Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

30.12.2024 року начальник Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Сумській області звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] 15810 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, на користь держави та відшкодувати позивачу витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.03.2024 відповідач [PERSON] на водоймі в с. Залізняк Сумського району проводив вилов риби з берега павуком, при цьому зловив 161 шт сріблястих карасів загальною вагою 3,2 кг, що на 0,2 кг перевищує норму добування (вилову) в 3 кг на одного рибалку. В кількісному вигляді перевищення становить 10 карасів сріблястих, чим заподіяно шкоду рибному господарству України на суму 15810 грн. За фактом грубого порушення правил рибальства відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення №003334/162 за ч. 4\~ст. 85 КУпАП. Постановою Сумського районного суду Сумської області №587/978/4 від 15 квітня 2024 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 4\~ст. 85 КУпАП\~та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю та оголошено усне зауваження, провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрито. В порядку вжиття заходів досудового врегулювання спору відповідачу 09.05.2024 було направлено претензію з вимогою в місячний строк погасити існуючу заборгованість у вигляді нанесеної шкоди рибному господарству України в сумі 15810 грн в добровільному порядку, проте він відповіді не надав та шкоду не відшкодував. 16.01.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що йому було відомо, що існує заборона на вилов у водоймах карасів більше 3 кг і ці вимоги він не порушував. 02.03.2025 року він дійсно ловив рибу на штучній ямі, куди орендар ставка спускає для вилову вирощену ним рибу восени та не забороняє жителям села ловити рибу після вилову ним (орендарем) риби. Також вказав, що ним було зловлено рибу різних сортів, а карася було лише 10 штук, які представники рибного господарства вибрали серед усієї кількості риби і порахували без окремого переваження. Крім того рибу важили не перевіреними вагами, а пружинним кантором, який не сертифікований. Про те, що він визнаний винним у незаконному вилові карасів, йому стало відомо лише після отримання копії позовної заяви 07.01.2025 року, оскільки на засіданні суду з розгляду справи про адміністративне правопорушення він не був присутній, а в подальшому дізнався, що та справа закрита. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд відмовити у задоволенні позову. 27.01.2025 року позивачем було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що постанова суду про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, ухвалена враховуючи відомості протоколу про адміністративне правопорушення, в письмових поясненнях до якого [PERSON] визнав факт вилову 3,2 кг карасів сріблястих в кількості 161 шт. При цьому він зловив саме дрібних карасів, а не крупного, фотографію якого ним подано як доказ до суду. Щодо належності водойми, в якій відповідач виловив рибу, то вона перебуває в загальнодержавній власності. Також вказав, що риба зважувалася на інших вагах, ніж кантер, фотографія якого долучена [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача Петров А.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач [PERSON] є її чоловіком та у березні 2024 року він ловив рибу, приніс додому 10 карасів різного розміру. Також він їй повідомив, що відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення, при цьому карасів важили кантером і їх вага склала начебто 3200 г. Вдома вони не зважували рибу. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~ст. 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 02.03.2024 року о 10 год. 30 коп. [PERSON] на водоймі в с. Залізняк Сумського району Верхньосироватської сільської ОТГ грубо порушив правила любительського риболовства, а саме проводив вилов риби у берега 1 (одним) павуком 1м х1 м при цьому виловив цінних видів риби: карась сріблястий\~3,2 кг, 161 шт, що на 0,2 кг перевищує норму добування (вилову) в 3 кг на одного рибалку визначено в додатку №2 Правил любительського риболовства, в первісному вигляді 0,2 кг становить 10 карасів сріблястих, чим заподіяв шкоди рибному господарству України на суму 15 810 грн, чим порушив п.2 розділу ІІ Привил любительського рибальства,\~ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ»\~та несе відповідальність передбачену за ч. 4\~ст. 85 КУпАП України. За вказаним фактом, 02 березня 2024 року головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Тутовим Ю.В. відносно відповідача складено протокол №003334/162 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4\~ст. 85 КУпАП\~(а.с. 33). 15.04.2024 року Сумським районним судом Сумської області було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , яка набрала законної сили 26.04.2024. Зазначеною постановою [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП за малозначністю та оголошено йому усне зауваження, а провадження у справі закрито (а.с. 6). Із долученого до матеріалів справи опису об`єктів лову (добування), вилучених у порушника за протоколом №003334 від 02.03.2024 року вбачається, що у порушника вилучено карась сріблястий 161 шт вагою 3,2 кг, які були прийняті [PERSON] на зберігання (а.с. 34, 34 зв.б.). Заперечення відповідача з приводу кількості виловленої ним риби (саме 10 карасів) суд вважає непереконливим, адже [PERSON] власноручно в поясненнях, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що виловив 3,2 кг карася сріблястого. Крім того, складено розписку та опис об`єкту лову вилучених у порушника про те, що у порушника вилучено карась сріблястий 161 шт вагою 3,2 кг, та які він отримав на зберігання від провідного державного інспектора рибу с карась сріблястий загальною вагою 3,2 кг. Посилання відповідача, що на даному описі та розписці міститься не його підпис, належними доказами не підтверджено, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи відповідачем не заявлялось. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже вказана вище постанова Сумського районного суду Сумської області від 15.04.2024 у справі №587/978/24 підтверджує факт незаконного добування [PERSON] цінних видів риби, внаслідок чого рибному господарству України заподіяно шкоду, проте як вбачається із її змісту питання про відшкодування спричиненої шкоди не\~\~було вирішено. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку, незаконним добуванням [PERSON] водних біоресурсів (карасів сріблястих у кількості 10 штук), завдано шкоду рибному господарству України в розмірі 15810 грн (а.с. 7). Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки він проведений відповідно до чинних на момент вчинення правопорушення Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавство про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених, постановою Кабінету Міністрів України №1042 від 26.09.2023 року та не спростований відповідачем. У порядку вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем 08.05.2024 було направлено відповідачу письмову претензію за №1-16-16/358-24 із пропозицією добровільно відшкодувати заподіну шкоду у розмірі 15810 грн, сплативши у місячний строк з дня отримання претензії (а.с. 8). Відповідно до\~ст. 3-5 Закону України «Про тваринний світ»\~та\~ст.\~39\~Закону України\~«Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» об`єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски тощо) знаходяться під охороною держави та належить до природних ресурсів загальнодержавного значення. Згідно із вимогами ст.\~25\~Закону України\~«Про тваринний\~світ» рибальством вважається добування риби та водних безхребетних. На території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове любительське та спортивне рибальство. Правила рибальства, об`єкти рибальства, порядок надання у користування рибогосподарських водних об`єктів, а також вимоги щодо ведення рибного господарства визначаються у порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.\~27\~Закону України\~«Про тваринний\~світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктів загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюється на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Відповідно до\~ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодувати завдані ним збитки. Охорона тваринного світу регламентована ст.ст. 36-37 Закону України «Про тваринний світ»\~та включає систему правових, організаційних, економічних, матеріально-технічних, освітніх та інших заходів, спрямованих на збереження, відтворення і використання об`єктів тваринного світу. Охорона тваринного світу передбачає комплексний підхід до вивчення стану, розроблення і здійснення заходів щодо охорони та поліпшення екологічних систем, в яких перебуває і складовою частиною яких є тваринний світ. Одним із заходів забезпечення охорони тваринного світу, є встановлення правил та науково обґрунтованих норм охорони, раціонального використання і відтворення об`єктів тваринного світу. Частинами 1, 4\~ст. 63 Закону України «Про тваринний світ»\~визначено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону; підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно зі\~ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»\~шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Статтею 22 Цивільного кодексу України\~передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, нормами чинного законодавства встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, обов`язок по спростуванню якої покладається на відповідача. Відповідно до ст.\~39\~Закону України\~«Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» до природних ресурсів загальнодержавного значення належать дикі тварини, які перебувають у стані природної волі в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, інші об`єкти тваринного світу, на які поширюється дія\~Закону України «Про тваринний світ»\~і які перебувають у державній власності, а також об`єкти тваринного світу, що у встановленому законодавством порядку набуті в комунальну або приватну власність і визнані об`єктами загальнодержавного значення. Положенням про Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Сумській області, затвердженого наказом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм від 15.02.2024 № 77(надалі Положення) передбачено, що Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Сумській області (Сумський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (Держрибагентство), діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження поширюються на Сумську область, територію та акваторію водного об`єкта в межах районів діяльності. Основним завданням Сумського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства. Відповідно до підпункту 5.3 пункту 5 Положення Сумський рибоохоронний патруль відповідно до покладених на нього завдань, окрім іншого, здійснює державний нагляд (контроль) у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів. Підпунктом 7.4 пункту 7 зазначеного Положення передбачено, що Сумський рибоохоронний патруль має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів (а.с. 10-14). Відповідно ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Згідно зі ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди, зокрема за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища. Отже, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем заподіяння шкоди. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 по справі №541/307/17 для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу не має значення, чи повернуті незаконно вилучені (добуті) водні біоресурси у середовище свого перебування, чи ні. Згідно до ч. 1, ч. 6\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановленихЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Судом встановлено,\~що в\~ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що внаслідок порушення відповідачем правил рибальства ним заподіяно майнову шкоду рибному господарству України в розмірі 15810 грн., а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, оскільки при подачі позову позивачем було сплачено 3028,00 грн. судового збору, то понесені ним судові витрати слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved