Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, Військова частина [NUMBER] про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей матір`ю. Дана заява вмотивована тим, що позивачка у період з 10.05.2008 року по 11.10.2011 перебувала у шлюбі із [PERSON] , [INFO] у подружжя народився син [PERSON] (у подальшому прізвище дитини було змінено на [PERSON] ). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2010 року у справі № 2-372/2010 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , до його повноліття. На підставі вказаного рішення відкрито виконавче провадження № [NUMBER], яке перебуває на виконанні Лівобережного відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість [PERSON] складає 243 996,75 грн, на підставі чого державним виконавцем винесено 25.09.2024 постанову про арешт коштів боржника. Крім того, у період з 28.12.2011 року по 17.06.2015 рік позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2016 року у справі №332/2799/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , до його повноліття. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2018 року у справі №332/799/18 було зменшено розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі відповідного судового рішення відкрито виконавче провадження [NUMBER], яке перебуває на виконанні Лівобережного відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість [PERSON] складає 166 067,96 грн. Обидва неповнолітні сина мешкають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на повному утриманні виключно матері. [PERSON] офіційно працевлаштована, має офіційний стабільний дохід чим забезпечує повноцінне життя собі та дітям. В свою чергу батьки фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до синів, не відвідують їх, не цікавляться їх життям, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, не приймають жодної участі у матеріальному забезпеченні, мають заборгованість зі сплати аліментів. Необхідність встановлення факту самостійного виховання та утримання, заявник мотивує тим, що їй це потрібно для захисту прав та інтересів дітей, прав та інтересів позивача як матері, яка займається вихованням та утриманням дітей, а також, у майбутньому, для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дітей, їх переміщення, зняття з реєстрації та реєстрації місця проживання дитини (у разі потреби). Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились. Позивачка надала заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, подала заяву в якій просила цивільну справу розглядати без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від представника Військової частини [NUMBER] , також надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки предмет судового розгляду не стосується умов та порядку проходження військової служби позивачкою, а отже вирішення відповідного судового спору не вплине на права та інтереси військової частини. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а в силу ч. 3 ст. 211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів, при цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.05.2008 року по 11.10.2011 рік. Шлюб було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2010 року у справі №2-371/2010, на підставі якого 11.10.2011 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.13,18,21). Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (у подальшому прізвище дитини було змінено на [PERSON] , на підтвердження чого надасться Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян)(а.с.14, 15-17). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2010 року у справі №2-372/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до його повноліття (а.с.19-20). На підставі відповідного судового рішення відкрито виконавче провадження [NUMBER], яке перебуває на виконанні Лівобережного відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість [PERSON] складає 243 996,75 грн., на підставі чого державним виконавцем винесено 25.09.2024 постанову про арешт коштів боржника (а.с.22-24, 25-26). Крім того, [PERSON] у період з 28.12.2011 року по 17.06.2015 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.27). Шлюб було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2015 року у справі №332/2292/15 (а.с.28-29). Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] (а.с.30). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2016 року у справі №332/2799/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до його повноліття (а.с.31-32). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2018 року у справі №332/799/18 зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2016 року у справі №332/2799/16-ц до 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.33-34). На підставі відповідного судового рішення відкрито виконавче провадження [NUMBER], яке перебуває на виконанні Лівобережного відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість [PERSON] складає 166 067,96 грн (а.с.35-37). Після розірвання шлюбів обидва сина мешкають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на повному утриманні виключно матері. Водночас згідно довідок наданих навчальним закладом, де навчаються спільні діти (Запорізький навчально-виховний комплекс №67 ЗМР Запорізької обл.): що відповідачі не беруть участь у виховані дітей (не спілкуються з вчителями, не забирають дітей додому, не приходять на батьківські збори) (а.с.44,45). Згідно характеристик неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] наданих навчальним закладом, де навчаються спільні діти (Запорізький навчально-виховний комплекс №67 ЗМР Запорізької обл.) обидва сини характеризуються як дисципліновані учні, які мають добрий розвиток, гарно та сумлінно навчаються. Мати дітей [PERSON] (Позивач), виховує дітей сама, приділяє останнім належну увагу, відвідує батьківські збори, при цьому батьки дітей ніколи не відвідує школу, не цікавляться шкільним життям дітей, у вихованні дітей участі не беруть (а.с. 46,47). Долученими представником Органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Заводському району до матеріалів справи витягом із протоколу №30 комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 21.11.2024, довідкою ТОВ «Клініка сімейного типу «Фемелі Мед» №01-020 від 07.11.2024, актами обстеження умов проживання від 12.11.2024, Актом та Висновком оцінки потреб сім`ї від 21.11.2024, листом заступника директора Запорізького міського центру соціальних служб №2642/03-03 від 22.11.2024 підтверджується факт самостійного виховання позивачкою [PERSON] двох неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] . Допитані в судовому засіданні 30.01.2025 свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також підтвердили обставини самостійного виховання позивачкою двох синів. У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] пояснилм, що вони своїх батьків бачать дуже рідко, вихованням займається лише мати. Тобто, згідно вищенаведеного можна дійти висновку, що батьківські обов`язки стосовно синів виконує лише мати, яка самостійно займається їх вихованням. Діти мешкають разом з Позивачкою, в сім`ї панує доброзичлива атмосфера, діти зростають та розвиваються в любові та повазі, для них створені всі умови для повноцінного розвитку та виховання. Мати дітей офіційно працевлаштована, має офіційний стабільний дохід чим забезпечує повноцінне життя собі та дітям. В свою чергу батьки фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до синів, не відвідують їх, не цікавляться їх життям, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, не приймають жодної участі у матеріальному забезпеченні, мають заборгованість зі сплати аліментів. Таким чином факт проживання дітей з матір`ю, утримання та самостійного вихованням матір`ю дітей повністю підтверджується наданими доказами. Крім того зазначене не заперечувалось та визнано батьками дітей, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення матір`ю самостійного виховання неповнолітніх синів та їх перебування на повному утриманні матері. Встановлення факту того що позивач як мати самостійно виховує та утримує двох синів необхідно для захисту прав та інтересів дітей, прав та інтересів позивача як матері, яка займається вихованням та утриманням дітей, а також, у майбутньому, для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дітей, їх переміщення, зняття з реєстрації та реєстрації місця проживання дитини (у разі потреби). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Матеріалами справи доведено, що позивач має постійний та достатній дохід, самостійно займається вихованням та утриманням дітей, забезпечує їх матеріально та піклується про них, квартирі де мешкають діти створені належні умови для їх проживання та розвитку. Позивачка належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує синів усім необхідним, проявляє турботу, піклується про їх фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`я та успіхами. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги інтереси неповнолітніх дітей, суд вважає належними та обґрунтованими доводи позивача, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідачів судових витрат, понесені витрати залишаються за нею.

Outcome: approved