Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

До суду звернувся представник позивача Комунального підприємства Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» Демченко А.Г. з заявою про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 210/5249/23 за позовом Комунального підприємства Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, зазначивши, що при ухваленні рішення по справі судом не вирішено питання про судові витрати, які відповідачем були понесені при подачі апеляційної скарги на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2023 року в розмірі 2 684, 00 грн., що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в заяві про ухвалення додаткового рішення, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2024 позовну заяву Комунального підприємства Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за теплову енергію за період з 25.10.2021 по 23.03.2023 в розмірі 28478,04 грн., за абонентське обслуговування за період з 25.10.2021 по 31.05.2023 в розмірі 371,95 грн., суму збитків від інфляції за період з квітня 2023 року по червень 2023 року в розмірі 843,12 грн., суму 3% річних за період з 03.04.2023 по 11.09.2023 в розмірі 380,50 грн. Стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» судовий збір в сумі 2684,00 грн.. 10 лютого 2025 року на адресу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від представника позивача Комунального підприємства Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» Демченка А.Г. надійшла заява, в порядку ст. 141 ЦПК України, про стягнення судових витрат у справі, які складаються з витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2684,00 грн. З огляду на те, що питання розподілу судових витрат, які складаються з витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2684,00 грн., понесених позивачем, суд не вирішував, є правові підстави для ухвалення додаткового рішення. Судом встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2023 року справу за позовом КПТМ «Криворіжтепломережа» було направлено до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07.03.2024 року апеляційну скаргу КПТМ «Криворіжтепломережа» задоволено, ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. При поданні апеляційної скарги на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 27.10.2023 року КПТМ «Криворіжтепломережа» сплатило судовий збір у розмірі - 2 684, 00 грн. згідно платіжного доручення № 86 від 10.01.2024 р. (а.с. 61). Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина друга статті 270 ЦПК України). Згідно з частиною третьою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Саме такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Згідно із пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року№10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», яким передбачено, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 353 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св 18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи,

Outcome: approved