Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно за заповітом. Позивач посилаються на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що в [ADDRESS] ; права на закінчення приватизації земельних ділянок переданих у приватну власність [PERSON] згідно рішення двадцять першого скликання одинадцятої сесії Оліївської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 05 квітня 1993 року «Про передачу земельних ділянок у власність» згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 та рішення двадцять другого скликання одинадцятої сесії Оліївської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 16 березня 1998 року «Про передачу земельних ділянок у власність» згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92. Вона, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадщину прийняли. Оскільки нотаріусом відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, змушені звернутися до суду для захисту свого права. Позивач позовні вимоги підтримала, про що подала відповідну заяву. Відповідач позовні вимоги визнав, згідно поданої заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що в [ADDRESS] ; права на закінчення приватизації земельних ділянок переданих у приватну власність [PERSON] згідно рішення двадцять першого скликання одинадцятої сесії Оліївської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 05 квітня 1993 року «Про передачу земельних ділянок у власність» згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 та рішення двадцять другого скликання одинадцятої сесії Оліївської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 16 березня 1998 року «Про передачу земельних ділянок у власність» згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92. [PERSON] постійно проживаючи разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, спадщину прийняла. Враховуючи, що позивач спадщину прийняла, а також, що нотаріусом відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що за нею слід визнати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Також [PERSON] звернулася до суду з вимогами визнати за нею право на завершення процедури приватизації та реєстрації права власності на приватизації земельних ділянок переданих у приватну власність [PERSON] згідно рішення двадцять першого скликання одинадцятої сесії Оліївської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 05 квітня 1993 року «Про передачу земельних ділянок у власність» згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 та рішення двадцять другого скликання одинадцятої сесії Оліївської сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 16 березня 1998 року «Про передачу земельних ділянок у власність» згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92. З цього приводу суд виходить з таких обставин. Рішенням Оліївської сільської ради Зборівського району від 05 квітня 1993 року та рішенням від 16 березня 1998 року [PERSON] передано в приватну власність земельні ділянки відповідно загальною площею 0,63 га. Та 0,85 га. [PERSON] розпочав приватизацію земельних ділянок, проте у зв`язку зі смертю не завершила її та не отримала Державних актів на землю. Абзацом 2 пунктом 2 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Враховуючи, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців, суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право на завершення приватизації.

Outcome: approved