Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій просить: виключити з актового запису № 5 від 23 лютого 2007 року, зареєстрованого Ізумруднівською сільською радою Джанкойського району Автономної Республіки Крим, про народження [INFO] [PERSON] запис про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, як про батька дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 16 січня 2007 року було укладено шлюб між ним та відповідачкою. В шлюбі народилася дитина, син [PERSON] , [INFO] . Так як на час народження дитини вони з відповідачкою перебували в шлюбі, то батьком дитини в силу вимог ст. 122 СК України було записано позивача. Після народження дитини відповідачка разом з дитиною проживали окремо від нього, в селі Калинівка Джанкойського району АРК. Відповідачка сина йому не показувала, всіляко перешкоджала їхнім зустрічам. Рішенням Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 10.09.2012 по справі № 105/1001/12 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідачка не один раз натякала, що він не має ніякого відношення до сина, що він не є його батьком. Провести аналіз ДНК-тесту на батьківство, в підтвердження своїх підозр не має можливості, оскільки він не бачиться з дитиною. Також є й інші підстави, через які виникають сумніви щодо батьківства. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с.13). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2024 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Дон В.О. про призначення судової медико-генетичної експертизи. Призначено у цивільній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступе питання: - Чи являється [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Черкаси Черкаської області Україна, біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця села Калинівка Джанкойського району Автономної Республіки Крим? Зобов`язано [PERSON] та [PERSON] у визначений експертами час з`явитись разом з неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , до експертної установи. Попереджено учасників справи про наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст.109 ЦПК України. Провадження по цивільній справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.32-34). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2024 року поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] та\~призначено підготовче засідання по справі (а.с.45). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2024 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Від представника позивача [PERSON] адвоката Дон В.О. на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути без участі позивача та його представника. В зв`язку з неявкою відповідачки для проведення експертизи, вважають за можливе визнати обставини доведеними відповідно до положень ст. 109 ЦПК України. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідачка, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачкою відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є 20 лютого 2025 року. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлено, що з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00043337763 від 30.01.2024 слідує, що 16 січня 2007 року виконавчим комітетом Ізумруднівської сільської ради Джанкойського району Автономної Республіки Крим було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 02. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Також у витязі міститься інформація про розірвання вказаного шлюбу на підставі Рішення Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 10.09.2012 по справі № 105/1001/12, яке набрало законної сили 15.03.2013 (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є: батько [PERSON] та мати [PERSON] , про що 07 лютого 2007 року Ізумруднівською сільською радою Джанкойського району Автономної Республіки Крим зроблено відповідний актовий запис № 5 (а.с. 7). Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина\~народилася у\~подружжя,\~дружина записується\~матір`ю,\~а чоловік\~-\~батьком дитини. Відповідно до ч. ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~статей 122,\~124,\~126\~і\~127\~цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до\~частини першої статті 123\~цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Отже, до предмету доказування у подібних справах входить доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Відповідно до листа № 2390-11 від 02.08.202405.08.2024 Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» матеріали цивільної справи №522/2787/24 щодо встановлення біологічного батьківства, повернуті без виконання у зв`язку з неприбуттям 16.07.2024 [PERSON] з дитиною [PERSON] та неприбуттям 01.08.2024 [PERSON] , [PERSON] з дитиною [PERSON] для одночасного відбору біологічних зразків. Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Зазначена норма процесуального права є імперативною щодо правових наслідків ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі. Законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо провести експертизу для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту, для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 686/3582/16-ц (провадження № 61-6484св22) та інших. З матеріалів\~справи слідує,\~що \~ [PERSON] народився\~у 2007\~році,\~коли сторони\~перебували у\~шлюбі між\~собою,\~проживає разом\~з матір`ю\~ у\~Автономній Республіці\~Крим,\~яка відповідно\~до абзацу\~3\~частини 2 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованих територій», є тимчасово окупованою російською федерацією з 20 лютого 2014 року. Враховуючи наведене, у суду відсутні достатні підстави для висновку, що відповідачка [PERSON] умисно не з`явилися до експертної установи для забору біологічних зразків, що свідчило б про ухилення від проведення експертизи з метою встановлення істини у справі та небажання отримати точні висновки щодо походження сина. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про неможливість визнати факт відсутності кровної спорідненості [PERSON] і [PERSON] відповідно до статті 109 ЦПК України. При цьому, позивачем будь-яких доказів, які б підтверджували відсутність кровного споріднення між ним та [PERSON] суду не надано. ЄСПЛ у справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) звертав увагу, що хоча найважливіше завдання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) це захист особи від довільних дій державних органів, можуть також існувати позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною «повагою» до приватного чи сімейного життя. Ці позитивні зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя, навіть у сфері міжособистісних стосунків людей (див. справу «Мікулич проти Хорватії» (Mikuliж v. Croatia, № 53176/99) та справу «С. Х. та інші проти Австрії» (S.H. and Others v. Austria), № 57813/00). Окрім того, повага до приватного життя вимагає, щоб кожна людина мала змогу встановити подробиці свого особистого походження, а право особи на таку інформацію має важливе значення в контексті впливу на його чи її особистість, які визначають розвиток людини. Таке встановлення передбачає отримання інформації, необхідної для розкриття істини щодо важливих аспектів особистого походження, як-от особистість батьків (див., наприклад, справу «Келін та інші проти Румунії» (Cгlin and Others v. Romania), № 25057/11). Аналіз вищенаведених норм міжнародного та національного права дає підстави для висновку, що суд не може допускати свавільного втручання у право дитини на повагу до приватного життя шляхом безпідставних (довільних) змін відомостей про її батьків. Враховуючи те, що позивач не довів відсутність кровного споріднення між ним та [PERSON] , суд вважає, що підстави для виключення з актового запису № 5 від 23 лютого 2007 року, запис про [PERSON] , як про батька дитини відсутні, а тому відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed