Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до [PERSON] , в якій позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором № 4227273 від 18.12.2023 у розмірі 90125,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 9000,00 грн, сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором у розмірі 49850,00 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими позивачем за 139 календарних днів, у розмірі 31275,00 грн; а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані представником позивача адвокатом Дідухом Євгеном Олександровичем, який діє на підставі довіреності (а.с.92). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 18.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено електронний договір № 4227273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили, що сума кредиту складає 9000,00 грн, строк кредиту - 360 днів з 18.12.2023 по 12.12.2024, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит у сумі 9000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк». За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4227273 від 18.12.2023, у період з 18.12.2023 по 26.07.2024 включно первісним кредитором нараховані проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 49950,00 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 0,00 грн та оплату процентів у сумі 100,00 грн. 26.07.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного текстового повідомлення. Станом на 26.07.2024 загальна сума заборгованості відповідача за договором № 4227273 від 18.12.2023 склала 58850,00 грн, з яких: 9000,00 грн - тіло кредиту; 49850,00 грн - заборгованість за процентами. Оскільки за умовами договору № 4227273 строк кредиту становить 360 днів, з 18.12.2023 по 12.12.2024, станом на дату укладення договору факторингу від 26.07.2024 строк дії договору № 4227273 від 18.12.2023 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські Фінансові Операції» у період з 26.07.2024 по 12.12.2024 (139 календарних днів) здійснило у межах погодженого строку надання кредиту нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у розмірі 2,5% в день, у розмірі 31275,00 грн. Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, після укладення договору факторингу та переходу права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ані на рахунки позивача, ані на рахунки первісного кредитора. Отже, відповідач має перед позивачем заборгованість за договором № 4227273 від 18.12.2023 у розмірі 90125,00 грн, яка складається з: суми заборгованості з тіла кредиту - 9000,00 грн; нарахованих первісним кредитором процентів - 49850,00 грн; нарахованих позивачем процентів - 31275,00 грн. В зв`язку з викладеним позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. 10.02.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. За клопотанням представника позивача витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію про те, чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів по рахунку, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 18.12.2023 по 27.12.2023 з відображенням часу зарахування коштів; інформацію про номер телефону, на який надсилається інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 18.12.2023 по 27.12.2023 (а.с.114-115). У судовому засіданні 03.03.2025 суд долучив до матеріалів справи надану 03.03.2025 стороною позивача копію Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024. Представник ТОВ «Українські Фінансові Операції» адвокат Дідух Є.О. 03.03.2025 подав до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив провести судове засідання без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач (згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України) у судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 03.03.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що ТОВ «Лінеура Україна» є фінансовою установою, основним видом економічної діяльності якої є кредитування (а.с.17-20). ТОВ «Українські Фінансові Операції» є фінансовою установою, одним із видів економічної діяльності якої є кредитування (а.с.31-37). 18.12.2023 о 20:20:07 [PERSON] електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту ТОВ «Лінеура Україна», де ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовною загальною вартістю кредиту, наданими з урахуванням обраних ним умов кредиту (а.с.41-43). Того ж дня 18.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» (Товариство) та [PERSON] (Клієнт) дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем товариства, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», укладено договір № 4227273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано позичальником 18.12.2023 о 20:20:07 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 74521 (а.с.45-54). За умовами договору, Товариство зобов`язується надати клієнту кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п.2.1). Сума кредиту складає 9000,00 грн (п.1.2). Строк кредиту 360 днів. Сплата процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього договору (п.1.3). Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору (п.1.4.1). Знижена процентна ставка становить 1,75% в день та застосовується, якщо клієнт до 16.01.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п.1.4.2). Дати надання кредиту 18.12.2023 або 19.12.2023. Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства (п. 1.1). Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами з урахуванням особливостей його підписання відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та нормативних актів Національного банку України (п.9.3). Договір містить реквізити сторін, зокрема прізвище, ім`я та по батькові відповідача, серію та номер його паспорта, дату його видачі, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу реєстрації місця проживання, номери телефонів і адресу електронної пошти, реквізити належного клієнту платіжного засобу для перерахування клієнту коштів за цим договором - [NUMBER] . Також, 18.12.2023 о 20:20:07 [PERSON] підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 74521 Додаток № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4227273 від 18.12.2023, що містить Графік платежів з 16.01.2024 по 12.12.2024 включно; та Додаток № 2 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4227273 від 18.12.2023 (Інформаційне повідомлення) (а.с.44,55). Відповідач з викладеними у договорі а також у додатках до нього, умовами кредитування погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на них проставив свій електронний підпис. Ухвала суду від 10.02.2025 в частині витребування доказів АТ «Універсал Банк» не виконана, витребувані докази суду не надані та суду не повідомлено у встановлений строк про неможливість подати такі докази із зазначенням причин. Водночас, виконання ТОВ «Лінеура України» свого зобов`язання перед відповідачем за договором № 4227273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.12.2023 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26.07.2024 № 3127-2607. Так, переказ коштів, виданих в рамках договору № 4227273 від 18.12.2023 здійснено відповідно до укладеного між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» договору на переказ коштів №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, на підставі якого ТОВ «Універсальні платіжні рішення» перерахувало 18.12.2023 о 20:21:12 кошти на суму 9000,00 грн на платіжну картку клієнта [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 321820448 (а.с.64). Отже, між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» 18.12.2023 укладено електронний договір № 4227273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами яких загальна сума кредиту складає 9000,00 грн, строк кредитування 360 днів, з 18.12.2023 по 12.12.2024 включно. Виконання ТОВ «Лінеура Україна» свого зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором шляхом зарахування кредитних коштів у розмірі 9000,00 грн на платіжну картку відповідача № [NUMBER] (у договорі № 4227273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.12.2023 номер кредитної картки зазначений [NUMBER] ) підтверджується наданими позивачем доказами. 26.07.2024 між ТОВ «Українські Фінансові Операції» (Фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) укладений договір факторингу № 26/07/2024, згідно з умовами якого клієнт - ТОВ «Лінеура Україна» відступив фактору ТОВ «Українські Фінансові Операції» право грошової вимоги за кредитним договором № 4227273 від 18.12.2023 у розмірі 58850,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 9000,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 49850,00 грн, що підтверджується копією договору факторингу, копією Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 26.07.2024 за договором факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024, копією витягу з реєстру боржників, копією платіжної інструкції про сплату ТОВ «Українські Фінансові Операції» на користь ТОВ «Лінеура Україна» ціни продажу за договором факторингу (а.с.21-30,62). Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено шляхом розміщення відповідної інформації в особистому кабінету та направлення 29.07.2024 о 11:17 sms-повідомлення на номер телефону відповідача [NUMBER] , який був зазначений останнім при укладенні кредитного договору (а.с.69). Отже, набуття позивачем права вимоги за договором № 4227273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.12.2023 щодо позичальника [PERSON] доведено, підтверджується матеріалами справи. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором 4227273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.12.2023, складеного ТОВ «Лінеура Україна» станом на 26.07.2024, за період з 18.12.2023 по 26.07.2024 вбачається наявність заборгованості у розмірі 58950,00 грн, з яких: 9000,00 грн - тіло кредиту, 49950,00 грн - проценти за користування кредитом (а.с.78-82). З вказаного розрахунку вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувалися позичальнику з 18.12.2023 по 16.01.2024 включно за зниженою процентною ставкою у розмірі 1,75% у день (157,50 грн); а з 17.01.2024 по 26.07.2024 за стандартною процентною ставкою у розмірі 2,5% у день (225,00 грн), що передбачено умовами договору. За період кредитування позичальником частково сплачена заборгованість за процентами у загальному розмірі 100,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 4227273 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.12.2023, складеним ТОВ «Українські Фінансові Операції», за період з 27.07.2024 по 12.12.2024 позивачем відповідачу нараховані проценти у розмірі 31275,00 на суму основного боргу у розмірі 9000,00 грн за стандартною процентною ставкою - 2,50% (225,00 грн) (а.с.104-106). Проценти за договором нараховані первісним кредитором та позивачем у межах строку кредитування. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Пунктом 5.1 (3) Договору передбачено право кредитора укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договорами факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідач свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості належним чином не виконав, фактично отримані та використані надані грошові кошти за кредитними договорами в добровільному порядку не повернув, не сплачував кредит та проценти за його користування вчасно та у повному обсязі, доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитними договорами позивачу або первісному кредитору матеріали справи не містять. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем розрахунки заборгованості не спростовані, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованостей та їх розміру суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.14). Також, позивач просить стягнути витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування розміру понесених позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн до матеріалів справи надано копії таких документів: договору № 01/08-2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, укладеного між ТОВ «Українські Фінансові Операції» та адвокатом Дідухом Є.О.; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; Акту приймання-передачі наданих послуг № 4227273 від 11.12.2024 до договору № 01/08-2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, складеним та підписаним ТОВ «Українські Фінансові Операції» та адвокатом Дідухом Є.О., відповідно до якого підготовка та подача позовної заяви про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 4227273 становить у загальному розмірі 10000,00 грн; детального опису робіт (наданих послуг) № 4227273 від 11.12.2024, згідно з яким адвокатом надана така допомога: підготовка та направлення адвокатського запиту АТ «Універсал Банк»; підготовка та направлення до суду клопотання про витребування доказів; підготовка та направлення до суду позовної заяви (а.с.38-40,59, 65). Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд зауважує, що наданий до суду детальний опис робіт не містить інформації про вартість кожної з наданих послуг та витраченого адвокатом часу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність. Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявив. Суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в цій справі не є співмірним зі складністю справи, оскільки справа є типовою та нескладною, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у справі невеликий обсяг досліджуваних доказів, судова практика по справах цієї категорії є сталою та не потребує додаткового вивчення, дослідження, представник позивача адвокат Дідух Є.О. участі у судовому засіданні не брав, просив розглядати справу без участі позивача, в рамках цієї справи адвокатом надісланий лише один запит та заявлено до суду тільки одне клопотання про витребування доказів. Тому, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та неспівмірним, не є розумним та обґрунтованим, не доведено, що всі витрати були фактичними, неминучими та необхідними, а отже наявні підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу до розміру 5000,00 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved