Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 21.01.2025 року позивач звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позов обґрунтовував тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після його смерті спадщину прийняла, однак не оформила мати позивача [PERSON] . З січня 2020 року позивач проживав в домоволодінні матері в [ADDRESS] , оскільки мати була перестарілою та потребувала постійного догляду. [INFO] мати позивача померла Після смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно. Позивач має право на спадщину після померлої як спадкоємець першої черги. В листопаді 2024 року останній звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак оскільки не доведено факт спільного проживання позивача з померлою, так як адреси реєстрації в них різні, тому державний нотаріус, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просив встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача Тисменицької міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує за наявності достатніх доказів на підтвердження факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на день відкриття спадщини. Свідок [PERSON] , який є сусідом позивача в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] на час смерті матері в жовтні 2022 року проживав разом із нею в с. Рошнів. Позивач проживав з мамою постійно, оскільки здійснював за нею догляд. Поховання матері теж здійснював [PERSON] . Зараз позивач продовжує проживати в [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , який є сусідом позивача в судовому засіданні зазначив, що з 2020 року позивач проживає в [ADDRESS] . Вказав, що [PERSON] доглядав за своєю матір`ю, коли вона померла в жовтні 2022 року поховання проводив позивач. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 23.01.2025 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.02.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що відповідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №033531 від 07.11.2007 року, [PERSON] , який проживає в с. Рошнів на підставі розпорядження Тисменицької РДА №370 від 22.09.2007 року є власником земельної ділянки площею 0,7010 га, розташованої в с. Рошнів, урочище «Забариш» Тисменицького району Івано-Франківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №033219 від 07.11.2007 року, [PERSON] , який проживає в с. Рошнів на підставі розпорядження Тисменицької РДА №370 від 22.09.2004 року є власником земельної ділянки площею 0,3000 га, розташованої в с. Рошнів, урочище «Під зрубок» Тисменицького району Івано-Франківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14). У відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09.08.1969 року Рошнівською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] 09.08.1969 року одружився із [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.12). В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.03.1978 року Рошнівською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області, згідно якої батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.12.2014 року Рошнівською сільською радою Тисменицького району, [PERSON] , [INFO] помер (а.с.10). Відповідно до довідки №179 від 10.12.2024 року Рошнівського старостинського округу №8 Тисменицької міської ради [PERSON] , який помер [INFO] був постійним жителем с. Рошнів Івано-Франківської області, Івано-Франківського району, по момент смерті він проживав і була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На день його смерті з ним проживали і були зареєстровані дружина [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.16). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.10.2022 року виконавчим комітетом Тисменицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] померла (а.с.9). З довідки №178 від 10.12.2024 року Рошнівського старостинського округу №8 Тисменицької міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була постійним жителем с. Рошнів Івано-Франківської області, Івано-Франківського району, по момент смерті вона проживала і була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , одна. Заповіт від імені [PERSON] в старостинському окрузі не посвідчувався. (а.с.15). З інформації, наданої державним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори Колтун С.В. суду 04.02.2025 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в нотаріальній конторі не заводилася (а.с.31). Постановою державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори від 27.11.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON] у зв`язку із тим, що не підтверджено факт постійного проживання разом із спадкодавцем(а.с.17). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до\~ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України\~передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої\~статті 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тлумачення статей\~1268,\~1269 ЦК України\~свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою\~статті 29 ЦК України\~передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(у редакції, чинній на момент винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. У справі необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання [PERSON] як спадкоємця за законом зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті. Факт, який просить встановити позивач, знайшов своє підтвердження на підставі показань свідків. Встановлення факту постійного проживання для позивача має юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати право на спадкування. З оглянутих вище документів, показань свідків, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] \~з померлою\~ [INFO] [PERSON] , а отже позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved