Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

У жовтні 2024 року представник позивача адвокат Опанасюк С.П. звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги позову тим, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 29.04.2024 в справі № 295/4410/24, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 26.06.2024, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 29145,00 грн безпідставно списаних із рахунку коштів та 3279,65 грн пені. Попри те, що згідно судового рішення в справі № 295/4410/24 підлягало стягненню 32424,65 грн, АТ КБ «ПриватБанк» лише 07.08.2024 частково сплатив позивачу 31735,11 грн, що на 689,54 грн менше, ніж стягнуто судом. Також за змістом позову, неправомірними діями банку, які полягали в порушенні ним зобов`язань не проводити неакцептовані споживачем платіжні операції та забезпечувати збереження належних споживачу грошових коштів на рахунку, порушенні передбаченого законом порядку виконання платіжних операцій, позивачу було заподіяно душевних страждань внаслідок неможливості реалізації своїх життєвих планів, що вимагало докладати йому додаткові зусилля для поновлення своїх прав шляхом численних звернень до банку та відсутність реагування на них, до компетентних органів і суду, а також перебування в стані невизначеності, нервової напруги та багатомісячних переживань щодо втрати заощаджень. Окрім того, з належної позивачу картки/рахунку 29.05.2024 та 31.05.2024 відбулися несанкціоновані позивачем фінансові операції у вигляді списання 1816,80 грн із призначеням платежу як судовий збір за подання банком апеляційної скарги. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 2977,41 грн пені за період з 23.03.2024 (дата позову в справі № 295/4410/24) по 07.08.2024 (дата повернення безпідставно стягнутих коштів) та 30000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 31.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, призначено судове засідання до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову з посиланням на те, що рішення суду в справі № 295/4410/24 АТ КБ «ПриватБанк» було виконане 07.08.2024 та на рахунок [PERSON] перераховано 31785,11 грн. Оскільки клієнтом для отримання коштів зазначена картка для виплат, то згідно тарифів якої 0,5 % від суми (max 50 грн) за рахунок особистих коштів (стягується з одержувача за нецільове поповнення картки для виплат). Також банком як податковим агентом з суми пені 3279,65 грн перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб 18 % у сумі 590,34 грн і військовий збір 1,5 % у сумі 49,20 грн. АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа є податковим агентом щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору за рахунок доходів, нарахованих на підставі рішення суду, незалежно від того яким чином здійснюється виконання рішення суду, зокрема, у вигляді безспірного списання або при добровільному виконанні судового рішення. Щодо несанкіонованого переказу в сумі 1816,80 грн, то в зв`язку з помилковими переказами, ця сума коштів була повернута на рахунок клієнта 12.06.2024. Окрім того, позивачем не надано суду належних доказів заподіяння йому моральної шкоди в заявленому в позовній заяві розмірі. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві обставин. Позивач також пояснив, що списанням з його рахунку коштів банком, які є його заощадженнями заробітної плати, йому було заподіяно душевних страждань, що призвело до погіршення сапочуття та стану здоров`я, а також при зверненні до банку за захистом своїх прав він відчував неприязне відношення до себе зі сторони працівників банку. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову із зазначених у відзиві на позовну заяву мотивів. Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обов`язок доказування і подання доказів передбачений ст. 81 ЦПК України, згідно ч. 1 якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За нормами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 29.04.2024 в справі № 295/4410/24 за позовом [PERSON] - адвоката Опанасюка Сергія Павловича до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк про захист прав споживачів, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 26.06.2024, стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 29145,00 грн безпідставно списаних з рахунку коштів та 3279,65 грн пені. Пеня Із змісту наведених судових рішень встановлено, що списання банком 08.11.2023 з банківського рахунку позивача належних йому на праві власності грошових коштів у розмірі 29145,00 грн відбулося не за розпорядженням позивача. Пеня розрахована за період з дня списання коштів з рахунку позивача 08.11.2023 по день складання позовної заяви 22.03.2024. На виконання рішення суду Богунським районним судом міста Житомира 18.07.2024 у справі № 295/4410/24 було видано виконавчий лист. Судом встановлено, що в ході примусового виконання Печерським ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначеного виконавчого листа на виконання рішення суду 07.08.2024 на рахунок позивача відбулося зарахування коштів у розмірі 31735,11 грн, що вбачається з результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 07.10.2024 та виписки по надходженнях по картці [PERSON] від 06.12.2024. Повернення позивачу банком 12.06.2024 на картку/рахунок списаних 29.05.2024 грошових коштів у розмірі 1816,80 грн як сплата судового збору відповідачем за подання апеляційної скарги підтверджується виписками по надходженнях по картці [PERSON] від 07.06.2024 та 06.12.2024. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 1, 36, 39 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг. Надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника для виконання платіжних операцій. Неакцептована платіжна операція - платіжна операція, виконана надавачем платіжних послуг платника на підставі наданої ініціатором платіжної інструкції без отримання згоди платника (крім примусового списання (стягнення) або після відкликання такої згоди. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3, 12 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином. Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків. Користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків. Надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов?язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника. Надавач платіжних послуг зобов?язаний також відшкодувати платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). З огляду на передбачений ст.\~1073\~ЦК України обов`язок банку негайно, після виявлення порушення безпідставного списання з рахунка клієнта грошових коштів, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, недотримання якого було допущено відповідачем, та оскільки на виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 29.04.2024 у справі № 295/4410/24, яке набрало законної сили 26.06.2024, на рахунок позивача 07.08.2024 відповідачем було зараховано 31735,11 грн, тому на підставі ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» за період невиконання зобов`язання, а саме з 23.03.2024 по 06.08.2024, суд вважає обгрунтованими вимоги позову в частині стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день, що становить 2956,70 грн, з розрахунком якої, наданим стороною позивача, суд погоджується (за виключенням одного дня - 07.08.2024, який не входить до цього періоду, так як у цей день відбулося зарахування коштів відповідачем на рахунок позивача на виконання рішення суду). Згідно ст. 1, п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності (ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів»). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна (немайнова) шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягає з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Виходячи з положень статей\~16\~і\~23 ЦК України\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Також, статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Особа має право на стягнення компенсації моральної шкоди згідно зі ст. 23 ЦК України в будь-якому випадку, про що наголосила Велика палата Верховного Суду в справі № 216/3521/16-ц у постанові від 01.09.2020. Так, Верховний Суд зробив висновок про те, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Зважаючи на встановлену рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 29.04.2024 у справі № 295/4410/24 протиправність дій АТ КБ «Приватбанк» у вигляді проведення неакцептованої [PERSON] платіжної операції, що потягнуло за собою безпідставне списання з відкритого на його ім`я рахунку грошових коштів у сумі 29145,00 грн, на переконання суду, є доведеним факт заподіяння позивачу відповідачем моральної шкоди, яка полягала в його душевних стражданнях. Поряд із тим, позивачем не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру заподіяної йому відповідачем моральної шкоди, оціненої ним у сумі 30000,00 грн. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість правопорушення, у зв`язку з яким із 08.11.2023 до 07.08.2024 (день зарахування йому відповідачем на виконання рішення суду коштів у розмірі 31735,11 грн) позивач був позбавлений можливості вільно, на власний розсуд розпоряджатися власними коштами, глибину його душевних страждань, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 грн на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди. На підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 2422,40 грн за дві вимоги майнового характеру, так як позивач звільнений від плати судового збору за подання позову в справі про захист прав споживачів.

Outcome: partial