Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

30 грудня 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Позивач) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 26.01.2023 у розмірі 202170,86 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 159 998,78 грн та за простроченими відсотками - 42 172,08 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.01.2023 Відповідач подав до Позивача заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яку засвідчив власним підписом з використанням планшету тобто вступив з банком у кредитні правовідносини, уклавши договір споживчого кредиту (далі - Договір). Крім того, 01.11.2022 Відповідач подав до Позивача заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яку засвідчив власним підписом з використанням планшету та отримав від Позивача платіжний інструмент - кредитну картку номер [NUMBER] типу: «Універсальна». Відповідач, користувався кредитним лімітом, повертав використані суми та сплачував відсотки за користування кредитом, але припинив своєчасне погашення кредиту та процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 202 170,86 грн, яку Позивач просить стягнути на його користь з Відповідача. Також просить стягнути понесені Позивачем судові витрати, які складаються із сплаченого за подачу позову судового збору у розмірі 2 426,05 грн. Ухвалою суду від 08.01.2025 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено підготовче судове засідання на 03.02.2025. Від представника позивача 03.02.2025 через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлявся про розгляд справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованою адресою проживання. Згідно із зворотнім повідомленням, повістка не вручена у зв`язку з відсутністю за вказаною адресою. Ухвалою суду від 03.02.2025 закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду по суті на 03.03.2025. Від представника Позивача 28.02.2025 через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання 03.03.2025 Відповідач, будучим належним чином повідомленим рекомендованим листом, про розгляд справи, не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22 . Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Також відповідач у строк встановлений судом відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від нього не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 січня 2023 року Відповідач подав до Позивача заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яку засвідчив власним підписом з використанням планшету (а.с. 33-42), тобто вступив з банком у кредитні правовідносини, уклавши договір споживчого кредиту. На підставі Договору Відповідачу відкрито банківський рахунок та надано платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] , тип: «Універсальна» (а.с. 31 зворот). 26 січня 2023 року Відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту (а.с. 43-47) Договором (заявою про приєднання) визначено наступні умови кредитування: Тип кредиту: відновлювана кредитна лінія (п. 1.2). Сума/ліміт кредиту: не перевищує 200 000 грн для карт «Універсальна» (п. 1.2). Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2). Спосіб надання: безготівковим шляхом (п. 1.2). Мета отримання кредиту: споживчі цілі (п. 1.2). Процентна ставка: 42,0 відсотків річних для карт «Універсальна» (п. 1.3). Згідно з п. 1.4 Договору повернення кредиту здійснюється шляхом ініціювання Банком дебетового переказу з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разу прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Клієнт зобов`язаний сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 60% для картки «Універсальна» (п. 1.5 та п. 2.1.1.2.12). Приєднуючись до Умов та Правил надання послуг від 26.01.2023 шляхом засвідчення тексту відповідної заяви власним підписом, отримавши кредитну картку відповідного рівня («Універсальна») та фактично користуючись кредитними коштами, Відповідач підтвердив свою згоду з усіма, зазначеними у Договорі, пропозиціями банку. Пунктом 2.3 Договору визначено, що строк кредитування становить від 1 місяца до 24 місяців та узгоджується Сторонами в Заяві про надання кредиту. Отже Договорами передбачено автоматичну пролонгацію кредиту. Відповідач, користувався кредитним лімітом, повертав використані суми та сплачував відсотки за користування кредитом, але припинив своєчасне погашення кредиту та процентів. Рух коштів по відкритому банківському рахунку у період з 26.01.2023 по 01.11.2024 та реквізити кредитних карток підтверджуються Випискою банку від 25.11.2024 за договором б/н (а.с. 27-30). Позивач виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачу картковий рахунок та встановивши кредитний ліміт, а також надавши Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу, Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язанням щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними не виконав. Згідно з Розрахунком заборгованості за договором б/н від 26.01.2023, укладеного між ПриватБанком та клієнтом- [PERSON] , станом на 19.11.2024 (а.с. 22-26), з урахуванням раніше внесених коштів, Відповідач має заборгованість перед Позивачем у розмірі 202 170 грн 86 коп., яка складається із 159 998 грн 78 коп. - заборгованості за тілом кредиту та 42 172 грн 08 коп. - заборгованості за простроченими відсотками. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 Цивільного кодексу України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.112021 у справі № 243/6552/20, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19 та інших. Таким чином, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вказані вище Договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного в письмовій формі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, відповідальність за невиконання договірних умов, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договору на таких умовах. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наданий банком розрахунок заборгованості Відповідачем не спростований. Ураховуючи те, що фактично отримані та використані надані грошові кошти в добровільному порядку Відповідачем не повернуті, зобов`язання за вказаним договором належним чином Відповідач не виконав, протягом дії договору не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Позивача у повному обсязі. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з Відповідача підлягають стягненню на користь Позивача витрати по оплаті судового збору. При пред`явленні позовної заяви Позивачем визначено ціну позову у розмірі 202 170 грн 86 коп., а отже, сума судового збору, що підлягає сплаті становить 3028 грн 00 коп (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Позовна заява подана через систему «Електронний суд», а тому із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору, належного до сплати, становить 2422,40 грн. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved