Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В., про припинення зобов`язань за договором іпотеки. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає про те, що 04.04.2008 року між нею та АКБ «Форум» був укладений кредитний договір № 0196/08/26-N, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 35000,00 доларів США, строком до 01.04.2033 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору між нею, [PERSON] та АКБ «Форум» був укладений договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності позивачу та [PERSON] . У зв`язку з посвідченням іпотечного договору нотаріусом 04.04.2008 року було накладено заборону на предмет іпотеки. Зазначає, що АКБ «Форум» було змінено строк дії кредитного договору шляхом звернення до суду з позовом до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2013 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість по поверненню кредитних коштів в сумі 308860,07 грн. Відповідно до ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2020 року стягувача ПАТ «Банк Форум» замінено на його правонаступника ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». Також відповідно до постанови приватного виконавця від 01.02.2024 року виконавче провадження було закінчено у зв`язку з повним виконанням рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2013 року. Таким чином заборгованість за кредитним договором № 0196/08/26-N від 04.04.2008 року сплачена повністю. Не зважаючи на повне виконання зобов`язань за кредитним договором № 0196/08/26-N від 04.04.2008 року відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження на переданий в іпотеку будинку за адресою [ADDRESS] , не знято, іпотека не припинена. У зв`язку з цим [PERSON] вважає, що оскільки основне зобов`язання, а саме зобов`язання за кредитним договором № 0196/08/26-N від 04.04.2008 року, припинилося у зв`язку з повним виконанням неї своїх обов`язків за цим договором перед ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», припиняється забезпечення його іпотекою, а також припиняється обтяження переданого в іпотеку житлового будинку. З огляду на зазначене, позивач просить суд визнати правовідносини за договором іпотеки від 04.04.2008 року, що укладений між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») та [PERSON] і [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Попович В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1850, такими, що припинені. Також просить суд припинити обтяження - заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер 6956282 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який зареєстровано 04.04.2008 року на підставі договору іпотеки, об`єкт обтяження домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17.12.2024 року та відкладено на 16.01.2025 року. Ухвалою суду від 16.01.2025 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 20.02.2025 року. Одночасно ухвалою від 16.01.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову. 27.12.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що для вирішення питання про припинення іпотеки суди повинні встановили факт припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням позичальником. Зазначає, що дійсно, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2013 року про стягнення заборгованості було виконане в рамках виконавчого провадження № 63776424, яке згідно з постановою від 01.02.2024 року закінчено. Однак, зобов`язання за кредитним договором не виконані у повному обсязі. При цьому зазначає, що ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» відступлено право вимоги на суму 39039,94 доларів США, а погашено тільки 9411,21 доларів США. Таким чином залишок боргу станом на 27.12.2024 року становить 29628,73 доларів США. Відтак жодну з передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку» підстав не можна застосувати в цьому випадку, а тому позовні вимоги не можуть бути задоволені. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову заперечує. Треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.04.2008 року між АКБ «Форум» (з 19.04.2010 року правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0196/08/26-N, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 35000,00 доларів США, строком до 01.04.2033 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 04.04.2008 року був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1850, згідно з яким в іпотеку передано житловий будинок за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з укладенням договору іпотеки нотаріусом накладена заборона відчуження зазначеного в договорі майна. Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 369952849 від 15.03.2024 року. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів банк звернувся до суду за захистом своїх прав. Так, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2013 року по справі № 303/1464/13-ц було задоволено позов ПАТ «Банк Форум» про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 308860,07 грн. 26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТзОВ «ФК «Веста» укладено договір відступлення права вимоги, за іпотечними договорами, в тому числі за договором № 1850 від 04.04.2008 року, відповідно до умов якого, банк відступив товариству права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених між банком та фізичними особами, зокрема, і за кредитним договором № 0196/08/26-N, укладеного з [PERSON] . Відповідно до ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2020 року стягувача ПАТ «Банк Форум» замінено на його правонаступника ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». З постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 63775923 від 01.02.2024 року встановлено, що рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2013 року (справа № 303/1464/13-ц) виконано, а тому виконавче провадження закінчено. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 369952849 від 15.03.2024 року щодо об`єкту нерухомого майна, будинку за адресою [ADDRESS] , серед іншого встановлено, що наявний запис про заборону на нерухоме майно, підстава обтяження договір іпотеки від 04.04.2008 року, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 6956282 від 04.04.2008 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Поняття іпотеки деталізує абзац третій ст. 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3, абзаци другий і сьомий ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», п. 1 ч. 1 і речення друге цієї частини ст. 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14.02.2018 року у справі № 910/16461/16, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Судом встановлено, що, посвідчивши іпотечний договір від 04.04.2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 1850, нотаріус наклав заборону на будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 2 ст. 593 ЦК України, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки (п. 44 цієї постанови), суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження земельної ділянки та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. З приводу заперечень відповідача суд враховує таке. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Так, заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначає, що зобов`язання за кредитним договором не виконані у повному обсязі оскільки ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» відступлено право вимоги на суму 39039,94 доларів США, а погашено тільки 9411,21 доларів США. Таким чином залишок боргу станом на 27.12.2024 року становить 29628,73 доларів США. На підтвердження зазначеного суду надано розрахунок заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» станом на 27.12.2024 року розмір якої становить 29628,73 доларів США. У зв`язку з цим суд зазначає про таке. У постанові від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. У постановах Верховного Суду від 16.10.2018 року у справі № 914/2567/17, від 19.11.2019 року у справі № 924/1014/18, від 28.01.2020 року у справі № 924/1208/18, від 19.02.2020 року у справі № 639/4836/17, від 04.06.2024 року у справі № 461/6956/17 зазначено, що сам собою факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено в оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору. З урахуванням того, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2013 року по справі № 303/1464/13-ц на користь банку стягнута в повному обсязі заборгованість за тілом кредиту та процентами, вказане судове рішення виконано повністю, що підтверджується постановою від 01.02.2024 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 63775923, відомості про скасування постанови виконавця від 01.02.2024 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 63775923 в матеріалах справи відсутні, наявні підстави вважати зобов`язання за кредитним договором виконаним. Зазначене узгоджується із висновком, що міститься у п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16 (провадження № 14-88цс19). Більше того, зі змісту листа ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» № 01-01/24 від 14.01.2024 року, адресованого приватному нотаріусу, встановлено, що товариство визнає факт виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 0196/08/26-N від 04.04.2008 року у зв`язку з чим і просить нотаріуса зняти заборону № 6956282 від 04.04.2008 року з нерухомого майна, а саме будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Таким чином суд приходить до висновку про відсутність у ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» фінансових та майнових претензій до позивача за кредитним договором № 0196/08/26-N від 04.04.2008 року. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] доведено належними, допустимими, достовірними, а також в їх сукупності достатніми доказами факт повного і належного виконання нею зобов`язань за кредитним договором № 0196/08/26-N від 04.04.2008 року, що вказує на припинення зобов`язань за цим договором та, як наслідок, припиняє іпотеку і обтяження нерухомого майна, а відтак свідчить про наявність підстав для задоволення позову. У зв`язку таким висновком слід визнати іпотеку за договором іпотеки від 04.04.2008 року, укладеного між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») та [PERSON] і [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1805, припиненою. Також слід припинити обтяження - заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер 6956282 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що зареєстровано 04.04.2008 року на підставі договору іпотеки, об`єкт обтяження домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду з цим позовом, у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved