Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

У грудні 2024 року ТОВ «Охорона-33» в особі представника Матарикіної Світлани Петрівни за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в обґрунтування якого зазначило, що 13 листопада 2021 року, між позивачем та [PERSON] укладено Договір № 202549/1А на охорону пультом централізованого спостереження і реагування з виїздом мобільної групи на об`єкт відповідача. На виконання умов Договору, для надання послуг відповідачу, позивачем на Об`єкті було встановлено обладнання - Прилад приймально-контрольний «Лунь-25Е», який належить позивачеві на праві власності та який не переходить у власність відповідача протягом всього часу дії цього Договору. Згідно умов договору відповідач несе повну матеріальну відповідальність за збереження встановленого позивачем ППК, а в разі його пошкодження, знищення, викрадення та/або неповернення за будь-яких обставин у відповідності до пункту 8.1.4. Договору в 3-х денний строк в безумовному порядку сплачує на розрахунковий рахунок заявника його вартість у розмірі еквівалентному 130 доларів США за курсом, встановленим НБУ на день проведення розрахунку. 07 березня 2024 року, на підставі п. 10.2 Договору позивач листом за вих. № 18 повідомив відповідача про розірвання в односторонньому порядку Договору з 14 березня 2024 року, але відповідачем не було надано позивачу доступ на «Об`єкт» для проведення демонтажу встановленого ППК та не проведено всі необхідні розрахунки з дотриманням умов Договору. Після розірвання в односторонньому порядку Договору з 14.03.2024 року, відповідач в 3-х денний строк, до 18.03.2024 року, не повернула ППК позивачу по даний час, не здійснила оплату його вартості, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі еквівалентній 130 доларів США, що станом на 29.11.2024 складає 5407,42 грн. Крім того, беручи до уваги прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання щодо оплати грошових коштів за надані послуги та за ППК, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 18.03.2024 до 29.11.2024, позивачем нараховано 3% річних від простроченої суми боргу та пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Станом на 29.11.2024 року за прострочення грошового зобов`язання за 257 днів позивачем нараховано відповідачу - 383,11 грн індексу інфляції та 114,22 грн 3 % річних за весь час прострочення. ТОВ «Охорона-33» в особі представника Матарикіної Світлани Петрівни просило суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором №202549/1А від 13.11.2021 року у розмірі 5904,75 грн; покласти на відповідача судові витрати, а саме: судовий збір - 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 4000,00 грн, витрати на відправлення відповідачу вимоги про сплату заборгованості - 44,10 грн та 111,80 грн - витрати на відправлення відповідачу копії позовної заяви з додатками. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк 15 днів від дня отримання копії ухвали на подання відзиву на позовну заяву, позивачу - строк 7 днів від дня отримання відзиву на подання відповіді на відзив на позовну заяву, відповідачу - строк 5 днів з дня отримання відповіді на відзив на подання заперечення. Копію ухвали про відкриття провадження доставлено до Електронного кабінету відповідача 10.12.2024 о 18:31 год. 25.12.2024, тобто у встановлений судом строк, [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивач не повідомив в обумовлені договором строки її про розірвання укладеного договору та про необхідність у письмовому вигляді, шляхом підписання додаткових угод, внести зміни до Договору, що в свою чергу, унеможливлює її зобов`язання у триденний строк провести всі взаєморозрахунки та забезпечити доступ фахівцям виконавця на об`єкт для проведення демонтажу встановленого виконавцем ППК, та настання наслідків, передбачених п.8.1.4 цього договору. Окрім того, відповідач зазначає, що їй не виставлялось жодних рахунків на проведення оплат. А матеріали позовної заяви також не містять відомостей про це. Отже, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних і достатніх доказів, позовні вимоги недоведені, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Оскільки позивачем не було доведено до мого відома належним чином про його наміри щодо розірвання договру та забезпечено виїзд майстра для демонтажу прибору, вважає, що його позов не підлягає задоволенню, а судові витрати відшкодуванню. Щодо прибору «Лунь», то як зазначає відповідач, вона не чинила перешкод та не утримувала вказаний прилад у себе, готова надати доступ для проведення його демонтажу, про що зазначала представникам позивача в електронному листі. 