Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Держава в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - позивач або прокурор) звернулась до Вищого антикорупційного суду із цивільним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) та просить визнати необґрунтованими активи на суму 5 884 010,70 грн і стягнути їх в дохід держави, а саме: - квартиру [ADDRESS] , вартістю 1 628 000,00 грн (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2065630980000); - квартиру [ADDRESS] , вартістю за договором 698 100,00 грн (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1898791163101); - транспортний засіб - автомобіль марки та моделі AUDI А6, 2014 р.в., VIN-код: [NUMBER] , вартістю 713 087,70 грн; - транспортний засіб - автомобіль марки та моделі CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., VIN-код: [NUMBER] , вартістю 1 535 881,20 грн; - транспортний засіб - автомобіль марки та моделі VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., VIN-код: [NUMBER] , вартістю 1 308 941,80 грн. Стислий виклад позиції позивача При виконанні повноважень, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 5 ст. 290 ЦПК України, встановлено факт набуття особою, уповноваженої на виконання функції держави, - начальником управління організації запобігання нелегальній міграції Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Донсковим А.В. необґрунтованих активів (зазначених вище об`єктів нерухомого майна та транспортних засобів) на суму 5 884 010,70 грн. Ця сума перевищує визначену ч. 2 ст. 290 ЦПК України мінімальну межу виміру (1 003 500 грн), та не перевищує межу, передбачену ст. 368-5 КК України (у 2019 році - 6 243 250 грн, у 2022 році - 8 063 250 грн, у 2023 році - 8 723 000 грн). Квартира в м. Харкові у 2019 році придбана на [PERSON] , яка є сестрою [PERSON] , за дорученням останнього та [PERSON] може прямо чи опосередковано вчиняти щодо цього активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним. Квартира у м. Києві у 2022 році придбана [PERSON] за дорученням [PERSON] , наразі зареєстрована на праві власності за дружиною останнього - [PERSON] , у зв`язку з чим він може прямо чи опосередковано вчиняти щодо цього активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним. Транспортні засоби у 2023 році придбані [PERSON] і [PERSON] за дорученням [PERSON] і останній міг/може прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. Подружжя [PERSON] та [PERSON] у період 2018-2023 не мало грошових коштів, достатніх для придбання квартири в м. Харкові у 2019 році, квартири в м. Києві у 2022 році та трьох автомобілів у 2023 році. Так само і подружжя [PERSON] та [PERSON] не мали законних доходів станом на 2022 рік для придбання квартири в м. Києві та трьох автомобілів у 2023 році, а [PERSON] - на придбання квартири в м. Харкові у 2019 році. У відповіді від 07.10.2024 на відзив (т. 7 а. 56-62) представник позивача навів свої аргументи на противагу запереченням представника відповідачів [PERSON] , зокрема: - відповідачі є належними, оскільки відповідають передбаченим у ч. 4 ст. 290 ЦПК України критеріям особи, до якої може бути пред`явлений позов; - відповідачі не надали підтвердження того, що [PERSON] мала певну заробітну плату за час роботи в КНР і мала достатні заощадження чи інші доходи для придбання 17.12.2019 квартири за адресою: [ADDRESS] . Строк позовної давності до позовної вимоги щодо цієї квартири не закінчився відповідно до правил п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України; - отримання саме [PERSON] і [PERSON] значних доходів за рахунок купівлі-продажу автомобілів не підтверджується доказами. Послідовність оформлення автомобілів спочатку на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а з 2018 року на [PERSON] і [PERSON] свідчить більше про їх приналежність [PERSON] , а не його тестю чи тещі. Наявність зв`язку оформлених на вказаних осіб автомобілів із [PERSON] дає підстави в розрахунках щодо можливості придбати такі автомобілі брати доходи особи, уповноваженої на виконання функцій держави, - [PERSON] і залишок готівкових коштів, які він декларував, а не доходи подружжя [PERSON] , які начебто отримані від діяльності із купівлі-продажу автомобілів. Один з автомобілів, на використання доходів від продажу якого послався представник відповідачів, належав [PERSON] , проте доказів того, що вона інвестувала в бізнес [PERSON] , не надано; - те, що автомобіль CUPRA FORMENTOR проданий, не перешкоджає визнанню його необґрунтованим активом, оскільки для такого випадку ч. 3 ст. 292 ЦПК України передбачено, що на відповідача покладається обов`язок сплатити вартість активів або стягнення звертається на інші активи відповідача, які відповідають вартості необґрунтованих активів. Стислий виклад заперечень відповідачів У відзиві від 02.09.2024 на позовну заяву представник усіх відповідачів - адвокат Лагоміна А.А. зазначив, що заперечує проти фактичних підстав, на яких ґрунтується позов, і відповідачі не погоджуються із висновками позивача і вважають позовні вимоги незаконними, необґрунтованими і такими, що посягають на право мирного володіння майном. Послався на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, тобто не можуть бути належними відповідачами за позовом про визнання активів необґрунтованими. Щодо квартири в м. Харкові вказав на те, що це майно [PERSON] набула за рахунок своїх законних доходів, оскільки протягом сукупно 11 років (починаючи з лютого 2003 року із перервами до 2016 року) жила і офіційно працювала в Китайській Народній Республіці, за час роботи там отримувала ринкову заробітну плату, що дозволило їй накопичити заощадження в сумі 126 000 доларів США. Також [PERSON] 29.10.2018 уклала договір про участь у фонді фінансування будівництва № 07-055 і сплатила на рахунок ТОВ ФК «Респект Будінвест» 637 890,00 грн. 10.12.2019 вона уклала договір відступлення права вимоги (цесії) і продала право вимоги на об`єкт інвестування (квартиру, 1-кімнатну, загальною площею 57,99 кв. м, за адресою: [ADDRESS] ), отримавши за цим договором загальну суму 30 000 доларів США. Через 7 днів 17.12.2019 була придбана квартира [ADDRESS] . Окрім того заявив про застосування позовної давності стосовно вимоги щодо цієї квартири. Щодо квартири в м. Києві, яка належить [PERSON] , зазначив, що вона набута за рахунок законних доходів відповідачів [PERSON] і [PERSON] , які є батьками відповідача [PERSON] та тестем і тещою відповідача [PERSON] , та які все життя працюють і заробляють різними законними методами. Так, відповідач [PERSON] більшу частину свого трудового шляху пропрацювала на речовому ринку «Барабашово», що підтверджується перепусткою на ринок «Барабашова» № 0005750 від 23.01.2015, а також копіями патентів Державної податкової адміністрації України (назва державного органу станом на 2005 рік), у яких стоїть особистий підпис відповідача [PERSON] , як продавця-реалізатора. Відповідач [PERSON] все життя займається купівлею-продажем (та реставрацією і відновленням) автомобілів. За рахунок різниці в ціні при купівлі-продажу автомобілів відповідач [PERSON] живе і робить заощадження на своє життя та життя своєї родини. З часу знайомства відповідача [PERSON] зі своєю майбутньою дружиною [PERSON] у рамках нормальних сімейних відносин він почав допомагати своєму тестю (відповідачу [PERSON] ) у його діяльності. Зокрема, 07.07.2003 за рахунок накопичень батьків [PERSON] була придбана однокімнатна квартира [ADDRESS] за 33507 грн. 15.09.2009 ця квартира була продана відповідачем [PERSON] за 30 000 доларів США. 09.11.2011 [PERSON] за 11 000 доларів США продав автомобіль SEAT Ibiza [NUMBER], придбаний у кредит 22.12.2007. У подальшому ці грошові кошти 41 000 доларів США були повністю інтегровані в потреби відповідача [PERSON] та в процес купівлі, відновлення та продажу автомобілів. За останні 12 років відповідач [PERSON] придбав та перепродав велику кількість автомобілів. Купівля, продаж та обмін здійснювались за довіреностями і шляхом реєстрації на членів родини, зокрема на відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , доньку [PERSON] - [PERSON] та сестру [PERSON] - [PERSON] . Відповідач [PERSON] допомагав відповідачу [PERSON] в логістичних питаннях, у організації процесів відновлення автомобілів. За необхідності на ім`я відповідачів [PERSON] , [PERSON] виписувались довіреності для оптимізації процесу продажу. Усі авто відповідач може згадати, проте не всі документи щодо правочинів залишились. У запереченнях представник відповідача наводить відомості (документи щодо них є в матеріалах позову) про операції за період з 29.05.2012 до 12.12.2023 щодо купівлі-продажу 28 автомобілів (у тому числі тих, щодо яких заявлено позовні вимоги), які були в розпорядженні (власності) відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вважає, що ці операції з авто підтверджують факт того, що відповідач [PERSON] і його сім`я дійсно професійно займався перепродажем автомобілів в Україні, оскільки для середньостатистичної української сім`ї є здійснення такої кількості операції з купівлі та продажу автомобілів не є типовим. [PERSON] здійснював операції з купівлі-продажу автомобілів до того, як відповідач [PERSON] став членом їх сім`ї. За попередніми розрахунками представника відповідачів, прибуток від вказаної діяльності за останні 12 років складає 116 500 доларів США (що на вересень 2024 року еквівалентно 4 823 100 грн). Більша частина цих коштів постійно перебувала в обігу, оскільки купівля-продаж авто потребує постійного втручання і оновлення парку автомобілів. За звичаєм ділового обороту розрахунки за авто в Україні відбуваються в доларах США, тому потрібно враховувати, що більшість коштів накопичувалось за весь цей час в доларах США. За розрахунком представника відповідачів різниця доходів і вартості активів [PERSON] складає +1 202 332,32 грн (доходів більше, ніж вартість активів) = 1 269 261,82 грн (офіційні доходи [PERSON] за період з 2020-2024 рік відповідно до інформації Головного управління ДПС у м. Києві, ДПІ у Печерському районі наданого позивачем) + 87 201 доларів США грошових активів (3 583 100 грн) - 1 628 000 грн (вартість квартири за адресою: [ADDRESS] ) - 713 087,70 грн (вартість автомобіля AUDI А6, 2014 р.в., VIN-код: [NUMBER] ) - 1 308 941,80 грн (вартість автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., VIN-код: [NUMBER] ). При цьому автомобіль марки та моделі CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., VIN-код: [NUMBER] в розрахунку не застосований, оскільки фактично авто не у власності жодного з відповідачів, і було продано, тому кошти від його відчуження знаходяться в сумі грошових активів [PERSON] . Щодо фактичних обставин набуття [PERSON] квартири в м. Києві зазначив, що на початку серпня 2022 року за комерційним курсом долара 42 грн/1 долар США здійснено обмін 38 500 доларів США на національну валюту. 05.09.2022 [PERSON] за 1 628 000 гривень придбана однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . 05.11.2022 згідно з договором дарування відповідач [PERSON] подарувала вказану квартиру своїй дочці - відповідачу [PERSON] . Щодо автомобілів, які є предметом позову, зазначив таке. Автомобіль AUDI А6 куплений 20.01.2023 після продажу Audi Q5 03.05.2022. Автомобіль CUPRA FORMENTOR придбаний 29.09.2023 одразу після продажу 27.09.2023 автомобіля MAZDA СХ5, маючи залишок коштів з продажу AUDI Q5 та VOLKSWAGEN GOLF, 2016. Вважає, що не можна одночасно рахувати вартість цих активів, так як придбання VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., 12.12.2023 є прямим наслідком продажу AUDI А6, 2014 р.в. того ж дня. Після продажу 01.06.2024 CUPRA FORMENTOR, 27.06.2024 автомобіль AUDI А6 був повторно придбаний на більш вигідних умовах порівняно з його останнім продажем. Позовну вимогу про стягнення автомобіля CUPRA FORMENTOR 2022 р.в. вважає некоректною, оскільки він вже фактично проданий і не перебуває у власності жодного з відповідачів. У запереченнях від 11.10.2024, поданих як відповідь на відзив позивача представник відповідачів [PERSON] навів такі аргументи: - надані суду докази свідчать, що [PERSON] протягом сукупно 11 років (з лютого 2003 року із перервами до 2016 року) жила і офіційно працювала в Китайській Народній Республіці і отримувала ринкову заробітну плату, адже інакше вона не змогла би поновлювати спеціальні робочі візи; - сумніви представника позивача в набутті квартири в Києві за рахунок законних доходів [PERSON] та [PERSON] від купівлі-продажу автомобілів ґрунтуються на припущеннях, які не враховують: що для здійснення вказаної діяльності [PERSON] не обов`язково мати посвідчення водія, а [PERSON] має таке посвідчення; - з приводу відсутності відомостей про операції по рахунку АТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] щодо оплати на АЗС за придбане пальне зауважив, що розрахунок можливий картками інших банків та готівкою, придбання палива можливе за допомогою талонів або подарункових сертифікатів на паливо; - твердження прокурора, що три автомобілі перебували у власності відповідачів одночасно в один період 2023 року, є необґрунтованим та суперечливим, адже автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., був придбаний 12.12.2023 та є прямим наслідком продажу автомобіля AUDI А6, 2014 р.в. того ж дня; - прокурор помилково стверджує, що у відповідних розрахунках щодо придбання активів, які є предметом спору, слід враховувати доходи особи, уповноваженої на виконання функцій держави, - [PERSON] і залишок готівкових коштів, які він декларував. Заяви, клопотання сторін, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 07.08.2024 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову до подання позовної заяви та накладено арешт на майно (справа № 991/6740/24, провадження 2-з/991/5/24). Ухвалою від 13.08.2024 відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 02.10.2024 справу призначено до судового розгляду. Позиції сторін у судовому засіданні Представник позивача прокурор САП Макар О.І. підтримав доводи позовної заяви та відповіді на відзив і просив задовольнити позов, визнавши зазначене в позові майно необґрунтованими активами та стягнувши його в дохід держави. Водночас щодо позовної вимоги стосовно автомобіля CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., пояснив, що цей автомобіль був відчужений до подання позовної заяви до суду сторонній особі, тому такий актив фактично не може бути стягнутий в дохід держави і стягненню з [PERSON] підлягає вартість транспортного засобу на дату набуття в сумі 1 535 881,20 грн. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їхній представник [PERSON] заперечили проти задоволення позову, посилаючись на обставини, наведені у відзиві та письмових запереченнях. Правове регулювання, встановлені фактичні обставини та оцінка суду У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 ЦПК України різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача (абз. 2 ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Особливості позовного провадження у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави визначені Главою 12 ЦПК України (ст. 290-292). Так, позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави подається та представництво держави в суді здійснюється прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (ч. 1 ст. 290 ЦПК України). Такий позов може бути пред`явлено до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у ч. 2 ст. 290 ЦПК України, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними (ч. 4 ст. 290 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 16.10.2024 (справа № 991/366/22) зазначив, що фактичне володіння через третіх осіб (ч. 4 ст. 290, п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України) «за дорученням»: 1) вказує на відносини, відмінні від визначених цивільним законодавством відносин довірителя і повіреного; 2) означає набуття суб`єктом декларування активів через третіх осіб з метою приховання факту набуття цих активів; 3) вчинення дії «за дорученням» може бути встановлене із сукупності вторинних ознак, які дозволяють дійти висновку, що третя особа діяла в інтересах суб`єкта декларування, а суб`єкт декларування, у свою чергу, отримує вигоду від набутого активу; у свою чергу «можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження», означає: 1) можливість контролювати певне майно через неформалізоване право розпорядження ним шляхом фактичної можливості визначення долі цього майна як безпосередньо, так і через третіх осіб, на яких оформлено відповідне право власності; 2) трактується ширше передбаченої статтею 16 ЦК України складової права власності. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України для цілей глави 12 цього Кодексу особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з абзацом другим ч. 2 ст. 290 ЦПК України позов пред`являється щодо активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» (далі - Закон № 263?ІХ від 31.10.2019), якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - ОФДМС), у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену ст. 368-5 Кримінального кодексу України. Вказаний у ч. 2 ст. 290 ЦПК України Закон № 263?ІХ від 31.10.2019 набув чинності 28.11.2019. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.07.2019 встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2 007 гривень. Тобто для пред`явлення відповідного позову мінімальна різниця між вартістю активів та законними доходами ОФДМС становить 1 003 500 грн. Статтею 368-5 КК України встановлена межа - 6 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу ІV ПК України для відповідного року. При цьому податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. Законами про Державний бюджет України встановлені прожиткові мінімуми для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного року, а саме: 2019 рік - 1 921 грн, 2020 рік - 2 102 грн, 2021 рік - 2 270 грн, 2022 рік - 2 481 грн, 2023 рік - 2 684 грн. Отже, для пред`явлення відповідного позову максимальна різниця між вартістю активів та законними доходами не повинна перевищувати: у 2019 році - 6 243 250 грн, у 2020 році - 6 831 500 грн, у 2021 році - 7 377 500 грн, у 2022 році - 8 063 250 грн, у 2023 році - 8 723 000 грн. Під терміном «активи» розуміються грошові кошти (у тому числі готівкові кошти, кошти, що перебувають на рахунках / електронних гаманцях, у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах), інше майно, майнові права, нематеріальні активи, у тому числі криптовалюти, обсяг зменшення фінансових зобов`язань, а також роботи чи послуги, надані особі, уповноваженій на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування (п. 1 ч. 8 ст. 290 ЦПК України). Для визначення вартості таких активів застосовується вартість їх набуття, а в разі їх набуття безоплатно чи за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, мінімальна вартість таких або аналогічних активів на дату набуття (ч. 3 ст. 290 ЦПК України). Термін «законні доходи» означає доходи, правомірно отримані особою із законних джерел, зокрема джерел, визначених п. 7 і п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» (п. 5 ч. 8 ст. 290 ЦПК України). Так, у пунктах 7 і 8 ч. 1 ст. 46 Закону визначені такі джерела доходів: заробітна плата (грошове забезпечення), отримана як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, аліменти, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки, а також соціальні виплати та субсидії у разі виплати їх у грошовій формі та інші доходи (п. 7); наявні у суб`єкта декларування або членів його сім`ї грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках або які зберігаються в банку, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, поворотна фінансова допомога, надана третім особам, та кошти, які не сплачені третіми особами і строк сплати яких настав відповідно до умов правочину або рішення суду, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах (п. 8). У силу ч. 1 ст. 291 ЦПК України суд визнає необґрунтованими активи, якщо судом на підставі поданих доказів не встановлено, що активи або грошові кошти, необхідні для придбання активів, щодо яких поданий позов про визнання їх необґрунтованими, були набуті за рахунок законних доходів. У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони (ч. 4 ст. 89 ЦПК України). Тобто законом визначений стандарт доказування в цій категорії справ - перевага сукупності доказів, які є більш переконливими. Фактично йдеться про стандарт переваги більш вагомих доказів, за якого тягар доказування виконано, якщо доведено, що суб`єктивна ймовірність того, що оспорюваний факт був, перевищує вірогідність зворотного. Використаний у національній системі термін «більша переконливість доказів» означає, що існують розумні підстави вважати, що факт скоріше має місце. Цей стандарт доказування підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Передбачений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. За загальним принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Також у цій категорії справ тягар доведення обґрунтованості активів (спростування необґрунтованості) покладається на відповідача за наявності двох умов: достатньої доведеності зв`язку активів із особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та доведеності, що наявна визначена частиною другою статті 290 ЦПК України різниця між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. З огляду на зазначені положення закону, ураховуючи конкретні обставини справи, суд вважає необхідним встановити такі обставини: - чи є відповідачі особами, які визначені в ч. 4 ст. 290 ЦПК України як такі, до яких може бути пред`явлений позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; - чи відбулось набуття активів, про необґрунтованість яких стверджує позивач, у один зі способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, а саме: 1) особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність; 2) іншою фізичною або юридичною особою за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; - чи пред`явлено позов щодо активів, які передбачені ч. 2 ст. 290 ЦПК України. У зв`язку з чим суд оцінить надані сторонами докази та послідовно зробить висновки з наведених питань. 1.Чи є відповідачі особами, які визначені в ч. 4 ст. 290 ЦПК України як такі, до яких може бути пред`явлений позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави? [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ та в органах Державної міграційної служби, стаж державної служби на день ухвалення цього рішення суду становить понад 19 років ( т. 2 а.19). У період 2019 рік-травень 2022 року [PERSON] обіймав посади в Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області, що належать до посад державної служби категорії «Б». Із 12.05.2022 [PERSON] наказом від 11.05.2022 № 164/кт був у порядку переведення призначений на посаду заступника начальника управління - начальника відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області та із 01.08.2023 переведений на посаду начальника управління організації запобігання нелегальній міграції цього ж управління ДМС, які також належать до посад державної служби категорії «Б» (т. 1 а. 48-58, т. 2 а. 2-9, 16-20). Відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України державні службовці є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Отже, до активів відповідача [PERSON] , які належать до передбаченого ч. 2 ст. 290 ЦПК України переліку, може застосовуватись механізм визнання активів необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави. [PERSON] та [PERSON] є чоловіком і дружиною відповідно до актового запису про шлюб від 03.07.2015 № 318 Харківського міського управління юстиції, запис у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян за номером 00127271745 (т. 2 а. 31). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , що підтверджено актовим записом про народження від 05.07.1989 № 1493 Харківського міського управління юстиції, запис у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян за номером 00018499396 (т. 2 а. 32). Згідно з актовим записом про шлюб від 19.12.2014 № 1714 Харківського міського управління юстиції 19.12.2014 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (запис у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян за номером 00123429163) (т. 2 а. 33). Відповідач [PERSON] є сестрою [PERSON] , що підтверджується копіями актових записів про їхнє народження, відповідно, від 01.04.1974 № 2600 та від 02.08.1985 № 7028 (наявні на дисках DVD-R 4.7 GB «X Digital», що є додатками до листа НАЗК № 281-03/55827-24 від 31.07.2024, т. 1 а. 93, 94), та громадянкою Російської Федерації, що підтверджено наданими нею паспортами громадянки РФ та відомостями у правовстановлюючих документах на майно. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У зв`язку із цим, зважаючи на наведені вище правила ч. 4 ст. 290 ЦПК України, позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлений до них як до інших фізичних осіб, які набули у власність активи, зазначені в частині другій цієї статті, за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (тобто [PERSON] ), або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ( [PERSON] ), може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. Таким чином доводи представника відповідачів про те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і через це вони не можуть бути належними відповідачами в цій справі, суд відхиляє. 2.Чи відбулось набуття активів, про необґрунтованість яких стверджує позивач, у один зі способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України? Щодо квартири за адресою: [ADDRESS] Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бистрицькою А.П., [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1898791163101). Згідно з п. 2 цього договору продаж квартири вчинено за 698 100 грн, які представник продавця отримав від покупця для передачі своєму довірителю повністю, ще до підписання цього договору. Право власності [PERSON] зареєстроване у Державному реєстрі речових прав 17.12.2019 (т. 1 а. 41-42, 46-47). Відповідно до наданих представником відповідача [PERSON] копій свідоцтва № [NUMBER] про участь у фонді фінансування будівництва від 10.12.2019, банківської квитанції № 1_5 від 10.10.2019, рахунку № 253 від 10.12.2019, повідомлення від 20.11.2019 № 684, рахунків № 171 від 05.11.2018, № 170 від 05.11.2018, платіжних доручень банку від 05.11.2018, договору банківських рахунків фізичної особи від 29.10.2018, додаткової угоди № 1 від 09.12.2019 до договору уступки майнових прав на нерухомість № 07-46-055 від 05.11.2018, акту прийому від 29.10.2018, довідки про погодження поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування № 121 від 29.10.2018 та копії договору відступлення права вимоги (цесії) від 10.12.2019 (т. 4 а. 176, 177, 179, 183-189, т. 7 а. 105-106, 142-150) встановлені такі обставини: - [PERSON] як учасник інвестування коштів у нерухомість згідно з договором № 07-055 про участь у ФФБ від 29.10.2018 (управитель ТОВ «ФК «Респект Будінвест») 05.11.2018 шляхом безготівкового перерахування зі свого банківського рахунку внесла 100 % оплати в сумі 637 890,00 грн за закріплений за нею об`єкт інвестування - квартиру [ADDRESS] . - 10.12.2019 [PERSON] за договором відступлення права вимоги (цесії) відступила [PERSON] своє право вимоги на зазначений об`єкт інвестування, за що остання сплатила [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 637 890,00 грн (п. 4 Договору цесії). Згідно з наданими представником відповідача [PERSON] копій її дипломів від 01.07.1993, 24.06.1996 та від 21.06.2001 остання має освіту за кваліфікаціями «художника-декоратора», «модельєра-конструктора» та «художника-стиліста» за спеціальністю «художнє проєктування виробів текстильної та легкої промисловості». У трудовій книжці [PERSON] ( [NUMBER] ) наявні записи про її місця роботи за спеціальностями (окрім останнього місця роботи) в період із серпня 1996 року по квітень 2016 року у Російській Федерації (т. 4 а. 88, 89, т. 7 а. 125-136). У період 2014-2019 роки [PERSON] на території України, відповідно до відомостей з ДРФОПП від 29.07.2024, отримала доходи в загальній сумі 139 067,18 грн (т. 1 а. 73-75). Представник відповідача [PERSON] у відзиві на позов та відповідач [PERSON] у своїх поясненнях у судовому засіданні посилались на те, що остання упродовж сукупно 11 років (починаючи з лютого 2003 року із перервами до 2016 року) жила й офіційно працювала в Китайській Народній Республіці, де отримувала ринкову заробітну плату та змогла зробити заощадження, які використала для придбання нерухомості в Харкові. Наведений у відзиві розрахунок отриманої [PERSON] заробітної плати і плати за відрядження та суми заощаджень за вказаний період не підтверджені належними доказами (довідкою роботодавця про нараховані суми заробітної плати або випискою з банківського рахунку, або відомостями з податкового органу відповідної держави тощо). Водночас, надані копії дозволу на працевлаштування іноземця в КНР від 2010 року, з відмітками про продовження строку дії до 2012 р., до 2013 р., реєстраційних форм тимчасового проживання [PERSON] в КНР (періоди: 06.06.2014-05.09.2014 , 11.11.2014-06.12.2014, 08.12.2014-07.03.2015 ), протоколу фізичного огляду іноземця - [PERSON] , посадкових талонів і авіаквитків з місцем призначення КНР або із КНД до Москви (дати рейсів: 22.10.2012, 21.04.2015, 15.02.2015, 08.03.2015, 31.05.2015, 29.08.2015, 23.12.2015, 18.03.2016), сторінок чотирьох паспортів [PERSON] для виїзду за кордон із візами КНР за період з 2005 до 2016 року (паспорт від 19.11.2011 [PERSON] отримала в посольстві РФ у КНР) (т. 4 а. 91, 92, 94-97, 99-101, 103, 105, 106, 108, 111-136), ураховуючи пояснення [PERSON] у судовому засіданні щодо цих документів, у своїй сукупності є достатньо переконливими, щоб суд міг дійти висновку, що [PERSON] дійсно тривалий час жила і працювала в КНР і могла заощадити кошти, частину яких витратила на придбання об`єктів нерухомого майна, зокрема для покриття різниці між ціною придбання квартири [ADDRESS] , та сумою коштів, отриманих за договором цесії від 10.12.2019. Відповідно до виписок за договорами з ПАТ «КБ «Приват Банк» щодо здійснення платежів із банківських карток [PERSON] за період 2020-16.02.2024, платіжних інструкцій банку, скріншотів з інформацією інтернет-провайдера про рахунки (т. 1 а. 59-72, т. 3 а. 66зворот, 67зворот-68зворот, 73, 74, 75, 76зворот, 77, 81, 112зворот, 113зворот, 118зворот, 119, 120, 124зворот, 125зворот, 126, 128, 131зворот, 134зворот, 135зворот, 136зворот, 138зворот, 140-145зворот, 151, т. 7 а. 197-212) та як підтвердили під час судового розгляду відповідачі [PERSON] і [PERSON] , останній регулярно, починаючи не пізніше, аніж із 12.06.2020, оплачує комунальні послуги, що надаються для квартири за адресою: [ADDRESS] , а також для квартири за адресою: [ADDRESS] (у т.ч. доступ до інтернету triolan.com - ФОП [PERSON] ), яка також зареєстрована на праві власності за [PERSON] (т. 1 а. 41-45). Згідно з поясненнями вказаних відповідачів оплату комунальних послуг за дві квартири [PERSON] здійснював за домовленістю із сестрою [PERSON] як допомогу в межах родинних відносин, що [PERSON] до переїзду у 2022 році до м. Києва проживав у батьківській квартирі, власником якої є сестра, за адресою: [ADDRESS] , та сплачував комунальні послуги за неї, і після переїзду продовжив це робити на прохання сестри, яка сама не вміє користуватися відповідним мобільним додатком, проте [PERSON] не має на обидві квартири жодних прав і він не може прямо чи опосередковано вчиняти щодо цих квартир дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними, не давав ніякого доручення сестрі на придбання квартири по [ADDRESS] . [PERSON] пояснила, що свої права на квартиру за інвестиційним договором вона продала через затримку із завершенням будівництва будинку (факт перенесення запланованого терміну введення об`єкта будівництва в експлуатацію підтверджено повідомленням ТОВ «ФК «Респект Будінвест» від 20.11.2019 № 684 - з грудня 2016 року на червень 2021 року - т. 4 а. 183), натомість купила зазначену квартиру по [ADDRESS] , щоб здавати її в оренду (найм) у власних інтересах. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 10.12.2019 придбала квартиру у об`єкті незавершеного будівництва у [PERSON] за договором відступлення права вимоги (цесії), адреса [ADDRESS] , розрахувавшись готівкою в сумі 30 тисяч доларів США. Пошук квартири здійснювала через ріелтора, з продавцем [PERSON] бачилася лише один раз. У судовому засіданні прокурор звернув увагу на п. 4 Договору цесії від 10.12.2019, яким передбачено сплату з боку цесіонарія [PERSON] цеденту [PERSON] грошових коштів в безготівковій формі через банківські установи в загальній сумі 637 890,00 грн. Однак письмових доказів перерахування та отримання цих коштів відповідачами не надано, що на думку прокурора не виключає наявності заборгованості за цим договором. З цього приводу суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач [PERSON] пояснила та свідок [PERSON] підтвердила розрахунок за договором цесії в готівковій формі, а саме, що остання передала [PERSON] гроші в сумі 30 тисяч доларів США. У день укладення договору цесії на [PERSON] було видане свідоцтво № 07-055-170 від 10.12.2019 про участь у фонді фінансування будівництва, що вказує на те, що передане право вимоги було оплачене цеденту [PERSON] . Той факт, що сторони договору не здійснили розрахунок між собою в той спосіб, який був передбачений умовою договору, не свідчить про недійсність такого правочину чи про те, що [PERSON] не отримала відповідну суму коштів (її еквівалент у доларах США). Зважаючи на встановлені фактичні обставини і пояснення сторін, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази лише про регулярні онлайн платежі [PERSON] за квартиру [ADDRESS] , у тому числі в період після 11.05.2022 (переведення на роботу в м. Київ), оформленою на праві власності на його сестру - [PERSON] , з якою він підтримує близькі родинні відносини - не є достатньо переконливими для того, щоб суд зробив висновок про придбання зазначеної квартири за дорученням [PERSON] або що останній може прямо чи опосередковано вчиняти щодо цього майна дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження. Про факт користування вказаною квартирою з боку [PERSON] позивач не зазначав і доказів суду не надавав. Відповідно, не встановлено обов`язку [PERSON] відображати відомості про свої права на цю квартиру в деклараціях особи, уповноваженої на здійснення функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019-2023 роки (т. 1 а. 52-58, т. 2 а. 2-9). Оскільки під час судового розгляду не доведено наявність однієї з обов`язкових ознак, яка передбачена в ч. 4 ст. 290 ЦПК України та якій має відповідати актив для визнання його необґрунтованим, а саме наявність такого ступеню зв`язку відповідача [PERSON] із квартирою [ADDRESS] , який би вказував на те, що цю квартиру [PERSON] придбала за його дорученням або що він може прямо чи опосередковано вчиняти щодо цього майна дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження, то суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги щодо зазначеної квартири належить відмовити у зв`язку з її недоведеністю. Водночас суд зауважує, що для ухвалення такого рішення відсутня необхідність досліджувати наявність іншої обов`язкової ознаки для визнання активу необґрунтованим - передбаченої в абзаці другому ч. 2 ст. 290 ЦПК України різниці між вартістю активу і законними доходами відповідачів [PERSON] і [PERSON] . У відзиві на позовну заяву представник відповідачів на підставі норм ч. 5 ст. 258, ст. 267 ЦК України просив застосувати позовну давність до вимоги про визнання квартири [ADDRESS] , необґрунтованим активом та стягнення її в дохід держави. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, і сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. У цій справі суд дійшов висновку, що наявні підстави для відмови по суті стосовно позовної вимоги щодо належної [PERSON] квартири. У зв`язку із цим відсутня необхідність розгляду і вирішення судом зазначеного питання щодо можливості застосування позовної давності та наслідків її спливу. Така позиція суду ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеному в п. 134 постанові від 18.12.2019 по справі № 522/1029/18, який передбачає, що застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Щодо квартири [ADDRESS] Відповідно до пунктів 1-4 договору купівлі-продажу квартири від 05.09.2022, який посвідчила приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козярська Ю.В. (у реєстрі № 388), [PERSON] (теща [PERSON] ) прийняла у власність - купила квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2065630980000). Продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 1 628 000,00 грн, які продавець одержав від покупця до підписання договору. Ціна купівлі квартири в договорі відповідає ринковій вартості, визначеній у Звіті про незалежну оцінку, виконаному 02.09.2022 ТОВ «Експертна компанія «Вектор» (т. 2 а. 68-71). 05.11.2022 вказану квартиру за умовами договору дарування квартири, який посвідчила приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козярська Ю.В. (у реєстрі № 557), [PERSON] подарувала своїй дочці - [PERSON] (дружині [PERSON] ). Цей дарунок сторони оцінили в 1 628 000,00 гривень (т. 2 а. 72-74). Право власності [PERSON] на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 05.11.2022 (т. 1 а. 39). Відомості про набуття 05.11.2022 дружиною зазначеної квартири [PERSON] вказав у розділі 3 декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданих за 2022 рік і за 2023 рік (т. 2 а. 5-9). За твердженням позивача зазначена квартира була придбана [PERSON] і потім подарована [PERSON] для власних цілей сім`ї [PERSON] за дорученням останнього. Суд встановив наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість такої позиції. Так, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у місті Харкові, що підтверджено інформацією про особу з Державної міграційної служби України (т. 2 а. 29, 30), отримують соціальні виплати за місцем свого проживання в Харкові, зокрема у 2022 році (т. 2 а. 49-50, 54). З інформації про адреси і систематичність розрахунків [PERSON] і [PERSON] банківськими картками в період 2022 року, вбачається здійснення таких розрахунків [PERSON] у м. Києві виключно в періоди оформлення з її участю договорів купівлі-продажу і дарування квартири - 24.08.2022-05.09.2022 та 05-06.11.2022 (т. 3 а. 54-57, 63-64, 178зворот-237). У своїх поясненнях від 25.04.2024 [PERSON] на запит НАЗК від 09.04.2024 повідомила, що комунальні та інші платежі за вказану квартиру в м. Києві не сплачувала (т. 3 а. 37-39). Також на вказаний запит НАЗК про надання пояснень та копій підтвердних документів [PERSON] повідомила, що 31.07.2021 за власні кошти в сумі 350 000 грн придбала автомобіль марки та моделі AUDI RS3, 2016 р.в., VIN-код: [NUMBER] . Після відновлення та доведення до ідеального технічного стану вказаний автомобіль 09.09.2021 продала за 1 026 000 гривень, отримавши 38 500 доларів США. Ці кошти були обміняні за курсом 42 грн на початку серпня 2022 року на понад 1 600 000 грн та використані для придбання квартири за адресою: [ADDRESS] . Водночас документів щодо витрат на проведення ремонтних робіт вказаного автомобіля, які би вплинули на його вартість, не надано. Аналогічні відомості щодо походження грошових активів, за які [PERSON] придбала квартиру, повідомив [PERSON] у поясненнях від 17.05.2024 у відповідь на запит НАЗК від 20.03.2024 (т. 3 а. 2-4). Проте офіційні відомості про доходи [PERSON] та [PERSON] за попередні роки вказують на відсутність у них достатніх фінансових ресурсів із законних джерел доходів для придбання зазначеної квартири (т. 2 а. 39-67зворот, т. 3 а. 39-45, 46-50, т. 4 а. 137-147). Так, за інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми доходів, нарахованих фізичній особі податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи (далі - ДРФОПП) [PERSON] з 2007 року не здійснює трудову діяльність та отримує доходи у виді соціальних виплат, а [PERSON] починаючи з 2012 року трудову діяльність не здійснює та отримала дохід у виді соціальних виплат лише в січні-лютому 2024 року. Відповідно до даних ДРФОПП: - сума доходу [PERSON] , отриманого з 1999 по 2006 роки, становить 12 116,45 грн, доходи за 2014 рік - 1,93 грн, доходи з 2020 року по вересень 2022 року - 25 201,76 грн у виді соціальних виплат з відповідного бюджету (ознака доходу 128) та відшкодування платнику податку розміру шкоди, заподіяної йому внаслідок Чорнобильської катастрофи, у порядку та сумах, визначених законом (ознака доходу 130); - сума доходу [PERSON] , отриманого з 1998 по 2011 роки, становить 36 477 грн, доходи (заробіток) з 2012 по 2023 роки - відсутні. За інформацією, наданою Адміністрацією Салтівського району Харківської міської ради, з архівних даних електронної бази Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, родині [PERSON] виплачені пільги із жовтня 2019 по грудень 2022 р. у загальній сумі 32 263,03 гривні. Також [PERSON] отримав компенсацію витрат на продукти харчування та оздоровлення як особа ЧАЕС - 2 категорії-ліквідатор з 2013 по 2019 роки в загальній сумі 15 480 гривень. Згідно з відомостями Пенсійного фонду України [PERSON] нараховують пенсію з лютого 2020 року. По дату укладення договору купівлі-продажу квартири (05.09.2022) [PERSON] отримав пенсійних виплат на суму 50 392,02 гривні. У той же час [PERSON] на обліку в органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії не перебувала. Доводи відповідачів про отримання [PERSON] доходу від багаторічної роботи на ринку «Барабашово» реалізатором, що дозволило їй накопичити заощадження, достатні для купівлі 31.07.2021 автомобіля марки та моделі AUDI RS3, 2016 р.в., за 350 000 грн, не приймаються судом, оскільки не підтверджені доказами. Копії перепустки Торгового центру у ст.м. «Ак.Барабашова» зі строком дії 23.01.2015-31.12.2015, торгових патентів, виданих Державною податковою адміністрацію України, на інших суб`єктів підприємницької діяльності (фізичних осіб) у періоди 01.01.2005-31.01.2005, 01.06.2008-30.06.2008 (з неодноразовим продовженням дії на наступні періоди - до 31.09.2009), у які вписане від руки прізвище [PERSON] як однієї з осіб, що перебували в трудових відносинах з платником податку, не підтверджують, що [PERSON] отримувала від такої роботи дохід більший, аніж про це наявні відомості у ДРФОПП, тобто більше аніж 36 477 грн за період з 1998 по 2011 роки. Відомостей і доказів про те, що [PERSON] мала інші законні доходи для придбання «за власні кошти» автомобіля 31.07.2021 або квартири 05.09.2022, відповідачі суду не надали. Також суд зважає на такі обставини щодо купівлі та продажу автомобіля марки та моделі AUDI RS3, 2016 р.в., VIN-код: [NUMBER] . Згідно з наявними у справі документами, вказаний ТЗ придбала [PERSON] за договором купівлі-продажу 31.07.2021 за 350 000 грн. І вже 16.08.2021 користувач « [PERSON] », e-mail: [INFO] , тел. [NUMBER] виставив на продаж зазначений автомобіль за ціною 42 500 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на 10.09.2021 еквівалентно 1 135 872 грн). Згідно з відомостями від АТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] регулярно здійснював поповнення вказаного номера телефону в період січня 2020 року - 09.02.2024 та оплачував рекламні послуги «RIA.com», «RIA.com Marketp». У подальшому 07.09.2021 [PERSON] у м. Харкові оформила довіреність № 3357, якою уповноважила [PERSON] бути її представниками у відповідних уповноважених органах з питань, пов`язаних із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та розпорядження (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) за ціну та на інших умовах за своїм розсудом, належним їй транспортним засобом AUDI RS3, 2016 р.в. На підставі вказаної довіреності [PERSON] у м. Харкові уклав договір купівлі-продажу вказаного автомобіля за ціною 1 026 000 грн (т. 2 а. 82, 95-110). Така послідовність дій [PERSON] - розміщення ним оголошення про продаж автомобіля за 22 дні до дати уповноваження його на такі дії [PERSON] , яка була юридичним власником ТЗ, та продаж автомобіля [PERSON] через два дні після отримання довіреності, - на переконання суду свідчить про те, що [PERSON] прямо вчиняв щодо транспортного засобу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними, проте жодним чином не декларував таку діяльність та доходи від її здійснення. Встановлені обставини щодо відсутності в [PERSON] законних доходів на придбання автомобіля AUDI RS3, 2016 р.в. і фактичного розпорядження цим автомобілем [PERSON] спростовують позицію відповідачів стосовно набуття [PERSON] квартири за рахунок коштів від продажу належного їй транспортного засобу; вбачається, що ці кошти не можуть вважатися її доходом. Як встановлено раніше, [PERSON] із 12.05.2022 у порядку переведення призначений на посаду в Центральному міжрегіональному управлінні ДМС у м. Києві та Київській області, у зв`язку з чим він, його дружина [PERSON] , їхній син переїхали і стали проживати в м. Києві (т. 2 а. 4-9, т. 3 а. 2-4, 66-80, 83-100зворот, 111-132). Зважаючи на короткий строк перебування квартири у власності [PERSON] (2 місяці), відсутність у неї офіційних доходів із 2012 року, несплату нею житлово-комунальних послуг за вказану квартиру, тривалий близький родинний зв`язок, довірливі відносини між [PERSON] та [PERSON] , постійне місце проживання батьків дружини [PERSON] у м. Харкові та проживання [PERSON] із сім`єю в м. Києві з часу переведення по роботі, є достатні підстави для висновку, що вказана квартира в м. Києві була набута [PERSON] за дорученням [PERSON] для потреб його сім`ї. Щодо транспортних засобів 1. Автомобіль марки та моделі AUDI А6, 2014 р.в., VIN-код: [NUMBER] , вартістю 713 087,70 гривень 14.01.2023 [PERSON] як власник довіреністю (з терміном дії до 14.04.2023, посвідченою нотаріусом у м. Харкові) уповноважив [PERSON] або [PERSON] (які діють незалежно один від одного) експлуатувати, керувати, ремонтувати та слідкувати за технічним станом, а також розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) автомобіль марки та моделі AUDI А6, 2014 р.в., VIN-код: [NUMBER] , н.з. [NUMBER] (т. 2 а. 152, 153). Згідно з відповіддю ТОВ «Інтернет реклама РІА» оголошення про продаж автомобіля марки та моделі AUDI А6, 2014 р.в., VIN-код: [NUMBER] , н.з. [NUMBER] , було розміщено 24.11.2022 користувачем « [PERSON] », e-mail: [INFO] , за ціною 19 500 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на 20.01.2023 еквівалентно 713 087,70 гривні) (т. 2 а. 216-217, 222). 20.01.2023 [PERSON] від імені [PERSON] продав у м. Києві цей автомобіль марки та моделі AUDI А6, 2014 р.в., VIN-код: [NUMBER] , н.з. [NUMBER] своєму тестю [PERSON] (ціна у договорі вказана 400 000 гривень - т. 2 а. 149-168). Того ж дня номерний знак за заявою від імені [PERSON] був замінений на [NUMBER] (т. 2 а. 148, 166). 30.01.2023 [PERSON] видав довіреність № 228 (у м. Харкові) та 16.11.2023 довіреність № 3296 (у м. Харкові) на експлуатацію (користування) та розпорядження (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) за ціну та на інших умовах за своїм розсудом транспортним засобом AUDI A6, VIN-код: [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] (т. 2 а. 81, 83, 86, 143-144, 133). 28.04.2023 користувач « [PERSON] », e-mail: [INFO] , тел. [NUMBER] , виставив на продаж зазначений автомобіль з н.з. [NUMBER] за ціною 19 500 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на 12.12.2023 - день відчуження ТЗ від імені [PERSON] - еквівалентно 718 996,20 гривні) (т. 2 а. 223). Згідно з відомостями від АТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] регулярно здійснював поповнення вказаного номера телефону в період січня 2020 року - 09.02.2024 (т. 3 а. 78-79, 80, 81, 110-111зворот, 112зворот, 121, 122, 122зворот, 124зворот, 131, 135, 136, 139, 139зворот, 142зворот, 143зворот, 144зворот, 146зворот, 147, 148зворот, 151зворот, 152, 152зворот, 153зворот, 154, 155-156) та оплачував рекламні послуги «RIA.com», «RIA.com Marketp» (т. 3.а. 112, 125зворот, 127, 131зворот, 132, 133, 139зворот, 140, ). 15.11.2023 [PERSON] від імені [PERSON] здійснив перереєстрацію ТЗ марки та моделі AUDI А6 при видачі номерного знаку відповідної комбінації цифр з н.з. [NUMBER] на н.з. [NUMBER] (т. 2 а. 140-142, 144-147). 12.12.2023 [PERSON] від імені [PERSON] продав у м. Києві вказаний автомобіль з н.з. [NUMBER] за ціною 500 000 гривень покупцю [PERSON] (з м. Полтави), який перереєстрував ТЗ з отриманням н.з. [NUMBER] (т. 2 а. 129-139, 202). У подальшому 27.06.2024 придбала у м. Києві цей транспортний засіб теща [PERSON] - [PERSON] (ціна згідно договору вказана 350 000 гривень, т. 2 а. 214-215). Згідно з отриманими від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відомостями за період з 16.05.2022 по 25.04.2024, наявними в системі фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, встановлено, що на автомобілі AUDI А6 з номерним знаком [NUMBER] було вчинено два адміністративних правопорушення (т. 2 а. 227-228, 229-230). А саме: 1) 04.06.2023 о 19:08 год за адресою: м. Київ, «Південний міст на правий берег», вчинено адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, про що складена постанова серії 3АВ № 02466727 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (т. 2 а. 244). Водночас згідно з виписками по рахунках АТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] 04.06.2023 здійснив оплату товарів у магазині своєю банківською картою та поповнив готівкою свою картку в терміналі самообслуговування за адресою: [ADDRESS] (т. 3 а. 199зворот), тобто в цей день у місті Києві [PERSON] не перебував, відповідно не міг знаходитися за кермом автомобіля та порушити правила дорожнього руху; 2) 10.12.2023 о 13:13 год за адресою «М0З Київ-Харків-Довжанський 101+400» вчинено адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, про що складена постанова серії 3АВ № 04260001 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (т. 2 а. 241). Однак згідно з виписками по рахунках АТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] 10.12.2023 оплатив покупку в магазині в м. Харкові та поповнив готівкою свою картку в терміналі самообслуговування за адресою: [ADDRESS] (т. 3 а. 184зворот). Тобто в цей день у місті Києві [PERSON] не перебував, відповідно не міг знаходитися за кермом автомобіля та порушити правила дорожнього руху. Відповідно до виписок по рахункам АТ «КБ «ПриватБанк» та квитанції № 779724148 від 10.12.2023, отриманою з вебсайту Сервіс перевірки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, [PERSON] сплатив штраф в сумі 170 грн за порушення ПДР згідно із вказаною постановою про накладення адміністративного стягнення (т. 3 а. 112, т. 2 а. 246). Відповідач [PERSON] у суді пояснив, що на момент сплати цього штрафу автомобіль AUDI А6 н.з. [NUMBER] вже був фактично проданий [PERSON] (представнику покупця [PERSON] ) 09.12.2023, а сам договір купівлі-продажу оформили пізніше - 12.12.2023. Цей штраф [PERSON] сплатив, щоб 12.12.2023 не було проблем під час переоформлення ТЗ на нового власника. Такі пояснення відповідача підтвердив і допитаний в суді свідок [PERSON] . Вказані пояснення, на думку суду, не спростовують того факту, що (1) продажем автомобілю займався не [PERSON] , а саме [PERSON] ; (2) останній користувався автомобілем з моменту його купівлі в [PERSON] 20.01.2023 до дня його передачі 09.12.2023 наступному покупцю. 2. Автомобіль марки та моделі CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., VIN-код: [NUMBER] , вартістю 1 535 881,20 гривень Згідно з відповіддю ТОВ «Інтернет реклама РІА» оголошення про продаж автомобіля марки та моделі CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., VIN-код: [NUMBER] , з н.з. [NUMBER] , було розміщено 21.09.2023 користувачем «[PERSON]», e-mail: [INFO] , за ціною 42 000 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на дату придбання ТЗ від імені [PERSON] - 29.09.2023 еквівалентно 1 535 881,20 гривні) (т. 2 а. 216-218, 224). Відповідно до наявної у справі копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вказаний номерний знак належав попередньому власнику зазначеного автомобіля - [PERSON] (т. 2 а. 179-180). 27.09.2023 [PERSON] видав довіреність № 2791 (з терміном дії три роки до 27.09.2026, посвідчена нотаріусом у м. Харкові), якою уповноважив [PERSON] та/або [PERSON] бути його представниками у всіх без винятку уповноважених на те органах, організаціях і установах України з питань придбання (купівлі) за ціну та на умовах на їх розсуд та доставлення (перегону, транспортування) за місцем його постійного проживання придбаного на його ім`я будь-якого транспортного засобу (автомобіля) будь-якої марки та моделі, вчинення комплексу дій, необхідних для реєстрації цього транспортного засобу на його ім`я у відповідному ТСЦ МВС України та його страхування (т. 2 а. 84, 187-188, 195-196). 29.09.2023 [PERSON] від імені [PERSON] у м. Києві придбав автомобіль марки та моделі CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., VIN-код: [NUMBER] , н.з. [NUMBER] (у договорі ціна вказана 120 000 гривень). Того ж дня [PERSON] від імені [PERSON] здійснив перереєстрацію цього ТЗ на нового власника за договором купівлі-продажу (СГ) із заміною номерного знаку на н.з. [NUMBER] (т. 2 а. 169-189), після чого одразу [PERSON] 29.09.2023 у м. Харкові видав довіреність № 2812, якою уповноважив [PERSON] та/або [PERSON] (кожен може діяти незалежно один від одного) бути його представниками у відповідних уповноважених органах з питань, пов`язаних із вчиненням правочинів щодо експлуатації (користування) та розпорядження (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) за ціну та на інших умовах за своїм розсудом, належним йому транспортним засобом маки CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., VIN-код: [NUMBER] , н.з. [NUMBER] (т. 2 а. 85). 20.02.2024 (згідно з відповіддю ТОВ «Інтернет реклама РІА») користувач «Tanya», телефон [NUMBER] виставила на продаж зазначений автомобіль з н.з. [NUMBER] за ціною 41 900 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на дату відчуження ТЗ - 01.06.2024 еквівалентно 1 696 954,19 гривні) (т. 2 а. 225). Згідно з відомостями від АТ «КБ «ПриватБанк» (за період 01.01.2020-15.02.2024) [PERSON] регулярно здійснював поповнення вказаного номера телефону [NUMBER] в період лютий 2020 р. - 26.11.2023 (т. 3 а. 69, 75, 77зворот, 80зворот, 117, 118, 121зворот, 122, 124, 132, 134зворот, 139зворот, 140зворот, 141, 143, 143зворот, 145зворот, 148, 151зворот, 152, 155, 155зворот, ), так само і [PERSON] поповнювала цей номер телефону в період квітень 2020 р. - 25.01.2024 (т. 3 а. 82зворот, 85зворот, 86зворот, 87зворот, 92зворот, 98, 98зворот, 99зворот, 100зворот, 101) . 01.06.2024 [PERSON] від імені [PERSON] у м. Києві продав вказаний транспортний засіб CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., н.з. [NUMBER] , згідно договору за 850 000 гривень (т. 2 а. 210-211). Відповідно до інформації із системи відеоспостереження «Безпечне місто» (Київ) зафіксовано періодичне пересування по м. Києву автомобіля CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., н.з. [NUMBER] : 14.04.2024, 20.04.2024, 29.04.2024, 02.05.2024, 04.05.2024, 06.05.2024, 16.05.2024, 19.05.2024, 22.05.2024, 26.05.2024, 01.06.2024, - за кермом автомобіля перебувала особа, зовні схожа на [PERSON] (фотографії на DVD-R 4.7 GB «X Digital», що є додатком до листа НАЗК № 281-03/55827-24 від 31.07.2024, у папці зі шляхом розташування: [PERSON] \\Реєстри\\Безпечне місто (Київ)\\Купра Київ\\видно лице», т. 1 а. 94). У судовому засіданні [PERSON] не заперечував, що саме він у вказані дати знаходився за кермом автомобілю. Згідно з отриманими від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відомостями за період з 16.05.2022 по 25.04.2024, наявними в системі фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, встановлено, що на автомобілі CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., з номерним знаком [NUMBER] було вчинено два адміністративних правопорушення (т. 2 а. 227-228, 229-230). А саме: 1) 14.10.2023 о 14:02 год за адресою: м. Київ, «Південний міст на правий берег», вчинено адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, що підтверджено постановою серії 3АВ № 03839857 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (т. 2 а. 243); 2) 24.10.2023 о 09:20 год за адресою: м. Київ, «Північний міст на лівий берег», вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на автомобілі CUPRA FORMENTOR з номерним знаком [NUMBER] , що підтверджується постановою серії 3АВ № 03961603 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (т. 2 а. 242). Водночас згідно з виписками по рахунках АТ «КБ «ПриватБанк» [PERSON] 14.10.2023 та 24.10.2023 здійснив оплату товарів своєю банківською картою і поповнював готівкою свою карту в м. Харкові (т. 3 а. 189). Згідно з відомостями, отриманими від АТ КБ «ПриватБанк», а також квитанцією № 725355856 від 30.10.2023, отриманою з вебсайту «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», [PERSON] 30.10.2023 сплатив штраф за вчинення другого адміністративного правопорушення (т. 3 а. 113, т. 2 а. 245). Наведені факти дають обґрунтовані підстави вважати, що користування вказаним транспортним засобом у період з дня його покупки 29.09.2023 до продажу 01.06.2024 здійснював саме [PERSON] . 3. Автомобіль марки та моделі VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., VIN-код: [NUMBER] , вартістю 1 308 941,80 гривні ТОВ «Інтернет реклама РІА» повідомило, що оголошення про продаж автомобіля марки та моделі VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., VIN-код: [NUMBER] , було розміщено 04.12.2023 користувачем « [PERSON] », e-mail: [INFO] /, за ціною 35 500 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на дату придбання автомобіля на ім`я [PERSON] - на 12.12.2023 еквівалентно 1 308 941,80 грн). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 31.10.2023 вказаний автомобіль належав попередньому власнику - [PERSON] (т. 2 а. 225-226). Головним сервісним центром МВС на запит НАЗК була надана інформація та копії документів, зокрема щодо автомобіля марки та моделі VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., VIN-код: [NUMBER] (т. 2 а. 190-209). Так, згідно з довіреністю від 10.12.2023 за № 9609 [PERSON] у м. Львові уповноважив [PERSON] та [PERSON] вчиняти від його імені правочини (у тому числі договори купівлі-продажу, застави, міни, передачі в найм (оренду), позичку тощо) щодо автомобіля марки та моделі VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., VIN-код: [NUMBER] , з н.з. [NUMBER] (т. 2 а. 197-198). 11.12.2023 [PERSON] зареєстровано належним користувачем вказаного автомобіля. 12.12.2023 [PERSON] на підставі зазначеної вище довіреності від 27.09.2023 № 2791 (т. 2 а. 84, 195-196) у м. Києві від імені [PERSON] придбав автомобіль марки та моделі VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., VIN-код: [NUMBER] , ціна у договорі вказана 370 000 гривень. При цьому ТЗ був перереєстрований на нового власника із заміною номерного знаку на KI0777MC, який до цієї дати використовувався із автомобілем AUDI А6, 2014 р.в. (т. 2 а. 194, 190, 202, 208, 209). 14.12.2023 [PERSON] видав довіреність № 3582 (строком на три роки), якою уповноважив [PERSON] та/або [PERSON] (кожен може діяти незалежно один від одного) бути його представниками у відповідних уповноважених органах з питань, пов`язаних із вчиненням правочинів щодо експлуатації (користування) та розпорядження (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) за ціну та на інших умовах за своїм розсудом, належним йому транспортним засобом маки VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., VIN-код: [NUMBER] , н.з. [NUMBER] (т 2 а. 87). 12.07.2024 [PERSON] подарував вказаний транспортний засіб [PERSON] (т. 1 а. 77). 11.12.2023 постановою серії 3АВ № 04265348 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у зв`язку з тим, що 11.12.2023 о 12:27 год за адресою: «М06 Київ-Чоп 94+686» на автомобілі VOLKSWAGEN GOLF, з н.з. [NUMBER] , було вчинене адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП (т. 2 а. 231). Згідно з випискою по рахунку АТ «КБ «ПриватБанк» і квитанцією № 555601786 від 11.12.2023, отриманою з вебсайту «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», [PERSON] сплатив штраф за вчинення вказаного адміністративного правопорушення (т. 3 а. 112, т. 2 а. 247). Відповідно до інформації із системи відеоспостереження «Безпечне місто» (Київ) зафіксовано систематичне пересування по м. Києвуавтомобіля VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., н.з. [NUMBER] : 16.01.2024, 02.02.2024, 31.03.2024, 07.03.2024, 08.03.2024, 29.03.2024, 01.04.2024, 02.04.2024, 04.04.2024, 05.04.2024, 08.04.2024, 12.04.2024, 13.04.2024, 14.04.2024, 23.04.2024, 27.04.2024, 29.04.2024, 01.05.2024, 03.05.2024, 08.05.2024, 09.05.2024, 10.05.2024, 13.05.2024, 17.05.2024, 24.05.2024, 27.05.2024, 28.05.2024, 29.05.2024, 01.06.2024, 02.06.2024, 03.06.2024, 10.06.2024, 11.06.2024, 13.06.2024, 18.06.2024, 20.06.2024, 21.06.2024, 24.06.2024 і т.д., за кермом автомобіля перебувала особа, зовні схожа на [PERSON] (фотографії на DVD-R 4.7 GB «X Digital», що є додатком до листа НАЗК № 281-03/55827-24 від 31.07.2024, у папці зі шляхом розташування: « [PERSON] \\Реєстри\\Безпечне місто (Київ)\\гольф 2020 Київ\\видно лице», т. 1 а. 94). У судовому засіданні [PERSON] не заперечував, що саме він у вказані дати знаходився за кермом автомобілю. Зазначене дає обґрунтовані підстави вважати, що фактичне користування вказаним транспортним засобом з часу його придбання від імені [PERSON] здійснював [PERSON] . Протягом судового розгляду справи відповідачі стверджували про те, що саме [PERSON] систематично здійснював упродовж багатьох років (у поясненнях до НАЗК та у відзиві на позов зазначалось про «все життя», «за останні 15 років», «за останні 12 років») діяльність із купівлі-продажу вживаних автомобілів, а інші відповідачі лише сприяли йому в такій діяльності, зокрема оформлювали на себе купівлю автомобілів з метою уникнення сплати надмірних податків, а [PERSON] допомагав шукати автомобілі, ремонтувати їх та у подальшому продавати по більш вигідній ціні. Версію, висунуту відповідачами про здійснення діяльності з купівлі-продажу автомобілів саме [PERSON] , суд вважає такою, що не підтверджена наданими сторонами документами/доказами. Зокрема в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, у який спосіб [PERSON] особисто здійснював таку діяльність у певні періоди (роки) щодо конкретних автомобілів. Досліджені відомості про розміщення оголошень на сайті avto.ria.com, оплату рекламних послуг цього майданчика, зазначені в оголошеннях номера телефонів, зміст виданих довіреностей на ім`я [PERSON] і [PERSON] (як [PERSON] , так і попередніми власниками придбаних відповідачами ТЗ), користування придбаними транспортними засобами [PERSON] , сплату [PERSON] штрафів за порушення Правил дорожнього руху на зареєстрованих на [PERSON] або [PERSON] транспортних засобах, купівлю пального на АЗС [PERSON] та відсутність інформації про витрати [PERSON] на АЗС, на обслуговування чи ремонт автомобілів, відсутність у [PERSON] права на керування ТЗ, - переконують суд у тому, що всі дії з пошуку транспортних засобів для купівлі, визначення умов (ціни) придбання ТЗ у власників та розміщення оголошень про продаж ТЗ, визначення часу для їх продажу та їхньої ціни, проведення перемовин із продавцями і потенційними покупцями, оплату послуг і оформлення необхідних документів для реєстрації ТЗ після купівлі, передпродажна перевірка ТЗ тощо здійснювались [PERSON] на власний розсуд та за його рахунок. Відповідачі не надали суду підтвердження/докази того, що [PERSON] або [PERSON] компенсували [PERSON] витрати останнього, пов`язані з виконанням доручень [PERSON] щодо купівлі-продажу та ремонту автомобілів; що [PERSON] отримував від [PERSON] кошти на придбання певних ТЗ або передавав останньому кошти після продажу зареєстрованих на нього автомобілів; що [PERSON] після купівлі фізично передав у володіння [PERSON] хоча б один автомобіль із трьох, щодо яких пред`явлено позов. У поясненнях до НАЗК, у відзиві на позов та в поясненнях у судовому засіданні [PERSON] зазначив, що він отримані від продажу належної йому квартири в м. Харкові у 2009 році та автомобіля SEAT Ibiza у 2011 році кошти в сумі 30 000 доларів США та 11 000 доларів США, відповідно, у 2010 та 2011 році передав [PERSON] «безповоротно» для здійснення діяльності з купівлі, відновлення та продажу автомобілів (відомості про квартиру і автомобіль, їх набуття містяться у т. 3 а. 5-9, т. 4 а. 148-160). Однак відповідачі не надали суду підтвердження того, що така «безповоротна передача» коштів у загальній сумі 41 000 доларів США мала місце та що [PERSON] використав таку суму на придбання автомобілів. Наведені аргументи відповідачів суперечать дослідженим у справі доказам. Так, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб і стали подружжям 03.07.2015. Тобто до вказаної дати [PERSON] та [PERSON] , які є батьками [PERSON] , а також остання не були для [PERSON] близькими особами (тестем, тещою, дружиною) та членами його сім`ї, у зв`язку з чим факт одержання [PERSON] коштів від [PERSON] на безповоротній основі і без будь-яких зустрічних обов`язків (що є ознакою дарунку згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України) покладав на одержувача таких грошей обов`язок подати річну податкову декларацію та сплатити податок з доходів фізичних осіб (статті 7, 13, 14 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-IV (втратив чинність 01.01.2011) та статті 162-179 розділу ІV Податкового кодексу України, який діє з 01.01.2011). Проте у визначеному законом порядку не задекларував отримання доходу від [PERSON] в сумі 30 000 доларів США у 2010 році та в сумі 11 000 доларів США у 2011 році, про що свідчать відомості з ДРФОПП (т. 2 а. 39зворот-45). Аналогічно відсутні відомості про декларування доходів та сплату [PERSON] податків з доходу від діяльності з продажу автомобілів. Надані позивачем документи з відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів свідчать про те, що в період з 2007 року до липня 2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (дочка [PERSON] ), [PERSON] та [PERSON] придбали всього 30 транспортних засобів. Суд звертає увагу на відсутність відомостей про те, що з 2007 року до 10.06.2014 (дати придбання першого автомобілю на [PERSON] ) [PERSON] особисто або хтось із його близьких осіб набули у власність хоча б один транспортний засіб. Натомість у вказаний період [PERSON] придбав 2 автомобілі (у 2007 році), його сестра [PERSON] - 2 автомобілі (29.05.2012, 20.06.2013). До реєстрації шлюбу із [PERSON] (03.07.2015) на ім`я [PERSON] було придбано два автомобілі (11.06.2014, 05.03.2015), а також ще один автомобіль був набутий [PERSON] (02.09.2014). У період з 03.07.2015 до 05.01.2018 було придбано ще два автомобілі на ім`я [PERSON] (2016, 2017 роки) та п`ять на ім`я [PERSON] (2015, 2016, 2017 роки). Перший автомобіль на ім`я [PERSON] був придбаний лише 06.01.2018, а на [PERSON] - 24.02.2018. З наведеного можна зробити висновок, що автомобілі на членів сім`ї [PERSON] ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), окрім [PERSON] , з якою [PERSON] почав проживати спільно з його слів з 2010 року, були набуті виключно після укладення шлюбу [PERSON] і [PERSON] 03.07.2015. Усього станом на липень 2024 року були придбані автомобілі в такій кількості: два на ім`я [PERSON] , дев`ять - [PERSON] , три - [PERSON] , шість - [PERSON] , шість - [PERSON] , чотири - [PERSON] [PERSON] - сестра [PERSON] - взагалі є сторонньою для [PERSON] особою та відсутні відомості про наявність та характер спілкування між ними у період з 2012 року (часу придбання першого транспортного засобу на її ім`я) до тепер, та про те, що між ними були будь-які майнові відносини. У зв`язку з цим суд вважає безпідставними твердження відповідачів про те, що в доходи [PERSON] потрібно включати кошти від купівлі-продажу автомобілів [PERSON] . [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що йому самому цікаво і подобається займатися купівлею, ремонтом/відновленням та продажем автомобілів, він назвав це як його хоббі. Але офіційно він не може здійснювати таку діяльність сам (від свого імені) через встановлені обмеження для державних службовців і необхідність сплати податку з доходів фізичних осіб, якщо продавати більше одного ТЗ на рік. Ураховуючи документально підтверджені обставини щодо послідовності, дат, кількості придбання транспортних засобів на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відомості про те, що лише [PERSON] станом на 2010-2012 рік міг мати кошти в сумі 30 000 доларів США із законного джерела доходів (від продажу належної йому квартири), а [PERSON] і [PERSON] для первісного придбання автомобілів не мали достатніх доходів з офіційних джерел (т. 2 а. 46-67зворот, т. 3 а. 39-45, 46-50, т. 4 а. 137-147), суд відхиляє як необґрунтовані і неспроможні аргументи відповідачів про те, що придбання усіх транспортних засобів здійснювалось [PERSON] за його кошти із залученням ним своїх родичів і [PERSON] для уникнення сплати податку з доходів фізичних осіб, а залучення [PERSON] здійснював виключно для допомоги. За наведених вище обставин суд дійшов висновку, що надані позивачем докази є більш переконливими, аніж доводи і докази відповідачів, та безумовно свідчать про те, що спірні транспортні засоби були набуті на ім`я відповідача [PERSON] за дорученням [PERSON] , у інтересах останнього і що [PERSON] є особою, яка може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів (транспортних засобів) дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. Підсумовуючи наведені висновки, суд вважає зв`язок [PERSON] із квартирою [ADDRESS] , та трьома транспортними засобами - AUDI А6, 2014 р.в., VIN-код: [NUMBER] ; CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., VIN-код: [NUMBER] ; [PERSON] , 2020 р.в., VIN-код: [NUMBER] - безпосереднім та доведеним, тобто набуття вказаної частини активів, про які йдеться в позовній заяві, було здійснене в інтересах [PERSON] в один зі способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України. 3.Чи пред`явлено позов щодо активів, які передбачені ч. 2 ст. 290 ЦПК України Як встановлено раніше, активи, щодо яких пред`явлений позов, були набуті в такі дати і за таку вартість: - квартира за адресою: [ADDRESS] , - 05.09.2022, за ціною 1 628 000,00 грн; - автомобіль марки та моделі AUDI А6, 2014 р.в., VIN-код: [NUMBER] , - 20.01.2023, за фактичною ціною 19 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату придбання еквівалентно 713 087,70 грн; - автомобіль марки та моделі CUPRA FORMENTOR, 2022 р.в., VIN-код: [NUMBER] , - 29.09.2023, за фактичною ціною 42 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату придбання еквівалентно 1 535 881,20 грн; - автомобіль марки та моделі VOLKSWAGEN GOLF, 2020 р.в., VIN-код: [NUMBER] , - 12.12.2023, за фактичною ціною 35 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день придбання еквівалентно 1 308 941,80 грн. Дати набуття переліченого майна є пізнішими за дату набуття чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» № 263?ІХ від 31.10.2019 - 28.11.2019. Загальна вартість набутих активів за період 05.09.2022-12.12.2023 складає 5 185 910,70 грн (1 628 000,00 грн+713 087,70 грн+1 535 881,20 грн+1 308 941,80 грн). Як було зазначено раніше, відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 290 ЦПК України мінімальна різниця між вартістю активів та законними доходами ОФДМС (у цій справі - [PERSON] та членів його сім`ї - дружини [PERSON] , дітей) має становити 1 003 500 грн і водночас максимальна різниця між вартістю активів та законними доходами не повинна перевищувати у 2022 році - 8 063 250 грн, у 2023 році - 8 723 000 грн. Надані суду сторонами документи свідчать про те, що [PERSON] та член його сім`ї [PERSON] в період 2022-2023 років, упродовж яких були набуті зазначені активи, не мали для їх придбання достатніх законних доходів. Так, у розділі 12 «Грошові активи» декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, яку подав [PERSON] , останній зазначив відомості про відсутність у нього та членів його сім`ї грошових активів, які би перевищували 50 прожиткових мінімумів (тобто 113 500 грн) станом на останній день звітного періоду - на 31.12.2021 (т. 2 а. 2-4). У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» виправленої декларації за 2022 рік [PERSON] зазначив відомості про нараховані доходи (до сплати податків і обов`язкових зборів, відрахування аліментів) у загальній сумі 476 005 грн (заробітна плата 138 818 грн + 337 187 грн), доходи інших членів сім`ї - відсутні. Також [PERSON] у розділі 12 задекларував наявність у нього станом на 31.12.2022 готівкових коштів у сумі 100 000 грн (т. 2 а. 4а-6). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про податкового агента та суму доходу, нарахованого та виплаченого фізичній особі податковим агентом, суму нарахованих та сплачених (перерахованих) податків з доходів фізичних осіб та/або суму доходу, отриманого самозайнятою особою, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, сума нарахованого доходу [PERSON] у 2022 році становить 476 006,70 грн, доходи дружини [PERSON] - відсутні (т. 2 а. 34-38). Водночас відповідно до виписок з карткових банківських рахунків в АТ «КБ «ПриватБанк» у 2022 році [PERSON] здійснив видаткові платежі, що свідчить про його витрати щонайменше на 402 949,08 грн (80 779,96 грн + 7 994,79 грн + 314 174,33 грн). Дружина [PERSON] - [PERSON] здійснила видаткові операції щонайменше на 156 875,93 грн (19 947,79 грн + 136 928,14 грн) (т. 3 а. 58-62, 64зворот, 65-156). Також із заробітної плати [PERSON] за період 12.05.2022-31.12.2022 були сплачені аліменти в загальній сумі 90 478,70 грн (т. 2 а. 26). Таким чином, подружжя у 2022 році отримало дохід із законних джерел у загальній сумі 476 006,70 грн (з цієї суми ще мають бути утримані податки), та здійснило видатки щонайменше на загальну суму 650 303,71 грн, що перевищує нарахований дохід на 174 297,01 грн. За таких обставин суд робить висновок, що [PERSON] та члени його сім`ї (дружина [PERSON] ) у 2022 році не мали грошових коштів із законних джерел для придбання квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1 628 000 гривень. Згідно з розділом 11 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, яку подав [PERSON] , сума його нарахованого доходу (до сплати податків і обов`язкових зборів, відрахування аліментів) становить 480 646 грн, доходи інших членів сім`ї - відсутні. Порівняно з даними, зазначеними у декларації за 2022 рік, сума грошових активів, наявних у [PERSON] станом на 31.12.2023, збільшилась на 90 000 грн - до 190 000 грн (т. 2 а. 7-9). Згідно з ДРФОПП сума нарахованого доходу [PERSON] у 2023 році становить 480 645,32 грн, а його дружини - 117,45 гривні (т. 2 а. 34-38). Проте згідно з виписками з карткових банківських рахунків в АТ «КБ «ПриватБанк» у 2023 році [PERSON] здійснив видаткові платежі, що свідчить про його витрати щонайменше на 786 602,66 грн (50 0649,53 грн + 285 953,13 грн); дружина [PERSON] - [PERSON] здійснила видаткові операції щонайменше на 354 415,25 грн (4 970,29 грн + 349 444,96 грн) (т. 3 а. 58-62, 64зворот, 65-156). Також із заробітної плати [PERSON] за період січень 2023 року - грудень 2023 були сплачені аліменти в загальній сумі 128 973,15 грн (т. 2 а. 26). Таким чином, подружжя у 2023 році отримало дохід із законних джерел у загальній сумі 480 762,77 грн (з цієї суми ще мають бути утримані податки), та здійснило видатки щонайменше на загальну суму 1 269 991,06 грн, що перевищує нарахований дохід на 789 228,29 грн. Отже, [PERSON] та члени його сім`ї (дружина [PERSON] ) у 2023 році не мали грошових коштів із законних джерел для придбання трьох автомобілів, загальною вартістю 3 557 910,70 гривень. На підставі наведеного вище суд встановив, що загальна вартість активів, щодо яких поданий позов (квартири у м. Києві та трьох автомобілів), - 5 185 910,70 грн - перевищує нараховані доходи відповідача [PERSON] , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та члена його сім`ї - дружини [PERSON] на 4 229 141,23 грн. Така різниця між вартістю набутих активів та законними доходами [PERSON] перевищує визначену в абзаці другому ч. 2 ст. 290 ЦПК України мінімальну різницю в 1 003 500 грн та є меншою за максимальну різницю, яка у 2022 році становила 8 063 250 грн, у 2023 році - 8 723 000 грн. Зважаючи на встановлені обставини щодо дат набуття активів, способів їх набуття та величини різниці між їхньою вартістю та законними доходами [PERSON] , суд дійшов висновку, що вказане майно відповідає критеріям, закріпленим у абзаці другому ч. 2, пунктах 1, 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, для активів, щодо яких подається позов про визнання їх необґрунтованими. Оскільки на підставі поданих сторонами доказів не встановлено, що активи (квартира в м. Києві та 3 автомобілі) або грошові кошти, необхідні для придбання активів, щодо яких поданий цей позов, були набуті особою, уповноваженою на виконання функцій держави, - [PERSON] за рахунок його законних доходів, то суд,

Outcome: partial