Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач [PERSON] , яка діє як законний представник від імені та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Максим Олексійович, Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації та припинення права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № 164 , виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 06.12.1999 на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1890 від 16.09.1999 належить квартира [ADDRESS] (право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу за № 435п за реєстровим № 444-14). 13.11.2020 [PERSON] у приміщенні Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, до якої вона з`явилася добровільно, на випадок своєї смерті склала заповіт, яким зробила наступне розпорядження: усю належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. 14.11.2022 позивачу стало відомо, що з 24.06.2022 квартира [ADDRESS] не належить [PERSON] , оскільки приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. було посвідчено договір дарування квартири, який нібито був укладений між [PERSON] та [PERSON] . Предметом договору дарування стала квартира [ADDRESS] . Позивач впевнена, що [PERSON] не підписувала вказаний договір дарування. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. 24.06.2022 за реєстровим № 81; скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у реєстрі прав власності на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63975111 від 24.06.2022, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. про державну реєстрацію прав власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2153298212101, яким зареєстровано право власності за [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер: 81, виданого 24.06.2022; скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності № 47156546 від 24.06.2022 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна: квартиру, загальною площею 115.3 кв. м., житловою площею 57,6 кв.м., яка розташована за адресою за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2153298212101), внесений до реєстру приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О., індексний номер: 63975111 від 24.06.2022; припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2022 [PERSON] відстрочено до розгляду справи по суті сплату судового збору по цивільній справі за позовом [PERSON] , яка діє як законний представник від імені та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , де третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Максим Олексійович, про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації та припинення права власності (а.с.85 т.1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2022 в порядку забезпечення позову заборонено [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) та (або) її законним представникам, на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження, переоформлення та державну реєстрацію спірного нерухомого майна, в тому числі заборони проведення торгів з відчуження майна, укладення договорів оренди відносно майна, примусового виселення осіб зі спірного майна, внесення до статутних фондів юридичних осіб, тощо, а саме: квартири № 164 , загальною площею 115.3 кв.м., житловою площею 57.6 кв.м., що складається: 1- коридор, 2 - санвузол, 3 - житлова, 4 - кухня, 5 - житлова, 6 - житлова, 7 - санвузол, І - лоджія, II - балкон, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2153298212101). Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема нотаріусам та іншим органам чи особам, які мають право виконувати чи виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (інші реєстраційні дії) щодо квартири № 164 , загальною площею 115.3 кв.м., житловою площею 57.6 кв.м., що складається: 1- коридор, 2 - санвузол, 3 - житлова, 4 - кухня, 5 - житлова, 6 - житлова, 7 - санвузол, І - лоджія, II - балкон, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2153298212101), до набрання рішенням суду чинності (а.с.87-88 т.1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2022 в порядку забезпечення доказів задоволено клопотання позивача та витребувано докази у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар М.О. (а.с.99 т.1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.01.2023 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено її розгляд проводити в порядку загального позовного провадження (а.с.105 т.1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2023 задоволено клопотання адвоката Чередник І.О. та витребувано докази зі Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області (а.с.241 т.1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2023 задоволено клопотання адвоката Чередник І.О. та витребувано докази у Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.47-48 т.2). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2023 витребувано докази зі Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.93 т.2). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2023 у цивільній справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.13 т.3). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.08.2023 цивільну справу №199/8941/22 витребувано з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.40 т.3). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Чередник І.О., на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2023 (а.с.43 т.3). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.09.2024 апеляційного скаргу адвоката Чередник І.О. в інтересах [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2023 залишено без змін (а.с.105-108 т.3). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2023 провадження у справі поновлено (а.с.164 т.3). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2023 цивільну справу направлено судовим експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової почеркознавчої експертизи, яка призначена ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2023 з урахуванням ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2023. Зупинено провадження у справі (а.с.220-221 т.3). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2024 провадження у справі поновлено (а.с.239 т.3). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2024 витребувано докази у слідчого Слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями СУ ГУНП в Дніпропетровській області Коваліхіна Євгена (а.с.53-54 т.4). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2024 у цивільній справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Зональному експертному сектору Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ України у Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго,23) (а.с.84 т.4). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Алексєєв О.Є., на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2024 (а.с.106 т.4). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.05.2024 апеляційного скаргу [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Алексєєв О.Є. задоволено частково, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2024 в частині визначення експертної установи змінено. Проведення експертизи доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (а.с.151-157 т.4). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2024 провадження у справі поновлено (а.с.236 т.4). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2024 витребувано докази з Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області (а.с.10 т.5). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2024 задоволено клопотання старшого судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Ус Д.О. та цивільну справу №199/8941/22 направлено до експертної установи. Зобов`язано Керівника Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області на вимогу експерта для проведення експертизи, надати оригінал реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2022 рік приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаря М.О., у якому за №81 зареєстровано договір дарування квартири [ADDRESS] від 24.06.2022, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с.34 т.5). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2025 провадження у справі поновлено (а.с.61 т.5). 28.02.2025 по справі ухвалено рішення. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники адвокати Чередник І.О. та Черкавський Ю.С. підтримали позов з підстав викладених у ньому. Зазначили, що відповідно до проведених експертиз встановлено, що підпис [PERSON] виконано іншою особою, тому є всі підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. У судовому засіданні 06.07.2023 відповідач просила відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки договір дарування квартири [ADDRESS] , був безпосередньо укладений [PERSON] як дарувальником задля погашення боргу її сина [PERSON] , який виник на підставі укладеного 29.12.2016 між ним та відповідачем договору позики. Представники відповідача адвокат Алексєєв О.Є. та [PERSON] в судовому засіданні підтримали відзив на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки оспорюваний договір дарування укладений з додержанням вимог чинного законодавства, судово-почеркознавча експертиза проведена з порушенням інструкції, а тому висновок експерта не може бути визнаний судом належним доказом по справі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій представник третьої особи [PERSON] просила ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини [PERSON] . Також 30.10.2023 нею були надані письмові пояснення, у яких остання просила задовольнити позовну заяву, оскільки орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради не надавав свій дозвіл на укладення договору дарування квартири [ADDRESS] , тоді як дозвіл був потрубен у звязку із реєстрацією та проживанням малолітньої дитини у спірній квартирі (а.с.145-147 т.2). Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Максим Олексійович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності. Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , експерта [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у власності [PERSON] перебувала квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № 164 , виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 06.12.1999 на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1890 від 16.09.1999 (право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу за №435п за реєстровим № 444-14) (а.с.19 т.1). 13.11.2020 [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. та зареєстрований у реєстрі за №3-2145, яким на випадок своєї смерті усю належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.28 т.1). 24.06.2022 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. та зареєстрований у реєстрі за №81, за яким [PERSON] подарувала та передала [PERSON] , яка прийняла у дар квартиру [ADDRESS] , загальною площею 115,3 кв.м., житловою площею - 57,6 кв.м. (а.с.110-111 т.1). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №2689 (а.с.31 т.1). Матеріалами справи підтверджено, що наразі в СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 12021040000000460, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2021 за ознаками кримінальному правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358 Кримінального кодексу України. Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Коваліхіна Є.Ю. від 25.01.2023 у даному кримінальному провадженні було призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України Александрової О.М. №СЕ-19/104-23/3281-ПЧ від 03.02.2023 підпис від імені [PERSON] на третій сторінці в графі дарувальник договору дарування квартири [ADDRESS] від 24.06.2022 - виконаний не [PERSON] , [INFO] , а іншою особою. Рукописний запис « [PERSON] » від імені [PERSON] на третій сторінці в графі дарувальник договору дарування квартири [ADDRESS] від 24.06.2022 - виконаний не [PERSON] , [INFO] , а іншою особою (а.с.195-198 т.1). У судовому засіданні 30.05.2023 експерт [PERSON] наданий нею висновок експертизи підтримала (а.с.152-154 т.2). Згідно листа слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Коваліхіна Є.Ю. від 24.07.2023 за вих.№2/7083 матеріали за фактом шахрайського заволодіння правом власності на майно з речовими доказами, в тому числі відносно об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , виділено в окреме кримінальне провадження. 05.07.2023 відділом слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за ч.4 ст.190 КК України, за №12023040000000675 (а.с.11 т.3). Судом також було досліджено висновок судового експерта Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Малікової М.