Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

10 лютого 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що його покійна мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини матері входили земельні ділянки згідно державних актів на право власності на земельну ділянку відповідно серії РВ № 032805 та РВ № 007852 від 22 грудня 2003 року. [INFO] померла його мати [PERSON] . Він є спадкоємцем за законом після її смерті та прийняв спадщину. В оформленні спадщини на указані земельні ділянки нотаріусом йому було відмовлено, через відсутність доказів прийняття спадщини його матір`ю [PERSON] після смерті його баби [PERSON] , через що він не має можливості оформити право власності на землю в нотаріальній конторі, відтак змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явився. Згідно письмової заяви від 24 лютого 2025 року просив справу розглядати за його відсутності, та задовольнити позов. Зарічненська селищна рада подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі відповідача, та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством України . Відповідно до ч. 1 ст 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши надані докази, суд уважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.16). Відповідно до довідки № 617 від 28 жовтня 2024 року виданої Зарічненською селищною радою разом з [PERSON] за адресою в [ADDRESS] проживала та була зареєстрована її дочка [PERSON] . З довідок Морочненської сільської ради від 17 січня 2008 року № 88, 89 слідує, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вони проживали разом, та до сповнення шестимісячного терміну з дня смерті спадкодавця фактично прийняла спадщину, оскільки взяла на своє зберігання речі померлої, ощадні книжки (а.с.18,19). Матір позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом 04 червня 2020 року. До складу спадкового майна, не увійшло майно, яке прийняла [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] , а саме дві земельні ділянки площею 1,2254 га кадастровий номер 5622283200:04:000:0059, що стверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ № 032805, та площею 1,1939 га кадастровий номер 5622283200:05:000:0120 для ведення особистого селянського господарства, що стверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ № 00007852. Ці Державні акти було видано 22 грудня 2003 року, тобто після смерті спадкодавиця [PERSON] , яка померла [INFO] . Факт належності вищезазначених земельних ділянок матері спадкодавиці [PERSON] підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9954117652024 від 19 листопада 2024 року, № НВ-9954115952024 від 19 листопада 2024 року (а.с.36-42, 44-50) та копією сертифіката на право на земельну частку (пай), [NUMBER], як члену КСП «Прип`ять», площею 2,49 умовних кадастрових гектари (а.с.21). З витягу зі Спадкового реєстру від 28 листопада 2024 року № 79342388 вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавалося. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На даний час Законами України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видача державних актів на право власності на земельну ділянку не передбачена. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи досліджені докази судом встановлено, що позивач має право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка правомірно його набула після смерті своєї матері [PERSON] , хоча при життя юридично не оформила. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом у зв`язку з тим, що Державні акти на право власності на земельну ділянку були видано після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку про те, що порушене право позивача слід захистити у визначений ним спосіб. Судові витрати судом не розподіляються, оскільки позивач [PERSON] просить залишити судові витрати за ним.

Outcome: approved