07.01.2025 ТОВ «Охорона-33» в особі представника Матарикіної Світлани Петрівни за допомогою системи «Електронний суд» подало відповідь на відзив, до якого долучено додаткові докази. Крім того, 07.01.2025 ТОВ «Охорона-33» в особі представника Матарикіної Світлани Петрівни за допомогою системи «Електронний суд» подало заяву під назвою «УТОЧНЕНА ПОЗОВНА ЗАЯВА», до якої долучено додаткові докази. Ухвалою суду від 03.03.2025 року відповідь на відзив залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України, роз`яснено позивачу про відмову у прийнятті до розгляду долучених до відповіді доказів. Ухвалою суду від 03.03.2025 року заяву від 07.01.2025 під назвою «Уточнена позовна заява», яку суд розглянув як клопотання про долучення доказів, - залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України, роз`яснено позивачу, що долучені до клопотання докази не приймаються судом до розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача та відповідач надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2021 року між ТОВ «Охорона-33» (Виконавець) та [PERSON] укладено Договір №202549/1А, відповідно до п. 1.1. якого Замовник передає, а Виконавець приймає під охорону на пульт централізованого спостереження (надалі - «ПЦС») Об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] , де знаходяться матеріальні цінності, які належать Замовнику. Відповідно до п. 1.5 Договору Договір укладається після обладнання «Об`єкта» засобами сигналізації. В разі потреби, для підключення Об`єкту до ПЦС, Замовник забезпечує допуск фахівця Виконавця для встановлення ППК «Лунь» (надалі - «ППК»), за допомогою якого ведеться спостереження за Об`єктом та його охорона. ППК є і залишається власністю Виконавця і не переходить у власність Замовника протягом всього часу дії цього Договору. Замовник несе повну матеріальну відповідальність за збереження встановленого Виконавцем ППК з настанням наслідків, передбачених п.8.1.4 цього Договору. Сторонами визнається, що об`єкт відповідача за адресою: [ADDRESS] , обладнано ППК «Лунь-25Е», власником якого є позивач. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Пунктом 4.2. Договору передбачено, що Виконавець має право розірвати Договір в односторонньому порядку: а) якщо Замовник має заборгованість по оплаті за охорону, незалежно від перебування Об`єкта під охороною чи ні, що не звільняє Замовника від виконання п.3.13. цього Договору; б) якщо технічні засоби охорони вийшли з ладу і вимагають капітального ремонту, а Замовник відмовляється сплатити ці затрати. Необхідність проведення ремонту технічних засобів встановлюється Виконавцем; в) якщо Замовник не згоден сплачувати послуги у зв`язку з підвищенням тарифів; г) у разі ліквідації Замовника або Об`єкта; д) у разі неможливості надання послуг (припинення або відсутність прав власності або користування, наявність судового спору, наявність виконавчих проваджень тощо); е) у разі ненадання Виконавцю підписаного примірника Договору або його невід`ємних додатків протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів, починаючи з дати підключення на ПЦС. Про розірвання Договору «Виконавець» повинен письмово повідомити Замовника за 5 (п`ять) календарних днів. Згідно з п. 10.2 Договору за вимогою однієї із Сторін, цей Договір може бути припинений або призупинений на певний строк, при цьому Сторона-заявник зобов`язана не пізніше, ніж за 5 календарних днів листом письмово повідомити про це іншу сторону, а також провести необхідні взаєморозрахунки та виконати всі зобов`язання з дотриманням умов цього Договору, у тому числі передбачених п.3.13. Згідно з п. 3.13 Договору, в разі його розірвання Замовник зобов`язаний провести в 3-х денний термін всі необхідні розрахунки, а також забезпечити доступ фахівця для проведення демонтажу на об`єкті, встановленого ППК «Лунь». Наслідки неповернення ППК з будь-яких підстав, передбачені в п. 8.1.4 цього Договору. Пунктом 8.1.4 Договору передбачено, що в разі пошкодження, знищення, викрадення та/або неповернення за будь-яких обставин встановленого на Об`єкті Прилад приймально-контрольний «Лунь-25Е», Замовник в 3-х денний строк в безумовному порядку сплачує на розрахунковий рахунок Виконавця його вартість у розмірі еквівалентному 130,00 доларів США. Оплата проводиться в національній валюті України за курсом, встановленим НБУ на день проведення розрахунку. Відповідно до п. 8.2 Договору Виконавець щомісяця виставляє рахунки, акти виконаних робіт (послуг), тощо, які надсилаються Замовнику у спосіб, обраний Виконавцем (смс, Viber, електронна пошта, з використанням мережі інтернет за допомогою спеціальних програмних комплексів та з накладанням електронного цифрового підпису ЕЦП (кваліфікованого електронного підпису КЕП). Аналіз цитованих положень Договору №202549/1А свідчить про те, що сторони погодили наступний порядок розірвання договору в односторонньому порядку за вимогою Виконавця, а також узгодили наслідки такого розірвання, а саме: 1) за наявності однієї або декількох обставин, передбачених підп. «а-е» п. 4.2. Договору, Виконавець у строк не пізніше ніж 5 (п`ять) календарних днів до розірвання договору (п. 4.2, п. 10.2), зобов`язаний письмово (в тому числі в порядку п. 8.2) повідомити Замовника про розірвання договору; 2) після отримання повідомлення Замовником, сторони зобов`язані провести необхідні взаєморозрахунки та виконати всі зобов`язання, зокрема Замовник зобов`язаний забезпечити доступ фахівця для проведення демонтажу на об`єкті, встановленого ППК «Лунь» (п. 3.13); 3) у разі невиконання Замовником п. 3.13, а також у разі пошкодження, знищення, викрадення та/або неповернення з інших причин, Замовник зобов`язаний сплатити в 3-х денний строк на розрахунковий рахунок Виконавця його вартість у розмірі еквівалентному 130,00 доларів США (п. 8.1.4). При цьому, узгоджений сторонами порядок розірвання договору в односторонньому порядку, визначає чіткий та послідовий алгоритм дій, за якого виконання кожної наступної дії зумовлене виконанням або невиконанням попередньої, зокрема виникнення у Замовника обов`язку забезпечити доступ фахівця для проведення демонтажу ППК «Лунь» (п. 3.13) зумовлюється належним виконанням Виконавцем свого обов`язку, передбаченого п. 4.2, п. 10.2 Договору, щодо своєчасного (не пізніше ніж за 5 днів) та належного (у спосіб, що встановлений договором) повідомлення Замовника про розірвання договору. У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК встановлено, що учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом. Порядок подання доказів, а також наслідки порушення цього порядку визначено ст. 83 ЦПК України, а саме: позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України). Вказані вище положення відображають публічно-правові засади цивільного судочинства та спрямовані на забезпечення добросовісності процесуальної поведінки учасників справи в умовах змагальної моделі судочинства, виходячи із принципу пропорційності, що покликаний забезпечити баланс приватних та публічних інтересів під час відправлення правосуддя у цивільних справах. Позивач до позовної заяви додав такі докази на підтвердження позовних вимог: копію Договору 202549_1А з додатками, копію листа за вих. № 18 від 07.03.2024, копію вимоги про сплату заборгованості з додатками. У позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість подати будь-які докази. В подальшому, позивач, діючи всупереч вимогам ст. 83 ЦПК України, разом з відповіддю на відзив та заявою від 07.01.2025 долучив додаткові докази, що стосуються предмету спору, проте жодним чином не обґрунтував неможливість подати ці докази разом з позовною заяви, при тому, що ці докази були у розпорядженні позивача станом на день звернення до суду з цим позовом. Клопотань про поновлення пропущеного строку на вчинення процесуальної дії, а саме подання доказів, позивачем не заявлялося. При цьому, суд враховує, що позивач у цій справі діє через адвоката Матарикіну С.П., яка є професійним юристом, а тому її обізнаність щодо вимог процесуального закону, які регулюють порядок подання доказів, презюмується. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Заявляючи клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, сторона позивача, інтереси якої у цій справі представляє професійний адвокат, підтвердила, що усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході розгляду справи, надати відповідні пояснення та додаткові докази. Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). За таких обставин, виходячи з принципів змагальності, диспозитивності та рівності учасників судового процесу перед судом, суд не приймає до розгляду докази, подані позивачем разом з відповіддю на відзив та заявою від 07.01.2025, у зв`язку з порушенням строку на їх подання, оскільки за протилежного підходу стороні позивача без достатніх правових підстав буде надано перевагу в наданні доказів, що поставить під сумнів безсторонність суду та очевидно буде порушувати вказані вище фундаментальні засади цивільного судочинства. Надаючи оцінку доказам, наданим позивачем з дотриманням вимог ст. 83 ЦПК України, які прийняті судом до розгляду, суд зазначає наступне. Надана позивачем копія Листа від 07.03.2024 № 18, в якому зазначено про розірвання договору з 14.03.2024, не є таким доказом, оскільки не містить відомостей про отримання цього листа відповідачем. На копії листа міститься відмітка «отпр. Вайбером 14.03.2024 [підпис]», проте доказів, поданих з дотриманням вимог ст. 83 ЦПК України, на підтвердження цієї обставини позивачем не надано. При цьому, навіть у разі надіслання цього листа відповідачу 14.03.2024, тобто у номінальний день розірвання договору, позивачем у будь-якому разі не дотримано вимогу щодо своєчасного повідомлення Замовника про розірвання договору (не пізніш ніж 5 календарних днів). Крім того, суд відхиляє долучений до позовної заяви доказ «Вимога про сплату заборгованості» № 61 від 24.06.2024, в якій зазначено про те, що Договір № 202549/1А було розірвано і [PERSON] зобов`язана сплатити вартість ППК «Лунь», оскільки зі змісту цього листа вбачається, що його складено та підписано не юридичною особою - ТОВ «Охорона-33», а адвокатом Чобітьком Ігорем Вікторовичем. При цьому, жодного доказу, що зазначений адвокат є представником ТОВ «Охорона-33», не долучено ані до вимоги, ані до позовної заяви. Також суд враховує, що зазначені у Вимозі відомості, зокрема дата розірвання договору (01.12.2023) суперечать як змісту позовної заяви, так і змісту листа від 07.03.2024. Крім того, суд зазначає, що зазначена вимога та поштова квитанція, долучена до неї, не містять відомостей про вручення листа відповідачу або про відмову відповідача від його отримання. Решта доказів, поданих позивачем, як зазначено вище, судом до розгляду не приймаються, оскільки подані порушенням вимог ст. 83 ЦПК України і сторона позивача не обґрунтувала неможливість їх подання разом з позовною заявою з причин, що не залежали від неї. Таким чином, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано належним та допустимих доказів належного та своєчасного повідомлення [PERSON] про розірвання договору в односторонньому порядку відповідно до п. 10.2 Договору. З урахуванням викладеного, за відсутності доказів належного виконання позивачем свого обов`язку, передбаченого умовами договору, щодо належного та своєчасного повідомлення відповідача про розірвання Договору № 202549/1А, суд прийшов до висновку, що у даному випадку, у зв`язку із простроченням кредитора у [PERSON] не виник обов`язок, передбачений п. 3.13, п. 8.1.4 Договору щодо повернення ППК «Лунь» або сплати його вартості у розмірі, еквівалентному 130 доларів США. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача вартості ППК «Лунь» у розмірі 130 доларів США, що станом на 29.11.2024 складає 5407,42 грн, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України є похідними від основних позовних вимог, а тому також не підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у задоволенні цього позову не перешкоджає позивачу повторно звернутися до суду з позовом до цього ж відповідача, проте з інших підстав, а саме у разі належного виконання позивачем обов`язків, передбачених договором при односторонньому розірванні договору (п. 4.2, 10.2 з урахуванням п. 8.2), та невиконання відповідачем свого обов`язку, передбаченого п. 3.13, 8.1.4. Договору. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів на теперішній час понесення відповідачем судових витрат, відсутні підстави для вирішення питання про стягнення судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки понесені позивачем витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed