Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького, Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проживав з [PERSON] , однією сім`єю без укладання шлюбу з 05 грудня 2008 року до [INFO] , що підтверджується свідками. Після спільного проживання [PERSON] народила дитину - [PERSON] , [INFO] . У 2018 році дізнався про те, що він є рідним батьком вищевказаної дитини. Доказами, що засвідчують походження дитини [PERSON] , є наступні обставини: тривале спільне проживання позивача з матір`ю дитини без реєстрації шлюбу, свідчення родичів та сусідів, реєстрація по батькові дитини. Через несвоєчасне повідомлення заявника, необізнаність та відсутність можливості своєчасно визнати своє батьківство і подати разом з матір`ю у порядку передбаченому ст. 126 Сімейного кодексу України, відповідну заяву до органів реєстрації громадянського стану, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений за прізвищем матері - « [PERSON] », а ім`я і по батькові дитини були записані за вказівкою матері - « [PERSON] ». Запис та реєстрацію дитини було вчинено у порядку передбаченому ст.135 СК. [INFO] , [PERSON] , померла. Після смерті матері, опіку над дитиною оформив на себе вітчим померлої [PERSON] - [PERSON] , самотня людина похилого віку, який не завжди може приділити належних зусиль та часу вихованню дитини, забезпечити належний догляд за дитиною та відповідний для віку дитини розвиток. Незважаючи на свою обізнаність про походження дитини, [PERSON] , встановив на власний розсуд місце проживання та методи виховання дитини, які не завжди відповідають інтересам дитини, через вікові обмеження вітчима. Незважаючи на реєстрацію, перевіз дитину до м.Київ та навмисно створює перешкоди у спілкуванні з дитиною і участі батька у вихованні сина. Через ці обставини, позивач змушений звернутися до суду для відновлення порушених прав та визнання батьківства. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 серпня 2018 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 серпня 2018 року розглянуто клопотання позивача про призначення експертизи щодо встановлення кровного споріднення між позивачем та дитиною у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 серпня 2018 року цивільну справу передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва. Постановою Кропивницького апеляційного суду Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 серпня 2018 року скасовано. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2019 року закрито підготовче судове засідання. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2019 року викликано в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2019 року витребувано від Служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького відомості про встановлення опіки над дитиною [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2019 року витребувано від Кропивницького міського відділу державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ( [ADDRESS] ). Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2019 року витребувано від Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Кіровоградській області повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, актовий запис №208 від 31.01.2012 року, складений на [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2019 року у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі та об`єднання в одне провадження цивільних справ у цивільній цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , сектор опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей управління з питань захисту дітей Міської ради міста Кропивницького, Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання батьківства - відмовлено. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2019 року клопотання [PERSON] про об`єднання в одне провадження цивільних справ за позовом [PERSON] до [PERSON] , сектор опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей управління з питань захисту дітей Міської ради міста Кропивницького, Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання батьківства відносно [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей виконкому Кіровоградської міської ради про визнання батьківства відносно [PERSON] - залишено без розгляду. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2019 року призначено у справі судово - генетичну експертизу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2020 року [PERSON] відмовлено у прийнятті позову, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову до [PERSON] , [PERSON] , третя особа сектор опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей управління з питань захисту дітей Міської ради міста Кропивницького, Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання батьківства. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2020 року призначено у справі судово - генетичну експертизу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2020 року [PERSON] відмовлено у прийнятті позову, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову до [PERSON] , [PERSON] , третя особа сектор опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей управління з питань захисту дітей Міської ради міста Кропивницького, Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання батьківства. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2021 року поновлено провадження по справі. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2023 призначено у справі судово - генетичну експертизу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2024 року поновлено провадження по справі. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 серпня 2024 призначено у справі судово - генетичну експертизу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2024 року поновлено провадження по справі. В судовому засіданні позивач та представник позивача - адвокат Платонова М. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Позивач суду пояснив, що восени 2007 року познайомився з [PERSON] почав з нею спілкуватися та зустрічатися, а через рік почали разом проживати, винаймали квартиру, разом їздили на відпочинок на море. [INFO] народився [PERSON] , був присутнім на родах, забирав дитину з матір`ю із лікарні. Проживали до 16.08.2014, допоки поїхав приймати участь у АТО. Хотів встановити батьківство дитини, але [PERSON] всіляко цьому заперечувала, погрожувала, що кинеться під потяг або вистрибне з вікна. Валентина народження дитини зареєструвала самостійно, з метою отримувати соціальні виплати. У [PERSON] були психічні розлади, вона двічі лікувалась у психіатричній лікарні та покінчила життя самогубством. На даний час дитина проживає з вітчимом [PERSON] . Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Ємець Ж.Д. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що докази на підтвердження факту батьківства позивача відсутні. Третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького просили розглянути справу без їх участі. Третя Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засіданні не з`явились. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є кумою [PERSON] . Дитина [PERSON] дуже схожий на [PERSON] році народився [PERSON] , між [PERSON] та [PERSON] постійно були сварки щодо запису про батька дитини. [PERSON] погрожувала, що якщо [PERSON] буде встановлювати батьківство щодо [PERSON] , то вона пригне під потяг. Після смерті [PERSON] опікунство над дитиною оформила мати [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] , [PERSON] , дитина знаходилась з батьком. Потім дитину забрали. [PERSON] з [PERSON] три рази подавали заяву до РАГСу про укладення шлюбу, але коли приходила зазначена дата, вона відмовлялась укладати шлюб. [PERSON] дуже часто, під час істерики казала, що дитина не [PERSON] . Позивач був в роддомі з дитиною після народження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що з позивачем та [PERSON] були кумами, з молодості дружить з позивачем. Позивач проживав з [PERSON] , у них спільна дитина. З 2007 року приблизно вони проживали, але між ними були дуже часто сварились і [PERSON] його виставляла з квартири. Оскільки вони часто сварились [PERSON] народження дитини оформила тільки на себе. А [PERSON] поставила перед фактом. Після смерті [PERSON] дитина залишилась проживати з матір`ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . Мати [PERSON] давала [PERSON] спілкуватися з дитиною, одного разу навіть їздили на море з [PERSON] , його дружиною та [PERSON] . У [PERSON] чудові відносини з сином. Дружина [PERSON] дуже добре відноситься до дитини. Після смерті матері [PERSON] перестали давати [PERSON] спілкуватися з дитиною. Свідок [PERSON] суду показала, що була однокласницею та подругою [PERSON] - матері [PERSON] . [PERSON] їй була як дочка. [PERSON] була самостійною дівчинкою та хотіла жити окремо, тому зняла квартиру, оскільки зустрічалась з чоловіком, але потім вони розійшлися. [PERSON] познайомилася з чоловіком із м. Дніпра, та з ним зустрічалась, до народження [PERSON] . Розмови про те, що [PERSON] батько [PERSON] взагалі не було. Спочатку з`явилась дитина - [PERSON] , а потім [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] друг її тата, у якого була дружина [PERSON] та її донька [PERSON] . Батьки товаришували з 2009 року, з [PERSON] у неї були близькі відносини. Зустрічались часто, тому що ходила до неї робити манікюр. [PERSON] їй розповідала, що батько дитина - чоловік з іншого міста. З [PERSON] вони зустрічались, але [PERSON] розстався з [PERSON] , оскільки одружився з іншою жінкою. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , а батько записаний за вказівкою матері - [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть № 3001 від 17.11.2015. Відповідач [PERSON] був чоловіком матері [PERSON] . [PERSON] призначений опікуном над малолітнім онуком - сиротою [PERSON] , рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 26.01.2016. [PERSON] стверджує, що є батьком [PERSON] , та просить визнати його батьківство щодо дитини. В той же час [PERSON] , який проживає в м. Дніпро, подав позов про визнання батьківства щодо [PERSON] , зазначаючи, що мав короткотривалі стосунки з [PERSON] . Вже після смерті [PERSON] дізнався, що у неї народився хлопчик [PERSON] , вважає себе батьком дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. У роз`яснення, викладених у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу, зокрема, частини другої статті 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до пункту 9 указаної Постанови, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі, коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (в залежності від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України , суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. За клопотанням позивача та його представника по справі неодноразово (ухвалами від 20.06.2019, 22.07.2020, 31.01.2023, 20.08.2024) призначалась судово-генетична експертиза для вирішення питання, чи є відповідач батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Судово-генетична експертиза, призначена ухвалою від 22.07.2020 не проведена, оскільки 16.04.2021, особи з`явились для відбору зразків крові, але відібрати зразок крові у дитини, [PERSON] , не виявилось можливим, у зв`язку з його психоемоційним станом. Всі інші призначені судом експертизи також проведені не були, оскільки дитина не прибула до експертної установи для відібрання зразків крові. Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, але передумовою звернення до суду в справах про встановлення батьківства є, зокрема, наявність кровного споріднення між особою, яку позивач просить визнати батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням ст.89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень ч.2,3 ст. 89 ЦПК України. [PERSON] звернувся до практичного психолога з запитом психодагностичного обстеження [PERSON] , згідно висновку аналіз психологічного обстеження показав, що [PERSON] має тісну, надійну прив`язаність та позитивну прихильність до діда [PERSON] , який є його опорним об`єктом і якого він чітко пов`язує з відчуттям захищеності та безпеки. Фігура діда наразі сприймає як важливу і основну для себе, тяжіє до активного спілкування та боїться втратити можливість спілкуватися з ним. Дитина перебуває в станлому середовищі, що не є для неї небезпечним і є прийнятним. Примусове спілкування з [PERSON] може викликати у неї порушення психологічного позитивного балансу, який тільки сформувався на фоні попередніх психотравм, що перенесла дитина (втрата матері та бабусі). Неможливим є примушення дитини до спілкування з [PERSON] без її згоди на це, оскільки психологічний стабільний стан дитини тільки сформувався у позитивному руслі. Не врахування цього може мати для дитини значні травмуючі психологічні наслідки. У випадку невиконання рекомендацій, існує загроза психологічного травмування [PERSON] та розвитку у нього несприятливих наслідків впливу надмірних для дитини стресових факторів внаслідок порушення безпечності та надійності середовища: деформація прив`язаності щодо споріднених осіб, депресивні стани, розлади соціальної адаптації, труднощі у стосунках ї оточуючими. Суд наголошує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Допитані в судовому засіданні свідки, суду показали, що хоча [PERSON] і проживала з [PERSON] , але вона була категорично проти зазначити його батьком дитини, з приводу чого виникали сварки. Крім того, [PERSON] в суді пояснив, що [PERSON] навіть погрожувала самогубством, в разі, якщо він буде вимагати зазначення його батьком дитини. Суд, враховує ці факти, оскільки думка матері дитини щодо походження її дитини від певної особи заслуговує на увагу. В позові зазначено, що [PERSON] дізнався що [PERSON] його син у 2018 році, тоді як в поясненнях зауважив, що перебував після народження дитини у пологовому будинку, піклувався про дитину як батько. Також в позові зазначив, що проживав у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 грудня 2008 року до 02 квітня 2011. Зазначені пояснення не узгоджуються між собою, оскільки [PERSON] народився [INFO] , будь яких даних що [PERSON] перебував у пологовому будинку, опікувався сином та його матір`ю суду не надано. Більш того, свідки та сам [PERSON] зазначили, що [PERSON] розірвала з ним стосунки, оскільки позивач одружився з іншою жінкою. Свідки також показали, що зі слів [PERSON] , вона народила дитину від чоловіка з міста Дніпро. Крім того, [PERSON] звертався до суду з позовом про визнання батьківства, до якого долучив фотокартки з [PERSON] та дитиною. Оцінюючи покази свідків, суд приходить до висновку, що вони не підтверджують факту народження дитини [PERSON] від [PERSON] , а до показів свідків [PERSON] та [PERSON] взагалі ставиться критично, оскільки вона не узгоджуються ні з поясненнями позивача, ні з іншими матеріалами справи. Інших доказів на підтвердження зазначеної обставини суду не надано. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Верховний Суд в постановах від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23), від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23) виснував, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства. Суд не може визнати факт навмисного ухилення відповідача від проведення експертизи, оскільки мова йде не про його особисті бажання, а про психоемоційний стан неповнолітньої дитини, яка пережила смерть близьких людей - матері та бабусі. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Такі висновки сформульовані Верховним Судом в постановах від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23), від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23). Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Верховний Суд у постановах від 11 липня 2023 року в справі № 449/433/22 (провадження № 61-4176св23), від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18) виснував, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Враховуючи вищевикладене, інтереси дитини, думку матері дитини, яку вона висловлювала за своє життя, а також те, що суду не надано доказів на підтвердження батьківства позивача, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 121, 122 125, 128, 129 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed