Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~17.12.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить: 1) встановити факт самостійного виховання та утримання з квітня 2021 р. [PERSON] свого сина [PERSON] , [INFO] ; 2) судовий збір, сплачений при зверненні до суду, не стягувати з відповідача. \~ \~ \~ \~Позивач мотивує свої вимоги тим, що вона з 01.10.2011 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Згодом, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігові від 23.04.2021 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу, як зазначає позивач, син [PERSON] залишився проживати разом із нею та в даний момент перебуває на її утриманні. \~ \~ \~ \~Так, з часу розірвання шлюбу та припинення спільного проживання з відповідачем, останній поступово скорочував свою участь у вихованні сина, а з квітня 2023 р. взагалі майже не приймає участі у його виховання та самоусунувся від утримання дитини, оскільки з 11.04.2023 р. почав працювати в Благодійній організації «Благодійний фонд «Швейцарський фонд з протимінної діяльності ФСД в Україні» на посаді провідний механік. За даною посадою передбачені регулярні відрядження по всі території України. \~ \~ \~ \~Крім того, спільний син сторін [PERSON] зареєстрований та проживає разом із позивачкою в м. Чернігові, у той час коли відповідач свого житла в місті не має взагалі, та наскільки відомо позивачці, навіть не орендує, оскільки працює в м. Києві, де і буває в перервах між відрядженнями. Також позивач звертає увагу і на те, що у створенні належних матеріально-побутових умов для дитини відповідач участі не приймав. \~ \~ \~ \~Тим не менш, позивачка, маючи достатнє матеріальне забезпечення за місцем служби, в змозі самостійно належно утримувати дитину, а тому не скористалася правом на стягнення аліментів з відповідача, який не проживає разом з дитиною. До суду з даного приводу не зверталася. Позивачці відомо, що у відповідача маються батьки похилого віку та престаріла бабуся, яким він допомагає матеріально, відтак до цього часу вона не вимагала з нього коштів на утримання дитини. Забезпеченням дитини продуктами харчування, необхідним приладдям до школи, або побутовими речами займається позивач. \~ \~ \~ \~Під час фази активних бойових дій в м. Чернігові, а саме з середини березня 2022 р. позивачка вивезла малолітнього [PERSON] за кордон. Також, син позивачки потребував оздоровлення та відпочинку, який йому забезпечувала його матір, позивач по справі, а саме возила на море до Турецької Республіки у 2021 та 2023 р.р. Син сторін не виїздив на відпочинок з батьком, не перебував та не перебуває у нього під час шкільних канікул, на вихідних, тощо, як стверджує позивач у своїй позовній заяві. \~ \~ \~ \~Поряд з цим, позивач наголошує на тому, що дана позовна заява не має на меті оспорювання або припинення батьківських прав відповідача, а вжита як засіб для отримання статусу матері, що самостійно виховує та утримує дитину, в контексті вимог ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Саме встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини надає військовослужбовцю підстави для звільнення з військової служби. Вказане питання постало під час дії правового режимі воєнного стану безвідносно спору з батьком дитини щодо належного виконання батьківських обов`язків. Позивачка на даний час є військовослужбовцем ЗСУ, а саме: проходить службу на посаді діловод військової частини [NUMBER] , військове звання солдат, ВОС стрілець, де службу проводить за контрактом з 24.01.2024 р., строк дії контракту 3 роки, або до закінчення особливого періоду. \~ \~ \~ \~Отож, враховуючи обставини, які склалися у позивачки в родині, а саме те, що вона як військовослужбовець наражається на підвищений ризик, але вона самостійно виховує дитину. При цьому, робота відповідача, батька дитини, також пов`язана з підвищеним ризиком, а саме проведення розмінування. Відтак, виходячи з інтересів дитини у позивачки є потреба отримати право на дострокове розірвання контракту, тобто звільнення з військової служби. \~ \~ \~ \~Тож, з наведеного слід зробити висновок, що відповідач фактично не приймає участі у вихованні та утриманні спільної дитини з позивачем, а тому позивачка звертається з даним позовом до суду, оскільки факт самостійного виховання та/або утримання дитини не може бути встановлений у позасудовому порядку, адже жодний орган влади не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, крім встановлення лише у судовому порядку в суді цивільної юрисдикції. Ухвалою суду від 24.12.2024 р. провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 21.01.2025 р. 03.01.2025 р. на адресу суду надійшла заява від відповідача, в якій зазначено, що у зв`язку із зайнятістю по роботі, він не має можливості бути присутнім при розгляді справи, а тому просить розглядати дану справу у його відсутність. Цією заявою відповідач також визнав, в повному обсязі, позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення пояснюючи це тим, що вихованням та утриманням сина [PERSON] дійсно займається тільки його мати, позивач по справі, оскільки відповідач не має можливості забезпечити належну увагу та вихованню сину, адже працює в організації «Благодійний фонд «Швейцарський фонд з протимінної діяльності ФСД в Україні», яка займається гуманітарним розмінуванням територій, які перебували в зоні бойових дій, що як наслідок потребує постійного відрядження. Разом з тим, відповідач утримує своїх батьків пенсіонерів та престарілу бабусю у зв`язку з тим, що останні отримують мінімальні пенсії, але мають численні захворювання, а в результаті не мають можливості забезпечувати себе самостійно лікуванням, харчуванням, будинок паливом. Також відповідач звертає увагу суду на те, що він не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, але на даний час склалися така життєва ситуація, яка не дозволяє ці обов`язки виконувати належним чином. Підготовче засідання призначене на 21.01.2025 р. відкладено на 03.02.2025 р. у зв`язку із заявою представника позивача про відкладення та залучення третьої особи до участі у справі, а саме Військової частини [NUMBER] . Ухвалою судді від 03.02.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін на 21.02.2025 р. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, позовні вимоги визнає на підставі його поданої заяви до суду зазначеної вище. Третя особа 1 Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради в судове засідання не забезпечили явку свого представника, надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Третя особа 2 Військова частина [NUMBER] у судове засідання не забезпечила явку свого представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова справа № 751/870/21 від 23.04.2021 р., встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.13,14) Відповідно до Свідоцтва про народження, яке видано повторно, Серії [NUMBER] , актовий запис № 1743, встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , де в графі «батько» зазначений [PERSON] , а в графі «мати» зазначена [PERSON] (а.с.11). Згідно із довідки № 8276 від 14.11.2024 р. наданої Чернігівською міською радою Управління Адміністративних послуг, встановлено, що станом на 13.11.2024 р. за адресою [ADDRESS] зареєстровані: 1) [PERSON] , [INFO] , 2) [PERSON] , [INFO] , 3) [PERSON] , [INFO] , 4) [PERSON] , [INFO] , 5) [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Також підтвердження місця реєстрації позивачки разом з сином сторін підтверджується Витягами з реєстру територіальної громади № 2024/013092476 від 30.10.2024 р. та № 2024/013790615 від 14.11.2024 р. наданих Чернігівської територіальною громадою (а.с.9,10). Також, згідно адвокатського запиту від 13.11.2024 р., Чернігівська гімназія № 28 Чернігівської міської ради надала 21.11.2024 р. відповідь № 168 на запит, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , дійсно навчається в 4-Б класі Чернігівської гімназії № 28 Чернігівської міської ради. Відповідно до характеристики, наданої класоводом 4-Б класу [PERSON] , учень [PERSON] навчається у Чернігівській гімназії № 28 з 1 класу. За цей час хлопчик зарекомендував себе старанним учнем. Має здібності по засвоєнню навчального матеріалу. До виконання домашніх завдань ставиться відповідально. На заняття приходить вчасно, має охайний зовнішній вигляд. Батьки розлучені. Вихованням сина займається мати [PERSON] . Класовод неодноразово спілкувався з матір`ю, яка цікавиться успішністю й поведінкою сина, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класу. У родині панують доброзичливі стосунки. Батько [PERSON] не проживає з родиною (а.с.15,16,19) Відповідно до адвокатського запиту від 13.11.2024 р., Чернігівська міська рада Управління (служба) у справах дітей надала 20.11.2024 р. відповідь на запит, якою відмовлено у проведенні (службою) у справах дітей обстеження житлово-побутових умов проживання дитини за місцем реєстрації у [ADDRESS] , а також повідомлено що такий акт обстеження житлово-побутових умов проживання дитини буде наданий на вимогу суду (а.с.20,22) Згідно довідки від 28.11.2024 р. наданої Благодійною організацією «Благодійний фонд «Швейцарський фонд з протимінної діяльності ФСД в Україні», встановлено, що [PERSON] дійсно працює в Благодійній організації «Благодійний фонд «Швейцарський фонд з протимінної діяльності ФСД в Україні» на посаді провідний механік з 11.04.2023 р. (наказ на прийняття № БО-067 від 10.04.2023 р.). За даною посадою передбачені регулярні відрядження по всій території України (а.с.34,35). Згідно із копій закордонного паспорту позивачки (а.с.24-28) та сина [PERSON] (а.с.29-31), встановлено, що останні виїжджали за кордон у 2021 та 2023 р.р. до Турецької Республіки. Також даний факт підтверджується копіями посвідки на проживання в Турецькій Республіці позивача та її дитини (а.с.32,33). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України). Частиною 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та ст. 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України, встановлено, що рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченому ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у ст. ст. 150, 151 СК України. За приписами ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченому ч. 5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Так, згідно ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно із ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено звільнення військовослужбовців з військової служби через сімейні обставини, серед іншого, у разі самостійного виховання військовослужбовцем дитини (дітей) віком до 18 років. У подальшому ЗУ від 11.04.2024 р. № 3633-ІX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» до ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» внесено зміни та п. 4 ч. 1 ст. 23 цього Закону викладено у такій редакції: не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Отже встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини позивачу необхідно для того, щоб розірвати контракт про проходження військової служби, оскільки згідно з вимог ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», саме встановлення такого факту надає військовослужбовцю підставу для звільнення з військової служби, а як встановлено судом, остання самостійно виховує та утримує дитину і в даний час наражається на підвищений ризик. Враховуючи досліджені судом обставини справи та докази надані позивачем на обґрунтування своїх вимог, взявши до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та встановити факт самостійного виховання та утримання з квітня 2021 р. [PERSON] свого сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн (а.с.1), 50 % якого, з врахуванням даних вимог процесуального закону, у розмірі 605,60 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, у зв`язку із визнанням позову відповідачем, а решта витрат в розмірі 605,60 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved