Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що з 06.11.2004 [PERSON] відповідно до договору дарування квартири є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі, крім позивача також зареєстровані колишня дружина [PERSON] та їх повнолітня донька - [PERSON] . Відповідачі після розірвання шлюбу, за місцем реєстрації не проживають у вищезазначеній квартирі з 2012 року. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 20.12.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явилися, із заявами та клопотаннями не зверталися. За таких обставин, відповідно до\~ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 06.11.2004 (а.с.6-8) та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 07.12.2022 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.10,13). Відповідно до Акту про фактично проживаючих від 25.09.2024 [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2018 року (а.с.15). Оскільки відповідачі до теперішнього часу зареєстровані у зазначеній квартирі, позивач несе додаткові витрати, а саме на оплату комунальних платежів, тобто сплачує за особу, яка зареєстрована, але не проживає за вказаною адресою, що призводить до матеріальних витрат. Конституція України\~у\~ст.47\~проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Частиною 1статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з частиною 1статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до підпункту 2 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно правової позиції Верховного Суду у справі\~№ 209/2642/18 від 09.12.2020\~при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідачі ознайомившись із матеріалами справи будь-яких заперечень щодо позову не подали, із заявами та клопотаннями до суду не звертались, що також свідчить про втрату інтересу до спірного житлового приміщення. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно задовольнити.

Outcome: approved