Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

12 лютого 2025 року представник позивача [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між 11 червня 2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №290. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Після одруження вони почали мешкати за адресою його реєстрації. Деякий час вони проживали нормальним сімейним життя. Згодом їх стосунки почали псуватися, все частіше виникали сварки з різних приводів, які поступово привели до повного неприйняття сторонами один одного, як подружжя: зникли спільні інтереси, розбіжності виникали з будь-яких питань від побутових до загально-соціальних. Починаючи з весни 2021 року стосунки між сторонами були повністю припинені. Позивач переїхала разом з їх спільною донькою за адресою своєї реєстрації. Спільне життя з відповідачем не склалося і на цей час шлюб збережений бути не може, з часом сторони зрозуміли, що в них різні погляди на життя, ведення господарства та відсутні спільні інтереси. Збереження сім`ї за таких обставин неможливе і суперечить їх інтересам. Просить розірвати шлюб. Судові витрати залишити за позивачем. 13 лютого 2025 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника позивача адвоката Боровик Л.О. надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують. Від відповідача [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що 11 червня 2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №290 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч.5\~ст.55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положенням ч.ч.3,4 ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105\~СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved