Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

02 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, з проханням : визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ,- вартістю 323340,00 грн., який належав [PERSON] , який помер [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що позивач є рідною та єдиною дочкою [PERSON] , 1932 року народження, який помер [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина на майно за заповітом, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа будинку 75,9 м2, 1976 року забудови. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом та у передбачений законом строк вона звернулась до Другої бориспільської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру №55173581 від 19.02.2019 року. 10 вересня 2024 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, проте 10 вересня 2024 року державним нотаріусом Другої бориспільської державної нотаріальної контори винесено постанову № 1257/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач зазначає, що даний житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, її покійний батько побудував власною працею та коштами, записав в погосподарську книгу, прожив у ньому все життя, але при житті не оформив право власності на домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Також зазначає, що згідно із висновком про вартість майна - ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] складає 323340,00 грн. Через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно батька, позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, а тому вимушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 04 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 25-26). Ухвалою від 04 грудня 2024 року, з урахуванням ухвали від 07 січня 2025 року про виправлення описки, за клопотанням представника позивача було витребувано від Другої бориспільської державної нотаріальної контори витяг зі спадкового реєстру про те, чи відкривалася спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а також копію спадкової справи щодо майна померлої (а.с. 36-37, 46). 14 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 92). У судове засідання учасники справи не з`явились. Представником позивача [PERSON] подано заяву з проханням розглядати справу за відсутності позивача та її представника, позов підтримує, просить задовольнити (а.с. 93). Відповідачем Вороньківською сільською радою Бориспільського району Київської області до суду подано клопотання з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради. Заперечень по суті позову, відзиву не подали (а.с. 96). Дослідивши надані заяви, письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] у віці 86 років помер [PERSON] , [INFO] , про що Виконавчим комітетом Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області було здійснено актовий запис №29 від 06 вересня 2018 року та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Позивач [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою померлого, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28серпня 1959 року (а.с.10) та Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 серпня 1986 року, відповідно до якого позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.11). 06 травня 2015 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області Тригуб К.А., зареєстрований в реєстрі за №19, відповідно до якого він зробив розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно, будівлі де б воно не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів у власність своїй дочці [PERSON] , 1959 року народження (а.с. 12). Згідно із Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.02.2019 №55173581 (а.с.15) Другою бориспільською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №66/2019 (номер у спадковому реєстрі: 63780136) щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 вересня 2024 року №1257/02-31 державного нотаріуса Другої бориспільської державної нотаріальної контори Скрипки А.О. (а.с.16) позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки згідно довідки комунального підприємства Бориспільської міської ради «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» №1249 від 29 серпня 2024 року право власності на зазначений будинок, станом на 31.12.2012, не зареєстрований, а також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, отриманої 10 вересня 2024 року, право власності на вищезгаданий житловий будинок не зареєстровано. Та обставина, що право власності на зазначений житловий будинок не зареєстровано, також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - №409770022 від 27.01.2025 (а.с.54). Згідно із випискою з погосподарської книги № 3 виконавчого комітету Вороньківської сільської ради с. Сошників за 2021-2025 роки, вих. № 17-16-09/165 від 18.09.2024 року (а.с.22) згідно погосподарського обліку Вороньківської сільської ради житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , дійсно обліковується за померлим гр. [PERSON] . Ця обставина також підтверджується довідкою, виданою 12.02.2019 за №53 Сошниківською сільською радою Бориспільського району Київської області (до реорганізації об`єднання територіальних громад), а саме, що житловому будинку, який належав померлому [PERSON] на підставі погосподарської книги Сошниківської сільської ради за 2016-2020 року Бориспільського району Київської області була присвоєна поштова адреса - [ADDRESS] (а.с.11). Згідно із технічним паспортом, виготовленим 14 серпня 2024 року КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації», домоволодіння [ADDRESS] складається з: житловий будинок літ.-А1 (1976 рік побудови); прибудова літ.-al; гараж літ.-Б та Г; погріб літ.-В; літній душ літ. -Д; гараж літ.-Е; господарська будівля літ.-Е; колонка літ.-К; яма вигрібна літ.-Л, огорожа №1 - № 5 (а.с.17-20). Ця обставина також підтверджується Довідкою №12949 від 29 серпня 2024 року, виданою [PERSON] КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації», згідно із якою станом на 31.12.2012 реєстрація права власності відсутня, самочинне перепланування та будівництво відсутнє (а.с.21). Згідно із висновком про вартість майна, виготовленим 24 серпня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] складає 323340,00 грн. (а.с.23). Крім того встановлено, що мати позивачки [PERSON] померла у віці 69 років [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 03 січня 2006 року виконкомом Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.67). Згідно із даними, що містяться у витребуваній судом копії спадкової справи, яка була відкрита 13.06.2006 року у Бориспільській районній державній нотаріальній конторі (після реорганізації Друга бориспільська державна нотаріальна контора) щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину - спадкоємець за законом чоловік померлої [PERSON] (а.с.63-87). Також встановлено, що свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок не видавалося. З долученої до матеріалів спадкової справи копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно 06 травня 1974 року Сошниківською сільською радою Бориспільського район Київської області (а.с.68), встановлено, що батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 січня 1957 року. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса. Так, за змістом ст. ст. 1216, 1218\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦПК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~1270\~Цивільного кодексу\~України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Також суд враховує, що «Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства Української РСР, було передбачено необхідність реєстрації усіх будинків в бюро технічної інвентаризації місцевих органів виконавчої влади. Разом із з цим згідно з листом-роз`ясненням Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарчі (присадибні) будівлі і споруди, збудовані до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі за окремою визначеною «спрощеною» процедурою. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування такого об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на об`єкт. Пунктом 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі Порядок), передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 149/2547/19-ц (провадження № 61-14132св21) зазначено, що «будинки, які були збудовані до 1992 року, не потребували введення до експлуатації, при набутті права власності на такі об`єкти. Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 26 лютого 2020 року у справі № 607/16873/18, провадження № 61-12451св19; від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/17, провадження № 61-1978св20». Таким чином встановлено, що спірний будинок який був побудований у 1976 році, не потребував введення його в експлуатацію. Крім того, будинок побудований у період перебування батьків позивачки у зареєстрованому шлюбі, та відповідно до ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України 1969 року, є спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , частки яких в силу положень ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю України 1969 року визнаються рівними, по частині за кожним з подружжя. Отже, в силу положень ст.1268 ЦК України 2003 року, батько позивачки [PERSON] успадкував після смерті дружини належну їй частину будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, і позивач, яка в установленому законом порядку прийняла спадщину за заповітом після померлого батька [PERSON] , з моменту відкриття спадщини набула право на спадщину, у тому числі на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з досліджених у судовому засіданні документів встановлено, що спору щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] не існує. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса. Вимоги щодо відшкодування понесених судових витрат позивач не заявляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved