Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд до відповідача із вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 22 травня 1993 року між Позивачкою [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) та Відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Шлюб зареєстровано Відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 840. У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) На сьогоднішній день діти повнолітні. У сім`ї позивачки та відповідача відносини на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки давно уже не будуються. Протягом останніх років спільного проживання сімейні відносини між сторонами суттєво погіршились, а на сьогоднішній день між сторонами взагалі відсутнє взаєморозуміння, повага і взаємна підтримка один одного, ведення спільного господарства подружжям давно припинено, між подружжям відбуваються часті непорозуміння та сварки, погляди на життя стали взаємопротилежними. Вже тривалий час кожен з подружжя живе своїм окремим життям та своїми інтересами. Останніх пів року подружжя разом не проживає. Позивачка достатньо довго вживала всіх заходів для збереження сім`ї, проте вважає, що збереження шлюбу на день подання даної позовної заяви є неможливим. Позивачка та Відповідач стали повністю чужими один одному, сім`я фактично припинила своє існування. Вказані обставини стали причиною подання заяви про розірвання шлюбу. Позивачка вважає, що шлюб між нею і її чоловіком є лише формальним, оскільки особисті відносини між сторонами уже тривалий час мають негативний характер, між подружжям відсутнє нормальне спілкування, втрачено взаєморозуміння, повага один до одного та почуття любові і єдності. Окрім того подружжя вже понад пів року не проживають разом. З огляду на зазначені вище обставини, продовжувати такі шлюбні відносини Позивачка не бажає. Зазначає, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що мають істотне значення. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позову. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив. Від відповідача не надходило на адресу суду клопотань, відзиву на позовну заяву. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 22 травня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Шлюб зареєстровано Відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 840. У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) які є повнолітніми. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що спільне сімейне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та часті сварки на побутовому рівні. Впродовж тривалого періоду часу сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що їхня сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Подальше збереження шлюбу суперчить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд враховує, що відповідач проявив байдужість до збереження сім`ї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сім`я фактично не існує. Враховуючи вищенаведене, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved