Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 10 000,00 грн, але не нижче 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 січня 2024 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.05.2021 у справі № 756/3522/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася мешкати з матір`ю, [PERSON] . Батько участі у вихованні та утриманні дитини не брав. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті матері вихованням та утриманням дитини повністю займається бабуся [PERSON] , батько участі у вихованні та утриманні дитини не бере, допомоги на оплату витрат на лікування дитини не надає, всі витрати після смерті її матері несуть бабуся [PERSON] та тітка дитини [PERSON] . Дитина має вади здоров`я, що потребує значної уваги при вихованні та додаткових витрат на утриманні дитини. Позивач забезпечує належні умови для проживання та розвитку [PERSON] , проживає з онукою за адресою: [ADDRESS] , у двоповерховому дуплексі, який складається з 4 кімнат. В свою чергу, дії відповідача свідчать про відсутність інтересу до умов життя своєї доньки та її фізичного стану. Відповідач з січня 2020 року перебуває за кордоном. Останнє відоме місце перебування - Німеччина. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, від 20 лютого 2025 року, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Позивач підтримала позицію представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення в інтересах дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.09.2014 відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1832. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.05.2021 у справі № 756/3522/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , яка наразі проживає з позивачем. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.10.2022 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до довідки дитячого корекційного садка «Мрія дитинства», після смерті [PERSON] повну оплату за надання освітніх і додаткових послуг спеціалістів, зокрема логопеда та корекційного педагога, здійснювали [PERSON] та [PERSON] , бабуся й тітка [PERSON] . У висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 04.04.2024 зазначено, що дитина виховується в неповній родині. Згідно з актом № 54 обстеження умов проживання, умови проживання за адресою: [ADDRESS] , відповідають санітарно-гігієнічним нормам, створено всі умови для виховання та розвитку дитини. Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, витребуваної ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.10.2024, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією [PERSON] у період з 01.09.2021 по 07.11.2024 в базі даних не виявлено. Відповідно до копії закордонного паспорта, [PERSON] виїхав з України 16.07.2021 в напрямку Російської Федерації. Свідок [PERSON] , яка є керівником дитячого садочку, в якому навчається дитина у судовому засіданні зазначила, що після смерті матері, дитиною займається бабуся і тітка, батько вихованням дитини не опікується. Свідок [PERSON] , яка є племінницею позивача, в судовому засіданні зазначила, що батько тривалий час не приймає участі в житті дитини, не цікавиться її життям, з 2021 року вона його не бачила. Згідно з висновком Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради від 16.01.2025 комісією прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім`ї якої проживає дитина. Згідно з ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 16.07.2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) суд зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Системний аналіз указаних вимог свідчить про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 357/12295/18, від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 13.04.2020 у справі № 760/468/18, від 11.03.2020 у справі № 638/16622/17, від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц та від 08.05.2019 у справі № 409/1865/17-ц. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що [PERSON] тривалий час проживає з бабусею [PERSON] , яка створила дитині належні умови для розвитку та проживання; [PERSON] усунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: тривалий час, з 2021 року, не спілкується з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її здоров`я, суд дійшов висновку, що за встановлених обставин є підстави для застосування такого виключного і надзвичайного способу впливу, як позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. У разі зміни свого ставлення до дитини або зміни обставин, що стали підставою для позбавлення батьківських прав, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду в загальному порядку з підстав, передбачених ст. 169 СК України, з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, позивач просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 10 000,00 грн, але не нижче 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, шляхом перерахування на особистий рахунок дитини. Згідно з ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання дитини, суду не надано. Також суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Крім того, суд враховує відомості про стан здоров`я дитини, які свідчать про наявність потреби у додаткових витратах на забезпечення її утримання та виховання. З огляду на зазначене, враховуючи обставини, перелічені в ст. 182 СК України, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, а саме стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 10 000 грн щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За таких обставин, враховуючи, що наразі питання щодо встановлення опіки над дитиною не вирішене, обґрунтованими є доводи позивача про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини. Суд стягує аліменти згідно з приписами ст. 191 СК України - від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору за вимогою про позбавлення батьківських прав, а також на користь держави судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з цим позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved