Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

21.11.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість загальною сумою 62687,02 грн., стягнути суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40, гривень сума сплаченого судового збору, та 10\~000,00 грн. витрати на правову допомогу. Свій позов мотивує тим, що 26.08.2023 року між ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~№ 3929774\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту. Кредитний\~договір укладено\~на таких\~умовах:тип кредиту кредит, сума кредиту складає 10000 гривень, строк кредиту 360 днів: з 26.08.2023 року по 20.08.2024 року Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 10000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису. Відповідно до реквізитів договору № 3929774 від 26.08.2023 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «C356». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему paytech.com.ua, на підставі укладеного договору про переказ коштів №210222-1 від 21.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Пейтек Україна" За даними поденного розрахунку заборгованості за Договором № 3929774 від 26.08.2023 року у період з 26.08.2023 року по 24.05.2024 року включно, первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 43591.94 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 999 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 707.12 грн. Враховуючи зазначене, станом на 24.05.2024 року, загальна сума заборгованості відповідача за договором № 3929774 від 26.08.2023 року склала: тіло кредиту 9001 грн., заборгованість за процентами 42884,82 грн., загальною сумою 51885,82 грн. 24.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна», на підставі договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. Отже, до ТОВ ФК «Фінтраст Україна», відповідно до укладеного договору факторингу 24/05/2024 від 24.05.2024, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Заборгованість за кредитним договором№ 3929774 від 26.08.2023 відповідача склала: загальною сумою 62687,02 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 9001 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 42884,82 грн., нарахованих процентів ТОВ «Фінтраст Україна» за 60 календарних днів -10801,2 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості в загальному розмірі 62687,02 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 102-103). 28.01.2025 року на адресу суду надійшла заява про зміну найменування позивача з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 125-126). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 11 лютого 2025 року до суду від представника відповідача, адвоката Гламазди Миколи Петровича, надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 133-139). Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача зазначає, що відповідач є дружиною військовослужбовця старшого солдата [PERSON] , який [INFO] 25.03.2022 року був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та на даний час проходить службу у Збройних Силах України та безпосередньо бере участь у бойових діях. Із 25.03.2022 року до 05.03.2024 р. проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , із 07.03.2024 р. по даний час у в/ч [NUMBER] ( [NUMBER] окрема механізована бригада (33 ОМБр). Оскільки, чоловік відповідача бере участь у заходах із забезпечення оборони України, захисту її незалежності, суверенітету та територіальної цілісності, на відповідача, як члена сім`ї військовослужбовця, розповсюджуються гарантії, встановлені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, станом на даний час, відповідачем було виконано зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту (тіла кредиту) в повному обсязі шляхом здійснення платежу на банківський рахунок позивача. Факт погашення заборгованості підтверджується платіжною інструкцією № 1.93288263.1 від 11.02.2025 року на суму 9\~001,00 гривень. Крім того, зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Проте, згідно з наданим Розрахунком боргу за Договором №3929774 від 26.08.2023 року, вбачається, що починаючи з 26.09.2023 року, розмір денної процентної ставки становив 2%, що перевищує законодавчо встановлений ліміт. Така ж завищена ставка була використана Позивачем при розрахунку загальної суми заборгованості та зазначена в позовних вимогах. З вищевикладених підстав просив відмовити в задоволенні позову (а.с. 133-139). 12 лютого 2025 року до суду від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 141-147). В обґрунтування поданої відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що факт укладення між сторонами кредитного договору є повністю доведеним, відповідачем, на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено оплати на рахунок кредитора, що підтверджується розрахунком заборгованості, який надано до позову. Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. Таким чином повністю доведено, що 26.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 3929774 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 3929774 від 26.08.2023 року у період з 26.08.2023 року по 24.05.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 43591.94 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 999 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 707.12 грн. Станом на дату укладання договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії Договору № 3929774 від 26.08.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 10801,2 грн. Проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 3929774 від 26.08.2023 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 53686,02 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 42884,82 грн., проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у сумі 10801,2 грн.). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Внаслідок чого, позов просить задовольнити в повному обсязі. 13 лютого 2025 року до суду від представника відповідача, адвоката Гламазди Миколи Петровича надійшли заперечення (на відповідь на відзив) (а.с. 149-152). В обґрунтування заперечення представник відповідача зазначає, що по даній справі відповідачем не заперечується факт укладання та підписання кредитного договору, не заперечується факт отримання коштів. Зазначені у відзиві заперечення щодо позовних вимог стосуються таких обставин як: - відповідач на момент отримання коштів була і є на даний час дружиною військовослужбовця ЗСУ, який проходить військову службу по мобілізації; - на відповідача розповсюджуються положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині заборони нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відтак, зазначене положення Закону унеможливлює нарахування та стягнення процентів з [PERSON] . Окрім цього, зазначає, що у «Відповіді на відзив» вказана аргументація сторони відповідача представником позивача не була спростована чи, взагалі, навіть згадана, що, у свою чергу, свідчить про її визнання позивачем. Крім того, відповідач заперечує проти стягнення правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. Із врахуванням критеріїв реальності, розумності та співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) на підставі наданих стороною позивача доказів, та їх співмірність з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, вважаємо, що розмір відшкодування витрат на правничу допомогу по даній справі, у випадку задоволення вимог позивача, повинен бути зменшений до суми 2920 грн. (правнича допомога згідно пунктів 1, 2, 7 Акту). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 26.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено електронний договір № 3929774 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, кредитний договір укладено на таких умовах: сума кредиту 10\~000,00 гривень, строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, зі стандартною процентною ставкою 2 % в день (а.с. 24-33). ТОВ «Лінеура\~Україна»свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 10 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 24/05/2024. Відповідно до умов укладеного договору, ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача (а.с. 50-54). На підставі рішення № 251124/1 від 25 листопада 2024 року змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 129). Зазначені обставини визнані стороною відповідача в повному обсязі та не заперечувались. Як вбачається із змісту позовної заяви та письмових матеріалів справи, згідно розрахунку позивача, відповідач [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в розмірі 62 687,02 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 9001 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 42884,82 грн., нарахованих процентів ТОВ «Фінтраст Україна» за 60 календарних днів 10801,2 грн. Однак, суд звертає увагу на наступні обставини, встановлені в ході повного та всебічного розгляду справи по суті. 18 вересня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , яка є відповідачем по справі, було укладено та зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 123). При цьому, 25 березня 2022 року [PERSON] був призваний на військову службу за загальною мобілізацією, та на даний час продовжує перебувати на військовій службі (а.с. 124, 137-139). Частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. При цьому, зміна редакції п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка відбулася у період дії кредитного договору, не впливає на право відповідача на несплату процентів за договором № 3929774 про надання споживчого кредиту від 26 серпня 2023 року. Суд звертає увагу, що вся без виключення сума процентів за користування кредитними коштами за договором № 3929774 про надання споживчого кредиту від 26 серпня 2023 року була нарахована [PERSON] саме за час перебування [PERSON] на військовій службі за загальною мобілізацією в умовах особливого періоду та воєнного стану. Суд звертає увагу, що жодних заперечень з приводу зазначених обставин стороною позивача у відповіді на відзив не висловлено. Внаслідок чого, нараховані проценти первісним кредитором в сумі 42884,82 грн., та нараховані проценти ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 60 календарних днів в сумі 10801,2 грн. не підлягають стягненню з відповідача. При цьому, суд звертає увагу, що сума заборгованості за тілом кредиту за договором № 3929774 про надання споживчого кредиту від 26 серпня 2023 року в сумі 9\~001,00 гривень була сплачена відповідачем [PERSON] на користь позивача 11.02.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 1.93288263.1 від 11.02.2025 року (а.с. 136). Приймаючи до уваги, що сума заборгованості за тілом кредиту в сумі 9\~001,00 гривень була добровільно сплачена відповідачем [PERSON] на користь позивача 11.02.2025 року, тобто після звернення позивача до суду, що підтверджується платіжною інструкцією № 1.93288263.1 від 11.02.2025 року, а також те, що нараховані проценти первісним кредитором в сумі 42884,82 грн., та нараховані проценти ТОВ «Фінтраст Капітал» за 60 календарних днів в сумі 10801,2 грн. не підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з розповсюдженням на неї гарантій соціального і правового захисту як члена сім`ї військовослужбовця, тому враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Суд звертає увагу, що частина позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», а саме щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 9\~001,00 гривень були обґрунтовані та підставні, та добровільно виконані відповідачем [PERSON] шляхом сплати на користь позивача 11.02.2025 року заборгованості зі сплати тіла кредиту в розмірі 9001,00 грн., тобто після звернення позивача до суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за потрібне здійснити розподіл судових витрат у відповідності до положень статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 347,83 грн. (2422,40 грн. х 9001,00 грн. / 62\~687,02 грн.). Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 347,83 гривень, у зв`язку із добровільним виконанням відповідачем [PERSON] частини позовних вимог після звернення позивача до суду, підлягають компенсації за рахунок відповідача. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що 17.07.2024 року між [PERSON] та позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), було укладено договір про надання правничої допомоги № 17/07-2024 24, за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання з приводу надання правничої допомоги у спорі, який є предметом здійснення даного судового провадження. Як вбачається із акту прийому-передачі наданих послуг від 13.11.2024 року до вищевказаного правочину вартість правничої допомоги склала 10000 грн (а.с. 47-48). З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Разом з тим, стороною відповідача у письмових запереченнях було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначили, що із врахуванням критеріїв реальності, розумності та співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) на підставі наданих стороною позивача доказів, та їх співмірність з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, розмір відшкодування витрат на правничу допомогу по даній справі, у випадку задоволення вимог позивача, повинен бути зменшений до суми 2920 грн. При цьому, приймаючи до уваги критерії реальності, розумності та співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також відсоткове співвідношення грошового виразу заявлених позивачем позовних вимог, та обґрунтованих позовних вимог, які добровільно були виконані відповідачем після звернення позивача до суду, суд доходить до висновку про стягнення 2\~000,00 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу які, підлягають компенсації за рахунок відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved