [ADDRESS] , який належить спадкодавцю на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №15792. Згідно з листом Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 13.06.2024 року № 4067/1 вбачається, що спадкодавцю, [PERSON] , який помер [INFO] , що був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №1 5792.При зверненні до Першої запорізької державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок на підставі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року документи, позивачу та відповідачу було відмовлено у зв`язку з тим, що у позивача в наявності частково пошкоджений оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчать постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.11.2024 року №2881/02-31 та №2882/02-31. Таким чином, виникла ситуація при якій позивач не може оформити спадщину в позасудовому порядку шляхом отримання унотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , який належить померлому [INFO] [PERSON] , що був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №15792, а також отримати від нотаріуса, як державного реєстратора, протягом п`яти робочих днів Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справу у її відсутності, без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги визнає. Також надав відзив на позовну заяву, в якому надав пояснення щодо повного визнання позовних вимог позивача, а саме: [INFO] помер його батько - [PERSON] , [INFO] , що був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтво про смерть, виданого повторно Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 30 серпня 2019 року Серія: [NUMBER] та його свідоцтвом про народження, виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя 12 листопада 1952 року Серія: [NUMBER] , про що 26 серпня 1952 року складено відповідний актовий запис № 2143. На час відкриття спадщини, тобто на «08» вересня 1989 року діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року. Після смерті батька є спадкоємці за законом на підставі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, а саме: відповідач - [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який прийняв спадщину та дочка (позивач по справі) - [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка прийняла спадщину. Заповіт не складався, тому спадкоємців за заповітом немає. 22 серпня 1991 року він разом із іншим спадкоємцем за законом, який є позивачем по справі, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на вклади. [INFO] померла [PERSON] - дружина померлого, мати позивача та відповідача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 07 травня 1984 року Шевченківським відділом ЗАГС м. Запоріжжя Серія [NUMBER] , про що зроблено запис № 2962 та свідоцтвом про одруження, виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя 14 жовтня 1952 року Серія: [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис № 1507. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11.03.2020 року №04-07/3/4146. Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 488/1991 після померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.03.2020 року №59714989. Крім того, Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 394/1986 після померлої « [INFO] [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.03.2020 року №59715737. Після померлої « [INFO] [PERSON] спадщину за законом прийняли її чоловік, батько - [PERSON] та її дочка, [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 15 липня 1986 року за реєстровим №3-4406 на вклади, а житловий будинок ані я, ані мій батька, ані дочка спадкодавця не оформлювали, про що свідчить архівна довідка від 15.04.2020 року №807/01- 21. На дату смерті « [INFO] [PERSON] та «08» вересня 1989 року [PERSON] діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, який було введено в дію 01 січня 1964 року, що втратив чинність з 01 січня 2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-ІУ. До складу спадкового майна за законом входить: житловий будинок [ADDRESS] , який належить спадкодавцю на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, реєстровим №15792. [PERSON] є спадкоємцем за законом, який разом проживав із спадкодавцем у житловому будинку, прийняв спадщину згідно із ст.529 ЦК УРСР 1963 року, так як фактично вступила в управління (володіння) майном, прийняла спадщину як після померлої « [INFO] матері - [PERSON] , так і після померлого [INFO] батька - [PERSON] , та подала до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Відповідач згоден повністю з тим, що викладено в позовній заяві позивачем. Вважає, що дійсно [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 10 липня 1973 року по теперішній час фактично вступила в управління (володіння) майном, вона сплачую усі комунальні платежі, а також дійсно дбала, піклувалася та доглядала за нашими батьками, за нашою матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] та за нашим батьком - [PERSON] , який помер [INFO] , до самої їх смерті на відмінну від відповідача, сина спадкодавців, так як він не жив разом з батьками за однією адресою, оскільки в нього є своя сім`я. На підставі вищенаведеного, просить суд визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , право власності на житловий будинку [ADDRESS] , з відповідними надвірними будівлями та спорудами, зазначеного в плані літерою А, розташованого на земельній ділянці площею 740 кв.м., житловою площею 67,0 кв.м., загальною площею 104,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , що був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що « [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Запорізька область, місто Запоріжжя, підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, видане повторно 30 вересня 2019 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серія [NUMBER] . Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 04-07/3/4145 від 11.03.2020 року [PERSON] , [INFO] , в період з 05.05.1980 по 08.09.1989 (помер [INFO] ) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті була зареєстрована наступна особа: [PERSON] , [INFO] , в період з 10.07.1973 року та по теперішній час. [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , виданого повторно Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 30 серпня 2019 року, серія [NUMBER] , складено відповідний актовий запис № 2011. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданого 18 липня 2019 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії [NUMBER] , актовий запис № 12. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя 12 листопада 1952 року Серія: [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] - дружина померлого, мати позивача та відповідача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 07 травня 1984 року Шевченківським відділом ЗАГС м. Запоріжжя Серія [NUMBER] , про що зроблено запис № 2962 та свідоцтвом про одруження, виданого Орджонікідзевським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя 14 жовтня 1952 року Серія: [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис № 1507. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11.03.2020 року №04-07/3/4146. Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 394/1986 після померлої « [INFO] [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.03.2020 року №59715737. Після померлої « [INFO] [PERSON] спадщину за законом прийняли її чоловік, батько - [PERSON] та її дочка, [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 15 липня 1986 року за реєстровим №3-4406 на вклади. Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 488/1991 після померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.03.2020 року №59714989. До складу спадкового майна за законом входить: житловий будинок [ADDRESS] , який належить спадкодавцю на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, реєстровим №15792. Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 13.06.2024 року № 4067/1 вбачається, що спадкодавцю, [PERSON] , який помер [INFO] , що був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №1 5792. На дату смерті « [INFO] [PERSON] та «08» вересня 1989 року [PERSON] діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, який було введено в дію 01 січня 1964 року, що втратив чинність з 01 січня 2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-ІV. У статті 5 Цивільного кодексу України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, яка разом проживала та була зареєстрована із спадкодавцем у житловому будинку [ADDRESS] , яка прийняла спадщину згідно з п.1., п.2 ч.І ст.549 ЦК УРСР 1963 року, так як фактично вступила в управління (володіння) майном, прийняла спадщину після померлої [INFO] [PERSON] - матері, та померлого [INFO] [PERSON] - батька. До дій, що свідчать про прийняття спадщини згідно з п.1 ч.І ст.549 ЦК УРСР визнаються дії, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та подав заяву про прийняття спадщини. Піклування та утримання [PERSON] цього спадкового майна означає прийняття нею спадщини в цілому, про що зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування». Про це також зазначено в п.1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України, а саме: «У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року». Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, після померлої «07» травня 1984 року [PERSON] спадщину за законом згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року прийняли: чоловік - [PERSON] , [INFO] , який у період з 05.05.1980 року по 08.09.1989 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (помер [INFO] ) та донька - [PERSON] , [INFO] , яка у період з 10.07.1973 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка від 11.03.2020 року № 04-07/3/4145, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради; Після померлого «08» вересня 1989 року [PERSON] спадкоємцями за законом згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року: дочка - [PERSON] , [INFO] , яка у період з 10.07.1973 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка від 11.03.2020 року № 04-07/3/4145, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради; син - [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємців за заповітом немає. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] звернулися до Першої запорізької державної нотаріальної контори для подальшого оформлення спадщини після померлого [INFO] [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що належало [PERSON] , який помер [INFO] , Першою запорізькою державною нотаріальною конторою було відмовлено, у зв`язку з частковим пошкодженням оригіналу документу, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно. Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 13.06.2024 року № 4067/1 вбачається, що спадкодавцю, [PERSON] , який помер [INFO] , що був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №1 5792. Таким чином, виникла ситуація при якій позивач не може оформити спадщину у нотаріуса шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , а також отримати від нотаріуса, як державного реєстратора, протягом п`яти робочих днів Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, так як у неї є в наявності частково пошкоджений оригінал документу, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки у спадкоємця частково пошкоджений оригінал документу, що посвідчує право власності спадкодавця, який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом та спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом (моментом) відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Відповідно до ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Таким чином, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.08.1949р. за реєстровим №1 5792. Заповіту [PERSON] не залишив, в порядку спадкування за законом будинок [ADDRESS] прийняла (ст. 549 ЦК УРСР 1963 року) донька [PERSON] , яка постійно проживає у вищевказаному будинку, здійснює управління та догляд за будинком після смерті батька. Як спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] звернулися з відповідною заявою до Першої Запорізької державної нотаріальної контори, але отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, оскільки в наявності є частково пошкоджений оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчать постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 листопада 2024 року. Тому позивач [PERSON] має право на спадкування після смерті її батька [PERSON] , за яким зареєстровано до теперішнього часу право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями за адресою: [ADDRESS] . Суд приходить до висновку, що частково пошкоджений оригінал документа, що посвідчує право власності на майно, що увійшло до складу спадщини не є перешкодою для задоволення позовних вимог. Беручи до уваги, наявність у позивача по справі права на спадкування після смерті [PERSON] , своєчасне прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю на день її смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вимоги позивача по справі є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист спадкових прав позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved