Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Відповідно до рішення Южного міського суду Одеської області по справі № 519/843/20 від 09.09.2020 з [PERSON] здійснюється стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2020 та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Розрахунком заборгованості по аліментах від 22 вересня 2023 року, який виданий Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по виконавчому провадженню № 63685124 зазначається, що станом на 31.08.2023 року заборгованість складає 115746 гривень 30 копійок. Таким чином, за проведеними розрахунками, за період з 28.08.2020 року по 31.08.2023 року, неустойка за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] на утримання сина [PERSON] становить: 29\~326 гривень 18 копійок: З 28 серпня по 31 серпня 2020 року - 693,7 х 4 х 1% = 27,7 Вересень 2020 року - 5376,2 х 30 х 1% = 1612,9 Жовтень 2020 року - 5065,3 х 31 х 1% = 1570,2 Листопад 2020 року - 5065,3 х 30 х 1% = 1519,6 Грудень 2020 року - 5065,3 х 31 х 1% = 1570,2 Січень 2021 року - 3751,8 х 31 х 1% = 1163,1 Лютий 2021 року - 3751,8 х 28 х 1% = 1050,5 Березень 2021 року - 2999,25 х 31 х 1% = 929,77 Квітень 2022 року - 8050 х 30 х 1% = 2415 Травень 2022 року - 7757,7 х 31 х 1% = 2404,9 Червень 2022 року - 7960 х 30 х 1% = 2388 Липень 2022 року - 7972,2 х 31 х 1% = 2471,4 Серпень 2022 року - 8026,1 х 31 х 1% = 2488,1 Вересень 2022 року - 8026,1 х 30 х 1% = 2407,8 Жовтень 2022 року - 8105,6 х 31 х 1% = 2512,7 Травень 2023 року - 12013,1 х 31 х 1% = 3724. З урахуванням поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог представник позивача просив стягнути з відповідача суму пені в розмірі 106998 грн 06 коп. (з урахуванням обмеження 100% заборгованості по аліментах). Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 29.09.2023 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 04.12.2023 забезпечено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів - шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно в межах суми позовних вимог, а саме 29326 гривень 18 копійок. Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 29.01.2024 позовну заяву задоволено, стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочку сплати аліментів у розмірі 29326,18 грн та судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 27.05.2024 заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 29.01.2024 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів скасовано та призначено справу до розгляду\~у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.06.2024 до суду надійшов відзив представника [PERSON] адвоката Камочкіної А.Ю., який обґрунтований тим, що на момент винесення рішення Южненського міського суду Одеської по справі №519/843/20 від 09.09.2020 року, [PERSON] був зарахований до лав ЗСУ та з нього кожного місяця вираховувались аліменти на користь позивачки. [PERSON] ніколи не приховував свої доходи та не ухилявся від сплати аліментів за весь цей час. В межах виконавчого провадження № 63685124, що перебуває на виконанні у державного виконавця Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Муріна О.В., боржнику стало відомо, що в нього існує заборгованість. Під час ознайомлення з матеріалами ВП виявилось, що більшість довідок про доходи та звіти про відрахування з заробітної плати від військових частин відсутні. [PERSON] починаючи з 2014 року по сьогоднішній день перебуває у лавах ЗСУ, є військовослужбовцем та приймав участь у виконанні бойових задач із захисту держави у зоні проведення антитерористичної операції, та станом на сьогоднішній день перебуває на захисті нашої країни у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф. А з березня 2022 року [PERSON] знаходиться безпосередньо в зоні бойових дій Авдіївка, Бахмут, Пески, Соледар, Куп`янськ. Як військовослужбовець [PERSON] сам безпосередньо не розраховує та не перераховує аліменти [PERSON] , за це відповідає і робить усі розрахунки та перерахування фінансово-економічна служба відповідної військової частини. При переводі військовослужбовця з однієї частини в іншу фінансовий атестат (виконавчі листи, судові накази) не видається йому на руки, а пересилається поштово-фельд`єгерською службою з однієї частини в іншу. Тому [PERSON] фізично не мав можливості впливати на нарахування та строки перерахування аліментів, через те, що це робить фінансово-економічна служба без власної участі військовослужбовця. 14.06.2024 до суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] , яка обґрунтована тим, що представником відповідача наданими доказами не було спростовано жодного твердження позивача щодо наявності заборгованості та несвоєчасної сплати аліментів відповідно до наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження № 63685124. Надані довідки не можуть слугувати безперечними доказами про те, що з [PERSON] дійсно в такому розмірі здійснювались відрахування, оскільки враховуючи його службове становище, при видачі довідок відомості могли бути скореговані на користь боржника. Одночасно сторона відповідача не надає жодних доказів, що доводили б вжиття всіх залежних від платника аліментів заходів щодо належного виконання зобов`язання, оскільки у боржника була можливість проконтролювати здійснення відрахування коштів на користь своєї ж дитини. 24.06.2024 до суду представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, згідно яких про існування судового наказу відповідач дізнався лише тоді коли з нього почали відраховувати із заробітної плати аліменти на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, яка була винесена 28.12.2020. Оскільки, наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного процесу в якому судові засідання не проводяться та виклик сторін не здійснюється, тому відповідач не міг раніше дізнатись про вказаний судовий наказ та сплачувати аліменти в добровільному порядку не чекаючи примусового стягнення. У зв`язку з вторгненням рф на територію України, вказаний навчальний заклад достроково випускав військовослужбовців, які навчались для подальшого розподілення їх по військовим частинам та усі особові справи військовослужбовців в тому числі документи, що стосуються примусового стягнення пересилаються виключно поштово-фельд`єгерською службою з однієї частини в іншу, особисто на руки військовослужбовцям не передають документи. Тому, саме в період з березня 2022 року по липень 2022 року аліменти не стягувались військовою частиною [NUMBER] . Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 16.07.2024 витребувано від Військової частини [NUMBER] , Військової частини [NUMBER] та у Національного університету оборони України докази щодо стягнення аліментів з [PERSON] та інформацію щодо причин не стягнення аліментів. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 27.08.2024 повторно витребувано від військових частин докази. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 24.09.2024 повторно витребувано від військової частини [NUMBER] докази. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 18.11.2024 повторно витребувано від військової частини [NUMBER] докази. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 18.12.2024 повторно витребувано від військової частини [NUMBER] докази. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Судовим наказом Южного міського суду від 09.09.2020 стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] , щомісячно, починаючи з 28.08.2020 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 22.09.2023, який виданий Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по виконавчому провадженню № 63685124 зазначається, що станом на 31.08.2023 року заборгованість складає 115746,30 грн. (а.с.7-10). Згідно позову стороною позивача проведено розрахунок неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період: \~ \~ \~ \~з 28 серпня 2020 по 31 серпня 2020; \~ \~ \~ \~з вересня 2020 по грудень 2020; \~ \~ \~ \~з січня 2021 по березень 2021; \~ \~ \~ \~з квітня 2022 по жовтень 2022; \~ \~ \~ \~травень 2023 (а.с.3-4). \~ \~ \~ \~Разом з цим, судом встановлено, що [PERSON] починаючи з 2014 року перебуває в лавах ЗСУ і з вересня 2020 року навчався у Національному університеті оборони України ім. Івана Черняховського, що також не заперечується стороною позивача. \~ \~ \~ \~Листом № 182/5604 від 31.07.2024 Національний університет оборони України повідомив суд, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням № 63685124 надійшла до університету у лютому 2021 року. Відповідно до вимог постанови університетом була нарахована заборгованість та розпочато стягнення аліментів. За ВП № 63685124 нарахована заборгованість за період з 28.08.2020 по березень 2021, яка склала 24956,80 грн і була утримана з боржника (т.2, а.с.6). \~ \~ \~ \~Як вбачається з листа військової частини [NUMBER] від 17.09.2024 № 11455 з березня 2020 року по липень 2022 року аліменти з [PERSON] не утримувались у зв`язку з відсутністю у військовій частині постанови виконавчої служби про стягнення аліментів. В період з вересня 2022 року по квітень 2024 року військовою частиною здійснювались відрахування та виплати з доходів [PERSON] за виконавчим провадженням № 63685124 (т.2, а.с.53). Також утримання аліментів з [PERSON] у серпні 2022 року вбачається з довідки про доходи військової частини [NUMBER] від 08.02.2024 № 1956. \~ \~ \~ \~З листа військової частини [NUMBER] від 09.01.2025 № 77 вбачається, що з [PERSON] з 12.05.2023 по 27.10.2023 утримувались аліменти, зокрема з боржника за червень 2023 року по ВП № 63685124 утримано 12013,06 грн (платіжна інструкція № 23-109). Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 та дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Частиною першою\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц). У постанові від 14 грудня 2020 року по справі №661/905/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і має встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Як вбачається з матеріалів справи постановою державного виконавця ВП № 63685124 від 21.11.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 519/843/20 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . 28.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Судовий наказ про стягнення аліментів було винесено за відсутності [PERSON] , тобто про обов`язок сплачувати визначену судом суму аліментів відповідачу не було відомо, допоки з нього почали утримувати аліменти в примусовому порядку. Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження вини відповідача у несплаті аліментів. Суд враховує, що [PERSON] перебуваючи на військовій службі в період воєнного стану в країні мав певні обмеження щодо реалізації своїх прав та виконання обов`язків, а належне утримання та своєчасне перерахування аліментів залежало також від фінансових служб військових частин та органів примусового виконання рішень. При цьому, як вбачається з матеріалів справи з [PERSON] на користь позивача утримувались аліменти, в тому числі частково в період за який нараховано пеню, між цими періодами, так і після цього, що не свідчить про ухилення [PERSON] від сплати аліментів, а затримки по виплаті аліментів мали місце через переведення відповідача із однієї військової частини (установи) до іншої. Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність обставин, визначених законом, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, оскільки не є доведеним факт винного ухилення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Посилання представника відповідача на те, що\~відповідач як військовослужбовець звільняється від стягнення пені, суд відхиляє, оскільки у цій справі предметом спору є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що не є пенею за користування кредитом. Зобов`язання зі сплати аліментів виникло у відповідача перед позивачкою не на підставі договірних відносин, а на підставі положень статей\~180,\~181 СК України\~та рішення суду. Тому на спірні правовідносини не поширюється положення пункту 15\~статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Outcome: dismissed