Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та\~просить стягнути\~заборгованість за\~укладеним кредитним\~договором №\~2001053859001\~від 10.06.2018,\~що виникла\~станом на\~01.07.2024,\~в сумі\~50\~145,59\~грн.,\~посилаючись на\~неналежне виконання\~відповідачем взятих\~на себе\~зобов`язань\~за договором. В обґрунтування вимог зазначено про видачу на підставі укладеного між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 10 червня 2018 року кредитного договору № 2001053859001 кредитної картки з кредитним лімітом в сумі 3\~050,00 грн.,який згодом було збільшено до 29\~700,00 грн. Позивач умови договору виконав, надавши кредит відповідачу, однак останній умови договору виконував неналежним чином, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, а саме: 29\~618,52 грн. заборгованість за кредитом, 20\~527,07 грн. заборгованість за процентами. Тому з метою захисту прав кредитора, позивач просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України. Згідно прохальної частини тексту позовної заяви, представник позивача Киричук Г.М. просить проводити розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] не повідомив причини неявки, представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я. звернулась до суду з відзивом на позов. В обґрунтування відзиву зазначено про відсутність доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, щоб в сукупності із заявою-анкетою свідчило про укладення у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг, відсутні докази погодження всіх істотних умов договору, тощо. Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості складений самим позивачем і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції, по ньому не можливо вирахувати, коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку відповідача, порядок нарахування відсотків та розмір і дата їх нарахування. Наданий розрахунок не може бути первинним документом, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах,в казаних в тексті позовної заяви, він є внутрішнім документом і не містить необхідних відомостей видачі кредиту, строку кредитування, тощо. Аналогічне стосується виписки з рахунку, яка до того ж не засвідчена належним чином та не відповідає вимогам, пред`явленим офіційним документам. Тому просить відмовити у задоволенні вимог. В обґрунтування відповіді на відзив представником позивача Шуміловою Н.І. зазначено про користування відповідачем протягом строку дії договору кредитними коштами, неодноразове здійснення ним операцій покупки через POS-термінал, отримання готівкових коштів, що підтверджується випискою по рахунку, а отже згоду з умовами договору. Відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, де зазначено детальну інформацію про кредитування, який було надано відповідачу попередньо в якості інформації в порядку ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Наданий банком розрахунок заборгованості є формою, встановленою банком, мета якого фіксування кредитної заборгованості клієнта-боржника з метою надання до суду при ініціюванні судового провадження, чинне законодавство не містить вимог до складання такого розрахунку. Аналогічне стосується виписки по рахунку. наголошено, що відповідач не надав суду жодного належного та допустимо мого доказу на отримання кредитних коштів, більше того, з моменту укладення кредитного договору порушує умови та не повертає кредит в установлені договором строки та розміри,тому наполягає на задоволенні вимог. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, 10 червня 2018 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] підписано заяву\~№2001053859001\~про приєднання\~до договору\~комплексного банківського\~обслуговування фізичних\~осіб,\~відповідно до\~якої,\~банк надав\~відповідачу кредит\~у розмірі\~3\~050,00\~грн.,\~де також\~у погоджених\~в заяві\~умовах передбачено\~розмір реальної\~процентної ставки\~59,37% (а.с. 10). Крім того, 10 червня 2018 року відповідач [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 11). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту відповідачу за наданим кредитом протягом періоду з 26.07.2018 до 03.03.2022 неодноразово було збільшено кредитний ліміт, останній раз до 29\~700,00 грн. (а.с. 45.). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). Також згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно статті 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2001053859001 від 10 червня 2018 року, станом на 01 липня 2024 року заборгованість за кредитним договором становить в сумі50\~145,59 грн., з яких -29\~618,52 грн. - заборгованість за сумою кредиту; -20\~527,07 грн. - заборгованість за відсотками. З виписок за особовим рахунком за період з 10.06.2018 по 01.07.2024 вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами. Таким чином, встановлено, що між [PERSON] та АТ «Перший Український Міжнародний Банк» укладено кредитний договір, на виконання умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти, якими відповідач користувався, а також був обізнаний з умовами кредитного договору, що відображені у заяві №2001053859001 від 10.06.2018, про що свідчить його власноручний підпис. Відповідач протягом дії кредитного договору не заперечував проти зміни кредитного ліміту, користувався цими коштами, ним не спростовано наведений позивачем розрахунок заборгованості, не подано власний контррозрахунок з доказами належного виконання умов договору (платіжні документи). У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Розміри кредитної\~заборгованості та\~її складові\~відповідач не\~спростував,\~контррозрахунку боргу\~не надав,\~тому наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором у сукупності з випискою з рахунку позичальника та іншими доказами є належним і допустимим доказом, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 (провадження № 61-12049св23). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2025 року у справі № 753/16762/15-ц (провадження № 61-7242 св 24) вказавши, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~422,40 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 8), яку суд вважає можливим задовольнити.

Outcome: approved