Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі представника адвоката Тараненко Артема Ігоровича до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 01 листопада 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 937141793 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразового електронного ідентифікатора підпису одноразового електронного ідентифікатора MNV3H56N. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит в сумі 7\~200,00 грн. шляхом перерахування вказаної суми грошових коштів на її картковий рахунок. Договором було передбачено сплату відсотків за користування кредитними коштами та встановлено терміни повернення кредитних коштів 01 грудня 2022 року. Як стверджує позивач, відповідач не виконала взятого на себе зобов`язання, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 36\~143,55 грн., яка складається з наступного: 7\~199,60 грн. заборгованість по кредиту; 28\~943,95 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Позивач на підтвердження наявності порушеного майнового права, що підлягає судовому захисту, посилається на те, що набув права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 937141793, з огляду на наступне. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору не змінилися. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якою продовжили строк дії договору факторингу до 31.12.2021. Також додатковою угодою викладено означений договір факторингу у новій редакції, втім, дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, якою продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору факторингу залишилися незмінні. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. Предметом договору факторингу та додаткових угод є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 219 від 07.03.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 18\~335,90 грн. В свою чергу, 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01 зі строком дії до 31.12.2024. Предметом вказаного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до договору факторингу № 23/0224-01 від 23.03.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36\~143,55 грн. 07.11.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 0711/24/Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36\~143,55 грн. Сторонами також було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 0711/24/Е віл 07.11.2024. Таким чином, позивач стверджує, що [PERSON] , не сплачуючи заборгованість за кредитним договором № 937141793 порушує майнове право позивача, яке підлягає судовому захисту. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 36\~143,55 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 грн. Представник позивача в судові засідання не з`являється. У позовній заяві просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи про час та місце розгляду справи повідомленою шляхом публікації оголошень на вебпорталі судової влади України, в удові засідання не з`являється. Причини поважності неявки за судовими викликами не відомі. Відзив на позовну заяву чи заява про визнання позову до суду не надходили. Тому, ухвалою суду від 29 січня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01 листопада 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 937141793 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразового електронного ідентифікатора підпису одноразового електронного ідентифікатора MNV3H56N. Платіжним дорученням № faac7abf-e645-4508-92b6-03ac67223bc8 від 01 листопада 2022 року підтверджується переказ платником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» отримувачу [PERSON] коштів згідно договору № 937141793 у розмірі 7\~200,00 грн. (а.с.46). Крім цього, вказане підтверджено також довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №10/2024 від 29.10.2024 (а.с. 47-48). 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору не змінилися. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якою продовжили строк дії договору факторингу до 31.12.2021. Також додатковою угодою викладено означений договір факторингу у новій редакції, втім, дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, якою продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору факторингу залишилися незмінні. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. На підтвердження відступлення прав вимоги суду було надано копії вказаних вище договорів та роздруківку з реєстру прав вимоги № 219 від 07.03.2023 (а.с. 49-65). В свою чергу, 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01 зі строком дії до 31.12.2024. На підтвердження відступлення прав вимоги суду було надано копію означеного вище договору та роздруківку з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 (а.с. 66-72). Крім цього, 07.11.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 0711/24/Е. На підтвердження відступлення прав вимоги суду надано копію означеного договору, роздруківку реєстру прав вимоги та копію акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу (а.с. 73-81). Позивач перед судом стверджує, що за вказаним договором факторингу набув право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором на загальну суму 36\~143,55 грн. Як передбачено\~статтею 11 ЦК України\~підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями\~ст. 513 Цивільного кодексу України\~передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс та підтверджена Верховним Судом у постанові від . За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~вбачається, що кредитодавцями у кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа і вказаний перелік є вичерпним. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у\~статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-111 «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша\~статті 1077 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України\~визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно пункту 11 частини першої\~статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"\~факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої\~статті 1 вказаного Закону). Разом з тим у\~статті 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність"\~визначено, що факторинг являється кредитною операцією. Таким чином, договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 910/7038/17. Як передбачено\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. ст.\~79,\~80 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підтвердження права вимоги до відповідача за кредитними договорами позивач надав суду договори відступлення прав вимоги, акти прийому-передачі реєстрів боржників, реєстри боржників. Водночас, як вбачається із матеріалів справи, при передачі прав вимоги на кожному його етапі жоден з договорів факторингу не містить доказів оплати ціни прав вимоги. Про наявність доказів відплатності усіх договорів факторингу не зазначає й представник позивача у позовній заяві. Крім цього, суд зауважує на тому, що акт прийому передачі прав вимоги було підписано лише з третім фактором, яким є позивач, в той час як відповідні акти відсутні при передачі прав вимоги за першим договором від кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а також від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Суд не мав можливості з`ясувати дані обставини у судовому засіданні, оскільки представник позивача в судові засідання двічі не з`являвся, в позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутність. Про наявність будь-яких перешкод для подачі доказів оплати відступлення права вимоги та актів приймання-передачі реєстрів прав вимоги, не заявлялось. Наявність таких перешкод не вбачається і з наявних матеріалів справи. За вказаних обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не було доведено набуття права вимоги за кредитним боргом [PERSON] ані ТОВ «Таліон Плюс», ані ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», ані самим позивачем. Відтак, у позивача відсутнє порушене право, що підлягає судовому захисту. З огляду на це, обставини справи щодо наявності або відсутності заборгованості відповідача дослідженню не підлягають. Зважаючи, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, понесені позивачем, залишаються за ним.

Outcome: dismissed