В. № СЕ-19/105-23/3040-ПЧ від 14.09.2023, проведений в рамках кримінального провадження № 12023040000000675 від 05.07.2023, відповідно до якого підпис від імені [PERSON] в графі «Дарувальник» на третій сторінці договору дарування квартири [ADDRESS] від 24.06.2022 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О., зареєстрованого у реєстрі за №81, виконаний не [PERSON] , а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому її підпису. Рукописний запис « [PERSON] » в графі «Дарувальник» на третій сторінці договору дарування квартири [ADDRESS] від 24.06.2022 від імені [PERSON] в графі «Дарувальник» на третій сторінці договору дарування квартири [ADDRESS] від 24.06.2022 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О., зареєстрованого у реєстрі за №81, виконаний не [PERSON] , а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому її підпису. Підпис та рукописний запис від імені [PERSON] в графі «Підпис» у заяві від імені [PERSON] від 24.06.2022 про те, що права малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування квартирою [ADDRESS] відсутні, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О., виконані не [PERSON] , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису та почерку [PERSON] (а.с.85-95 т.3). У постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 686/23256/16-ц, від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17 зроблено висновки, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку. У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі № 125/1501/20-ц вказано на допустимість висновку експерта складеного в межах кримінального провадження, як письмового доказу у цивільній справі, оскільки експертиза проведена у кримінальному провадженні містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений. Отже висновки експерта, складені в межах кримінального провадження, можуть бути письмовими доказами у розглядуваній справі (див. додатково постанову Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 761/4564/19). Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17 зазначив, що статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. У постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 759/15556/18 Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку незгоди з висновком експерта за результатами експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, сторона не позбавлена можливості заявити клопотання про призначення експертизи у цивільній справі. Отже, висновок експерта, підготовлений в межах кримінального провадження особою, яка є атестованим судовим експертом, може бути визнаний доказом у цивільній справі, якщо експертиза проведена у кримінальному провадженні містила інформацію щодо предмета доказування у цивільній справі, навіть незважаючи на те, що на момент розгляду цієї справи вирок у кримінальному провадженні не ухвалено. З урахуванням викладеного, суд приймає, як належний доказ висновок експерта Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Малікової М.В. № СЕ-19/105-23/3040-ПЧ від 14.09.2023 та висновок експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Александрової О.М. № СЕ-19/104-23/3281-ПЧ від 03.02.2023, проведених в межах кримінального провадження, оскільки ці висновки містять інформацію щодо предмета доказування у даній цивільній справі. Задля дотримання принципу змагальності сторін, судом за клопотанням представників відповідача було призначено судову почеркознавчу експертизу в рамках даної цивільної справи. Відповідно до висновку старшого судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Ус Д.О. № 1350-24 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі від 24.01.2025 встановлено, що підписи та рукописні записи від імені [PERSON] , які розміщені на третій сторінці в графі «ДАРУВАЛЬНИК» двох екземплярах договору дарування квартири [ADDRESS] від 24.06.2022, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. - виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням справжнього її підпису. Підпис від імені [PERSON] , який розміщений на 33 аркуші в графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії», навпроти реєстрового запису № 81 де зареєстровано договір дарування квартири [ADDRESS] від 24.06.2022 в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаря М.О. за 2022 рік - виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням справжньому її підпису (а.с.43-54 т.5). Судом встановлено, що згідно інформації, наданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур від 23.03.2023 за вих.№6/5-2656 станом на 22.06.2022 склад зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] становив 4 особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.74 т.2). Утім, з матеріалів нотаріальної справи по посвідченню договору дарування квартири [ADDRESS] , вбачається, що в ній міститься інша довідка, в якій серед зареєстрованих осіб відсутні відомості про [PERSON] , [INFO] (а.с.114 т.1). Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що договір дарування був укладений у червні 2022 року в рахунок погашення боргу сина [PERSON] - [PERSON] . Одночасно з підписанням договору дарування було підписано заяву, що [PERSON] не має фінансових претензій до [PERSON] . Була домовленість, що [PERSON] доживе своє життя у спірній квартирі. Всі документи необхідні для укладення договору дарування квартири готував [PERSON] . До нотаріуса [PERSON] приїхала разом з сином (а.с.224-226 т.2). Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що дізнався про договір дарування квартири 24.06.2022 від слідчого. Влітку його матір [PERSON] була дуже в поганому фізичному стані. Свідок ніколи не пропонував переоформити спірну квартиру на [PERSON] . Свої зобов`язання за договорами позики та іпотеки 2016 року він виконав (а.с.249-250 т.2). Оцінюючи покази свідків [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає, що покази свідків протиріччять один одному. Оскільки обидва свідки є зацікавленими особами в даній справі, суд не бере до уваги їх покази. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Частина 1 статті 717 ЦК України передбачає, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зі змісту визначення правочину можна виділити такі основні його ознаки: 1) правочин є юридичним фактом, оскільки внаслідок його вчинення виникають, змінюються або припиняються цивільні права та обов`язки; 2) правочин - це вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи, і за цією ознакою правочин відрізняють від юридичних учинків, правові наслідки яких наступають в силу закону незалежно від волі його суб`єктів; 3) правочин породжує правовий наслідок (наприклад, бажання спадкодавця заповісти своє майно визначеному суб`єкту зумовлює виникнення для останнього цивільних прав та обов`язків); 4) правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права; 5) правочин завжди має бути правомірною дією, не може суперечити закону, інакше він не буде дійсним. Законодавцем встановлено презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним у судовому порядку. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вказане положення іменується «презумпцією правомірності правочину», яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц. Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України). Виходячи із презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України, частина третя статті 215 ЦК України), обов`язок доказування недійсності правочину покладається на сторону, яка його оспорює. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 522/23819/15-ц. За правилом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України). Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимим є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 299/957/14-ц (провадження № 61-5660св20). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Проаналізувавши вище наведене, суд приходить до висновку про необхідність визнання оспорюваного договору дарування недійсним, оскільки підпис [PERSON] виконаний іншою особою з наслідуванням її підпису. У зв`язку з вищевикладеним, оскільки доводи сторони позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та позивачем доведено обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, крім того, зважаючи на те, що факт укладення договору дарування квартири 24.06.2022, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондарем М.О. та зареєстрований у реєстрі за №81, за яким [PERSON] подарувала та передала [PERSON] , яка прийняла у дар квартиру [ADDRESS] , був також спростований висновком старшого судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Ус Д.О. № 1350-24 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі від 24.01.2025, суд приходить до висновку, що даний договір має бути визнаний судом недійсним. За висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені в Постанові від 11.09.2018 по справі № 909/968/16 рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт та не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав. У разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавств (за наявності таких прав). За встановлених обставин, договір дарування квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Максимом Олексійовичем, реєстровий №81 слід визнати недійсним та скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Максима Олексійовича про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63975111 від 24.06.2022, про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2153298212101, номер запису про право власності 47156546 від 08.11.2021, а також скасувати відпровідний запис про право власності № 47156546 від 24.06.2022 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] та припинити право власності [PERSON] на вказану квартиру. Що стосується тверджень представника відповідача адвоката Алексєєва О.Є. проте, що судом порушено право відповідача на справедливий суд, оскільки відмовлено у призначенні по справі повторної комплексної судово-почеркознавчої експертизи та відмовлено у долученні до матеріалів справи та дослідженні у судовому засіданні висновку експерта Українського центра судових експертиз №1-28/10 від 28 жовтня 2024 року, то суд зазначає наступне. Право на справедливий суд - це право особи, закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, що гарантує право на справедливий й публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Так, стороною позивача надано на підтвердження своїх доводів - висновок судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України Александрової О.М. №СЕ-19/104-23/3281-ПЧ від 03.02.2023 та висновок судового експерта Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Малікової М.В. № СЕ-19/105-23/3040-ПЧ від 14.09.2023, проведених в рамках кримінального провадження № 12023040000000675 від 05.07.2023. Водночас, задля дотримання принципу змагальності сторін, судом в даній цивільній справі за клопотанням сторони відповідача ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.03.2024 з урахуванням постанови Дніпровського апеляційного суду від 22.05.2024 по спраав було призначено судово-почеркознавчу експертизу, яка була проведена старшим судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Ус Д.О. № 1350-24 від 24.01.2025. Надання доказів стороною по справі, добутих у позасудовий спосіб не може свідчити про порушення судом права на дослідження доказів у повному обсязі. Під час розгляду даної справи, судом досліджені всі докази і надана їм відповідна оцінка. 17.07.2024 представником позивача адвокатом Чередник І.О. було подано до суду клопотання про вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката по справі №199/8941/22 (а.с.186-194 т.4). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано - договір про надання правничої (правової) допомоги №14/22 від 17.11.2022, розрахунок вартості однієї години надання послуг згідно умов укладеного договору про надання правничої (правової) допомоги №14/22 від 17.11.2022, акти виконаних робіт (наданих послуг) №1, 2, 3, 4, 5, 6 за договором про надання правничої (правової) допомоги №14/22 від 17.11.2022, прибуткові касові ордери. Адвокат Чередник І.О. ставить питання про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 156 750,00 грн. Враховуючи час розгляду справи - провадження відкрито 04.01.2023, участь представника позивача адвоката Чередник І.О. в судових засіданнях 07.02.2023, 21.02.2023, 15.03.2023, 11.04.2023, 30.05.2023, 22.06.2023, 06.07.2023, 10.07.2023, 17.08.2023, 04.12.2023, 07.02.2024, 21.02.2024, 13.03.2024, 19.03.2024, 27.03.2024, надання правової допомоги позивачу, відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 156 750,00 грн. З огляду на вищевикладене, з урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.ст. 141, 133, 137 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 529 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 156 750 грн. 00 коп., а всього в розмірі 158 279 грн. 20 коп. З [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 12 405 грн. 00 коп.

Outcome: approved