Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. У своїй позовній заяві просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ«УНІКА» на користь [PERSON] недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 14 086,51 грн, пеню в розмірі 5 280,55 грн, інфляційне збільшення основного боргу в розмірі 670,76 грн, три проценти річних в розмірі 484,00 грн, витрати на оцінку вартості матеріального збитку в розмірі 3 500 грн., а усього 24 021,82 грн. Свою позовну заяву обґрунтував тим, що 10.01.2023 року о 08 год. 00 хв. за адресою по вул. Драйзера, 23, в м. Києві, на території автостоянки, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Nissan Rogue», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнилась у безпечності та скоїла наїзд на стоячий автомобіль марки «SKODA Oktavia А5», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу. Транспортний засіб «SKODA Oktavia А5», д.н.з. [NUMBER] , на підставі Свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , перебував у власності водія [PERSON] , Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 01.02.2023 року у справі № 754/894/23 винуватцем ДТП визнано [PERSON] та накладено на неї адміністративний штраф. Враховуючи, що вина застрахованої особи визнана судом, то ДТП, що сталася 10.01.2023р. є страховим випадком, внаслідок якого у Відповідача настає обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування. 12 вересня 2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Фролової І.В. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 10 січня 2023 року о 08 год. 00 хв. за адресою по вул. Драйзера, 23, в м. Києві, на території автостоянки, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan Rogue», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнилась у безпечності та скоїла наїзд на стоячий автомобіль марки «SKODA Oktavia А5», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу. Транспортний засіб «SKODA Oktavia А5», д.н.з. [NUMBER] , на підставі Свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , перебував у власності водія [PERSON] . Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 01.02.2023 року у справі № 754/894/23 винуватцем ДТП визнано [PERSON] та накладено на неї адміністративний штраф у розмірі 850,00 грн. 20.01.2023 року представник Відповідача [PERSON] здійснив огляд транспортного засобу «SKODA Oktavia А5», д.н.з. [NUMBER] . 26.01.2023 року Позивач звернувся до оцінювача - ФОП [PERSON] , між ними було укладено Договір№ 2052 від 26.01.2023 р. Позивачем отримано Рахунок № 2052 від 26.01.2023 р. на суму 3 500,00 грн. та здійснено оплату за проведення оцінки, що підтверджує квитанція №0.0.2840304431 від 31.01.2023. Для проведення огляду автомобіля оцінювачем було направлено запрошення Відповідачу щодо направлення представника для участі у огляді. 31.01.2023 року оцінювач ФОП [PERSON] у присутності представника Відповідача [PERSON] , здійснив технічний огляд колісного транспортного засобу та склав Акт № 2052, який приєднано до звіту № 2052. 01.02.2023 року оцінювач ФОП [PERSON] склав звіт № 2052 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ та передав складений Звіт № 2052 на підставі Акту виконаних робіт за Договором від 26.01.2023 № 2052. Відповідно до звіту № 2052 вартість завданого матеріального збитку складає: 50 959,48 грн. 07.02.2023 року Позивачем направлено Відповідачу Заяву про виплату страхового відшкодування, до якої долучено належним чином завірені копії Звіту № 2052 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, Рахунку № 2052 від 26.01.2023, квитанції № 0.0.2840304431 від 31.01.2023. 16.03.2023 року Позивачем було направлено Відповідачу Заяву № 733912768/1 про виплату страхового відшкодування по полісу № 211461141. 16.03.2023 року Позивачеві було виплачено страхове відшкодування у розмірі 32 833,30 грн. 23.03.2023 року Позивач звернувся до Відповідача з Заявою № 733912768/1 про неповну виплату страхового відшкодування. 23.03.2023 року Відповідач листом № 733912768/1 повідомив, що підстав для перегляду прийнятого ним рішення не має. 27.03.2023 року Позивачем було оплачено вартість ремонту згідно Рахунку-фактури № СФ-0000004 від 24.03.2023 року. Оплата здійснена на підставі платіжної інструкції КБ «ПриватБанк» № 0.0.2922883639.1. 29.03.2023 року Позивачем було отримано відремонтований автомобіль та підписано Акт № 0000000002 здачі прийняття наданих послуг на суму 63 453,00 грн. 06.04.2023 року Позивачем направлено Відповідачу Заяву № 733912768/1 про неповну виплату страхового відшкодування по полісу № 211461141. 09.06.2023 року Відповідач листом повідомив, що ним прийнято рішення здійснити доплату на суму ПДВ, а саме 3 989,70 грн. Відшкодувати фактичні витрати на ремонт Відповідач відмовився. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч.1 ст. 1188 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі №201/16373/16-ц зазначено, що «...Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування . шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов?язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов?язку страхувальника, який завдав шкоди. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N? 755/18006/15-ц (провадження N? 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі N? 760/15471/15-ц (провадження N? 14-316цс18) та ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі N? 753/15214/16-4 (провадження N? 14-25цс20). Відповідно до ч.1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов?язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров?я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Згідно з ч.2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов?язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 N? 1961-IV (далі - Закон N? 1961-IV). Обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону N? 1961-IV). Об?єктом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов?язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону N? 1961-IV). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров?ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону N? 1961-IV). За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону N? 1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов?язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до Постанови Національного Банку України від 30.05.2022 N? 109, з 01.07.2022 року затверджено розміри страхових сум за договорами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою, зокрема за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого. Згідно з пунктом 22.1. ст. 22 Закону N? 1961-IV, - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. За приписами ст. 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з пунктом 36.2. ст. 36 Закону N? 1961-IV, - страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. За даними Звіту № 2052 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, - вартість відновлювального ремонту складає 82 256,14 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу: 0,622, таким чином вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 50 959,48 грн. Отже, вартість матеріального збитку завдана власнику КТ3 складає 50 959,48 грн. (п`ятдесят тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять грн. 48 коп.) Фактично Відповідачем виплачено 15.03.2023 суму 32 883,30 грн. та 09.06.2023 виплачено суму 3 989,67 грн. Усього виплачено 36 872,97 грн. Сума недоплачена Відповідачем до суми матеріального збитку визначеного у Звіті № 2052 складає (50 959,48 - 36 872,97) 14 086,51 грн. (чотирнадцять тисяч вісімдесят шість грн. 51 коп.) Відповідач частково виконав свої зобов?язання по виплаті страхового відшкодування, перерахувавши на рахунок Позивача грошові кошти в розмірі 36 872,97 грн, а відтак сума недоплаченого страхового відшкодування становить 14 086,51 грн. Порушення страховою компанією вимог Закону 1961-IV, визначених Методикою процедур оцінки шкоди та безпідставна відмова у доплаті страхового відшкодування також зумовлює її обов?язок компенсувати позивачу витрати на оцінку вартості матеріального збитку в розмірі 3 500 грн. Строки здійснення страхових виплат за договорами обов?язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визначені у пункті 36.2 статті 36 Закону 1961-IV. Відповідно до вказаної норми страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов?язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Відповідно до положень статей 526, 530 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у строк, встановлений у зобов?язанні. Частину страхового відшкодування страховик виплатив у встановлений строк, заява про перегляд розміру страхового відшкодування була подана мною 06.04.2023, а тому доплата страхового відшкодування мала бути здійснена Відповідачем не пізніше 06.07.2023. Згідно з пунктом 36.5 статті 36 Закону 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Прострочене страховиком зобов?язання є грошовим, а отже він в силу положень частини другої статті 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Період заборгованості з 07.07.2023 по 28.08.2024 р. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Індекс інфляції за весь період = (99.4 : 100) х (98.6 : 100) х (100.5 : 100) х (100.8 : 100) x (100.5 : 100) x (100.7 : 100) x (100.4 : 100) x (100.3 : 100) x (100.5 : 100) x (100.2 : 100) x (100.6 : 100) x (102.2 : 100) x (100.0: 100) = 1.047617 Інфляційне збільшення боргу = 14086.51 х 1.047617 - 14086.51 = 670,76 грн. Пеня у вигляді подвійної облікової ставки НБУ = 405.23 + 832.07 + 648.37 + 605.14 +196.83 + 288.66 + 565.77 + 468.78 + 509.19 + 420.29 + 340.23 = 5 280,55 грн. Три % річних: 484.00 грн. Загальна сума боргу: 14 086,51 + 670,76 + 5 280,55 + 484,00 = 20 521,82 грн. Загальна сума заборгованості та вартість позову складаються із загальної суми боргу (20 521,82 грн.) та витрат на оцінку вартості матеріального збитку (3 500 грн.) Загальна сума заборгованості складає 24 021,82 грн. (двадцять чотири тисячі двадцять одна грн. 82 коп.) Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Враховуючи, що позивачеві завдано матеріальної шкоди, а виплачене страхове відшкодування не покриває у повному обсязі понесені Позивачем витрати, а тому слід стягнути на користь [PERSON] недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 14 086,51 грн, пеню в розмірі 5 280,55 грн, інфляційне збільшення основного боргу в розмірі 670,76 грн, три проценти річних в розмірі 484,00 грн, витрати на оцінку вартості матеріального збитку в розмірі 3 500 грн., а усього 24 021,82 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved