Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила поновити її на роботі в Новотроїцькому ліцеї №1 з дати звільнення на посаді вчителя української мови та літератури та стягнути з Новотроїцького ліцею середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі. Позовні вимоги обґрунтовував тими обставинами, що 01.05.2023 року наказом №1 позивача звільнено з роботи на підставі п.6 ч.1 ст.41 КЗпП України. Вважає, що звільнення незаконне та таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки бойові дії на території смт.Новотроїцьке Херсонської області не проводились. Крім цього, іншої роботи позивачу не було запропоновано. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача загальну суму середнього заробітку за 331 день вимушеного прогулу за період з 01 червня 2023 року по 17 вересня 2024 року в сумі 312563 грн. Ухвалою суду від 19.03.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала свої повноваження представнику, який подав заяву про розгляд справи без їх участі. Представниця відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву в строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не надав. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст.211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів та ухвалив заочне рішення. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення сторін. Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі наказу директора Новотроїцького ліцею №1 Новотроїцької селищної ради від 01.05.2023 року №31 [PERSON] було звільнений з посади вчителя української мови та літератури на підставі п.6 ч.1 ст.41 КЗпП України. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~статті 5-1 КЗпП України\~правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (пункт 6 частини 1\~статті 5-1 Кодексу законів про працю України). Відповідно до\~статті 36 Кодексу законів про працю України\~підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Статтею 40 Кодексу законів про працю України\~визначено підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця. Додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з окремими категоріями працівників за певних умов визначено\~статтею 41 Кодексу законів про працю України. Крім підстав, передбачених\~статтею 41 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадках, зокрема неможливості забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій (пункт 6). Розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 4 і 6 частини першої цієї статті, проводиться, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу (частина 4\~статті 41 Кодексу законів про працю України). Частиною 7\~статті 49-2 Кодексу законів про працю України\~визначено, що вивільнення працівників відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 41 цього Кодексу\~здійснюється в такому порядку: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 10 календарних днів; не пізніше ніж за 10 календарних днів до запланованого вивільнення працівників первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини вивільнення, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. У разі якщо вивільнення працівників є масовим відповідно до\~статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», роботодавець за 10 календарних днів до проведення звільнення повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників, а також протягом п`яти календарних днів проводить консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. До матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості переведення працівника на іншу роботу за його згоди при звільненні та не надано доказів на підтвердження виконання вимог ч.7\~статті 49-2 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з цим суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч.1,2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату. У зв`язку з цим, суд вважає необхідним стягнути з Новотроїцького ліцею №1 Новотроїцької селищної ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 312563 грн. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~ держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн грн.

Outcome: approved