Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

04.03.2024 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним, посилаючись на те, що [PERSON] є його сином та інвалідом другої групи з дитинства, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, потребує постійного стороннього догляду. Внаслідок стану здоров`я та стійкого психічного розладу син не здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може розумно розпоряджатися пенсією по інвалідності, яку він отримує, не може самостійно себе обслуговувати і у зв`язку з цим, може бути визнаний недієздатним, тому він просить визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном. Окрім цього Голова органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради [PERSON] звернулася до суду з подання від 28.02.2024 року про призначення [PERSON] опікуна, його батька [PERSON] . Ухвалою судді від 08.03.2024 року по справі було відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 26.04.2024 року провадження у справі зупинене у зв`язку з призначенням амбулаторної судово-психіатричної експертизи, матеріали справи направлені до експертної установи м.Одеса. Після проведення експертизи та надходження матеріалів цивільної справи, провадження 12.02.2024 року було поновлено та призначено судовий розгляд. На виконання вимог ст. 299 ЦПК України, судом 24.01.2025 року доручено Південному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги прийняти міри для забезпечення участі адвоката за призначенням для надання безоплатної правничої допомоги [PERSON] , [INFO] . Дорученням №358 від 11 лютого 2025 року [PERSON] призначено адвоката Черненко Х.М. Учасники по справі в судове засідання не з`явилися. Заявник [PERSON] 09.04.2024 року надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав, просив їх задовольнити.\~ Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради Болградського району Одеської області разом з матеріалами заяви надав заяву, в якій голова органу опіки та піклування Семкова М. не заперечує проти вимог [PERSON] , також просить розглянути справу у відсутності представника органу опіки та піклування (а.с.4).\~ \~ Представник [PERSON] адвокат Черненко Х.М. надала 17.02.2025 року через систему «Електронний суд» клопотання про розгляд цивільної справи без її участі, не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] про визнання особи недієздатною та встановлення опіки. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 39 ЦК України вбачається, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №237798, являється інвалідом другої групи з дитинства, група встановлена на строк до 31 січня 2025 року, дата огляду 31.01.2023 року (а.с.10), справа перебувала в суді з 04 березня 2024 року, тобто строк дії групи інвалідності сплинув під час знаходження справи у суді, що стало перешкодою для своєчасного проходження Серафимом чергового огляду МСЕК (медичні картки були витребувані судом та перебували на експертизи). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №633 від 09.09.2024 року Одеської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» - [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Легка розумова відсталість зі значними поведінковими порушеннями, які потребують уваги або лікувальних заходів» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F70.1» за Міжнародною класифікацією хворіб 10-го перегляду), внаслідок чого, він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 21 серпня 2002 року Дмитрівською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №33 від 21.08.2002 року (а.с.8), відповідно до якого батьком [PERSON] є заявник. На даний час заявник проживає в [ADDRESS] з сином Серафимом та дружиною [PERSON] , що підтверджується довідкою старости с.Дмитрівка Городненської сільської ради Грекова К.К. за вих.№170 від 23.02.2024 (а.с.11). Оскільки [PERSON] внаслідок хвороби, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, то з метою захисту його майнових та соціальних інтересів необхідно визнати його недієздатним, тому заявник звернувся з цією вимогою. Згідно з вимогами ч.ч.6,7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Також відповідно до наданих суду доказів, строк інвалідності [PERSON] встановлено на строк до 31 січня 2025 року (а.с.10), тобто строк сплинув до ухвалення судового рішення, але стан Серафима не поліпшився, за таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, але строк дії рішення про визнання його недієздатним не може виходити за межі дати встановленої в довідці МСЕК, тобто у разі коли під час повторного проходження МСЕК буде встановлено відповідний строк, то строк дії цього рішення не може його перевищувати. При вирішенні вимоги заявника, щодо призначення його опікуном недієздатного брата, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При ухваленні рішення про визнання особи недієздатною слід вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства - захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі переслідує перш за все найважливішу ціль - не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Згідно з ч.1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно із ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст. 242 ЦК України опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Також у пункті 1.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року №34/166/131/88, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із нормами чинного законодавства та спеціальних нормативно-правових актів опіка і піклування у всіх випадках встановлюється органами опіки та піклування (п.3.1 Правил опіки та піклування). Положення, відповідно до якого суд встановлює опіку у разі визнання особи недієздатною, пов`язані із розглядом справ окремого провадження та передбачені розділом ІV гл.2ЦПК України, і при призначенні опікуна суд повинен враховувати висновок органів опіки та піклування. Так, органом опіки та піклування Городненської сільської ради було зроблено 28.02.2024 року висновок №3 про доцільність призначення [PERSON] опікуном над його сином [PERSON] , також у висновку зазначено, що заявник вже здійснює догляд за своїм сином (а.с.3). Голова органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради Семкова М. звернулася до суду з поданням щодо призначення опікуна недієздатній особі [PERSON] , відповідно до якого просить призначити саме заявника його опікуном, так як саме він на даний час його доглядає (а.с.2а). Тобто судом досліджено всі докази, щодо можливості призначення заявника опікуном над його недієздатним сином, прийнято до уваги подання та висновок органу опіки та піклування. На підставі наданих доказів, суд вважає вимогу заявника про призначення його опікуном над сином обґрунтованою та задовольняє її. Щодо процесуальних витрат по справі. Частиною 2 ст. 299 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. За повідомленням начальника Одеської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» Семенкової І. №1527 від 28.11.2024 року за проведення судово-психіатричної експертизи №633 державною установою були понесені витрати в розмірі 6\~180,36 грн., тому суд повинен вирішити питання відшкодування вказаних витрат установі, яка їх понесла. В силу положень ч.2 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами за рахунок цільового бюджетного фінансування стосується виключно судових експертиз у кримінальних провадженнях та у справах про адміністративні правопорушення. Водночас ч.5 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що витрати на проведення судових експертиз у цивільних справах відшкодовується в порядку , передбаченому чинним законодавством. Таким чином, законодавство не передбачає цільового виділення бюджетних коштів на проведення судових експертиз у цивільному процесі, однак, встановлює можливість відшкодування судових витрат за рахунок держави у справах окремого провадження (ст.ст.139, 299 ЦПК України).

Outcome: approved