Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

У травні 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», [PERSON] , про відшкодування матеріальної шкоди, згідно з якою позивач просить суд: 1. стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] невиплачене страхове відшкодування у розмірі 9 604,87 грн., суму пені, індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 12 015,73 грн. та витрати за замовлення звіту у розмірі 4000,00 грн.; 2. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] франшизу у розмірі 2 600,00грн. Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що 16.11.2021 року о 15 годині 35 хвилин, в м. Нова Одеса по вулиці Центральній біля будинку № 1, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ZAZ-Daewoo ТІ 3110», д/н [NUMBER] , здійснив наїзд на автомобіль «LDV400 Convoy», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п.2.3 Б та п.13.1 ПДР України, а саме водій повинен дотримуватись безпечної дистанції та інтервалу, бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою, не відволікатись у дорозі. Відповідно до постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.12.2021 року у справі № 937/11701/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбачено ст. 124 КпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. У позовній заяві вказано, що згідно полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по автомобілю «ZAZ-Daewoo ТІ3110», д/н [NUMBER] водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН», поліс № АР-1764904. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу як власнику ТЗ «LDV400 Convoy», д/н [NUMBER] завданий матеріальний збиток, згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку без врахування ПДВ № 01-22-М013 від 18 лютого 2022 року склала 26 857,87 грн.. Таким чином розрахунок матеріального збитку позивача до відповідача 1 є наступним: 26 857,87 грн. вартість матеріального збитку, згідно звіту № 01-22-М013 від 18 лютого 2022 року - 17 253,00 грн. загальний розмір страхового відшкодування сплачений відповідачем 1 від 13.07.2022року = 9 604,87 грн. Позовна заява мотивована тим, що оскільки страхове відшкодування здійснено відповідачем 1, позивачу не в повному обсязі, тобто з порушення строків встановлених п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір відшкодування з урахуванням пені, індексу інфляції та трьох відсотків річних складає 25 620,60 грн. (9 604,87 грн. частина матеріального збитку невідшкодована відповідачем, згідно звіту № 01-22-М013 від 18 лютого 2022 року + 4000,00грн. витрати понесені позивачем за замовлення звіту № 01-22- М013 від 18 лютого 2022 року + 12015,73 грн. пеня, індекс інфляції, 3% річних за період з 17.02.2022 року до 11.04.2024 року, згідно п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 2 ст. 625 ЦК України. Окрім того, позивачем вказано, що інша частина у розмірі 2 600,00грн.. що не відшкодовується страховиком (відповідач 1) розмір франшизи, згідно полісу АР-1764904 у відповідності до п. 36.6, ст. 36 Закону України «Про обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню з відповідача 2 [PERSON] . У зв`язку із викладеним позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.07.2024 року до суду надійшов відзив відповідача 1 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на позовну заяву у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідача 1. В обґрунтування відзиві зазначено, що ПрАТ «СК» «Еталон» звернулось до експерта-оцінювача [PERSON] щодо оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «LDV 400 Convoy», д.р.н. [NUMBER] . А відтак, за результатами проведеної оцінки було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №045.22E_SOS_-211116-234067 від 31.01.2022. Відповідно до вищезазначеного Звіту, оцінювач встановив, що вартість матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу «LDV 400 Convoy», д.р.н. [NUMBER] , з урахуванням зносу, становить 22 531.78 грн.. На переконання відповідача відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №045.22Е SOS -211116-234067 від 31/01/2022 року сума спричиненого збитку з урахуванням зносу становить 22 531.78 грн.. яка відповідно до закону зменшується на суму ПДВ - 2 677,96 грн. та суму встановленої полісом франшизи - 2 600.00 грн. Тобто страхове відшкодування, яке підлягає виплаті, становить 17 253.82 грн., яка 13.07.2022 року ПрАТ «СК «Еталон» виплатило на користь [PERSON] 17 253,82 грн., що підтверджується Платіжною інструкцією № 6126, що також підтверджується безпосередньо позивачем. У відзиві зазначено, що стороною позивача долучено до матеріалів справи, разом з позовною заявою, Звіт експерта №01-22-МО13, згідно товарознавчого дослідження від 18.02.2022 року, відповідно до якого, експертом встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «LDV 400 Convoy», д.р.н. [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП становить 28 044,411 грн. При цьому відповідачем зазначено, що у Висновку експерта №01-22-МО13 від 18.02.2022 року, поданим позивачем, показники, які використовувалися для розрахунку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля «LDV 400 Convoy», д.р.н. [NUMBER] с завищеними. А відтак, вартість матеріального збитку не становить 28 044.11 грн. 12.08.2024 до суду надійшла відповідь позивача на відзив у якій позивачем викладено заперечення та зауваження щодо невідповідності вимогам закону наданий відповідачем Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №045.22E_SOS_-211116-234067 від 31.01.2022. Позивач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про місце, дату та час судового засіданні повідомлявся належним чином. При цьому, до суду 12.08.2024 подано заяву у якій позивача просив провести розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон», явку свого представника не забезпечив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, до суду надійшло клопотання у якому відповідач просив розгляд справи проводити розгляд справи без участі представника відповідача. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступні обставини та відповіді ним правовідносини. Так, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 16.11.2021 року о 15 годині 35 хвилин, в м. Нова Одеса по вулиці Центральній біля будинку № 1, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ZAZ-Daewoo ТІ 3110», д/н [NUMBER] , здійснив наїзд на автомобіль «LDV400 Convoy», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п.2.3 Б та п.13.1 ПДР України, а саме водій повинен дотримуватись безпечної дистанції та інтервалу, бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою, не відволікатись у дорозі. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 грудня 2021 року у справі № 937/11701/21 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова набрала законної сили: 04.01.2022. Вказаною постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 грудня 2021 року у справі № 937/11701/21 встановлено, що 16.11.2021 о 15 годині 35 хвилин, в м.Нова Одеса по вулиці Центральній біля будинку №1, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ZAZ-Daewoo Т13110, д/н [NUMBER] , здійснив наїзд на автомобіль LDV 400 Convoy, д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п.2.3б та п.13.1 ПДР України, а саме водій повинен дотримуватись безпечної дистанції та інтервалу, бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою, не відволікатись у дорозі. Таким чином, своїми діями [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Таким чином, відповідно до ст.82 ЦПК України, не потребує доказуванню обставина, що відповідач [PERSON] винний у скоєнні ДТП 16.11.2021, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, чим завдано матеріальної шкоди. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіль «LDV 400 Convoy», державний реєстраційний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 29). Згідно полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по автомобілю «ZAZ-Daewoo ТІ3110», д/н [NUMBER] водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН», поліс № АР-1764904, страхова сума за одного потерпілого: - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000,00 грн.; - за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн. Розмір франшизи 2600,00 грн. (а.с. 52) Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (надалі за текстом - Закон в редакції чинній на час спірних правовідносин). Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. В ст. 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 9.1 статті 9 Закону зазначається, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно норм спеціального закону п. 22.1 ст. 22 Закону зазначається, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як вбачається з матеріалів справи позивачем [PERSON] подано заяву до ПрАТ «СК «Еталон» про виплати йому страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку від 16.11.2021 (а.с. 16). Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалось сторонами, що 13.07.2022 року ПрАТ «СК «Еталон виплатило на користь [PERSON] 17 253,82 грн., що підтверджується Платіжною інструкцією № 6126 (а.с. 103). Вищезазначене підтверджується також безпосередньо позивачем. Згідно зі Страховим актом № 1527/01/50/2021/1 сума ПДВ становить 2 677,96 грн. (а.с.104) Відповідно до ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правово: відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням знос/ здійснюється безпосередньо на рахунок потеріпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Згідно з Полісом № АР 001764904 встановлено франшизу в розмірі 2 600,00 грн. В обґрунтування позову вказано, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу як власнику ТЗ «LDV400 Convoy», д/н [NUMBER] завданий матеріальний збиток, згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку із урахування коефіцієнту фізичного зносу без врахування ПДВ № 01-22-М013 від 18 лютого 2022 року складає 26 857,87 грн. (а.с. 18-47). Разом з тим, відповідачем в обґрунтування належної суми страхового відшкодування у розмірі 17 253,82 грн. до відзиву долучено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №045.22E_SOS_-211116-234067 від 31/01/2022 року. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №045.22Е SOS -211116-234067 від 31/01/2022 року сума спричиненого збитку з урахуванням зносу становить 22 531.78 грн.. яка відповідно до закону зменшується на с у м у ПДВ - 2 677,96 грн. та суму встановленої полісом франшизи - 2 600.00 грн. Тобто відповідач вказує, що страхове відшкодування, яке підлягає виплаті, становить 17 253.82 грн. При цьому, судом критично оцінюється Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №045.22E_SOS_-211116-234067 від 31/01/2022 року з огляду на наступне. Звіт 045.22E_SOS_-211116-234067 оцінювача [PERSON] проведений на замовлення відповідача 1 не містить в своєму складі акту (протоколу) огляду ТЗ «LDV400 Convoy», д/н [NUMBER] . Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту встановлює Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 № 142/5/2092 (п. п. 1.2,1.3) (надалі - Методика). Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Відповідно до пункту 5.1 Методики Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Разом з тим, наявний у матеріалах справи № 761/17450/24 посилання Відповідача 1 на звіт 045.22ESOS-211116-234067 не містить інформації щодо здійснення особистого огляду об`єкту (ТЗ «LDV400 Convoy», д/н [NUMBER] ) оцінювачем [PERSON] (акт / протокол огляду зазначеним оцінювачем відсутній, а зв`язку з цим відсутності переліку пошкоджень складових частин зазначеного ТЗ, як і інформації про те, які деталі підлягають ремонту чи заміні). Більш того Відповідач 1 в порушення п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не направляв свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна (ТЗ «LDV400 Convoy», д/н [NUMBER] ) для визначення розміру страхового збитку. У відповідності до п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. П. 34.3 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика /(у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Окрім того, звіт 045.22E_SOS_-211116-234067 виконаний на замовлення відповідача 1 не може прийнятий судом як належний (достовірний, достатній) доказ у розумінні ст. 79, 80 ЦПК України виходячи з наступного. Згідно зміст звіту 045.22E SOS -211116-234067 оцінювача [PERSON] (сторінка 13) останній сам констатує те, «що дане дослідження автомобіля призначене лише для внутрішнього використання Замовником (Відповідачем 1) і не може використовуватись для інших цілей (суді, тощо...).» При цьому, згідно ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу як власнику ТЗ «LDV400 Convoy», д/н [NUMBER] завданий матеріальний збиток, згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку № 01-22-М013 від 18 лютого 2022 року із урахування коефіцієнту фізичного зносу без врахування ПДВ складає 26 857,87 грн. (а.с. 18-47). Відповідачами не було надано будь-яких ґрунтовних заперечень щодо звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку № 01-22-М013 від 18 лютого 2022 року, окрім того, не заявлено клопотань про проведення відповідних експертих. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно із ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди, відповідача [PERSON] була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати покладається на особу, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Як уже зазначалось судом, Згідно полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по автомобілю «ZAZ-Daewoo ТІ3110», д/н [NUMBER] водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН», поліс № АР-1764904, страхова сума за одного потерпілого: - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000,00 грн.; - за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн. Розмір франшизи 2600,00 грн. (а.с. 52) Так, сторонами не заперечувалось, що 13.07.2022 року ПрАТ «СК «Еталон виплатило на користь [PERSON] 17 253,82 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 6126 Верховний Суд в постанові від 22.04.2019 у справі №761/14285/16-ц зазначив таке: «Посилання заявника у касаційній скарзі на необхідність позивачем відремонтувати автомобіль та надати акт виконаних робіт у підтвердження понесених збитків суперечить положенням статті 22 ЦК України, відповідно до якої збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зі змісту вказаної норми вбачається, що до збитків належать і витрати, які особа понесе у майбутньому. Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язок потерпілого надати акт виконаних робіт, тоді як розмір понесених збитків підтверджується висновком експертизи». Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 25.04.2018 у справі №760/5618/16-ц, в якій зокрема зазначено наступне: «Позивач звернувся до суду з метою стягнення з відповідача грошових коштів для здійснення відновлення (ремонту) пошкодженого автомобіля. Відсутність розрахункового документа за проведене відновлення транспортного засобу (ремонт) не є підставою для звільнення відповідача від виконання обов`язку та відшкодування реальних витрат, яких зазнав позивач відповідно до статті 22 ЦК України. Верховний Суд у своєму висновку керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦПК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому. Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані також у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61-1836св17, від 28 лютого 2018 року № 61-134св18. Верховним Судом не встановлено підстав відступити від зазначених правових висновків». Крім того, Верховний Суд в постанові від 21.07.2021 у справі №757/33065/18-ц, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову, зазначив: «Посилання апеляційного суду як на підставу відмови у стягненні шкоди у визначеному позивачем розмірі на те, що позивач не надала доказів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, є помилковими. Позивачем заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права". При цьому, у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №757/33065/18-ц міститься посилання на вищезгадані постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №757/33065/18-ц та від 22.04.2019 у справі №761/14285/16-ц. Також у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18 (провадження №61-10773св20), Тому різниця між визначеною згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку № 01-22-М013 від 18 лютого 2022 року розмір матеріального збитку заподіяного позивачу як власнику пошкодженого транспортного засобу ТЗ «LDV400 Convoy», д/н [NUMBER] із урахування коефіцієнту фізичного зносу без врахування ПДВ та виплаченим страховим відшкодуванням складає 9 604,87 грн. (26 857,87-17 253,00). Виходячи з аналізу зазначених правових норм та наданих позивачем доказів, оскільки ПАТ «СК «ЕТАЛОН» є страховиком винної в скоєнні ДТП особи - [PERSON] , виплатили позивачу страхове відшкодування не у повному розмірі, суд приходить до висновку про задоволення позов в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] невиплачену частину страхового відшкодування в розмірі 9 604,87 грн., За приписами статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. В п. 36.6, ст. 36 Закону України «Про обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Враховуючи вищевикладені правові підстави суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] франшизи у розмірі 2600,00 грн. гідно з п. 5 ст. 36 вказаного закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як вбачається із розрахунку пені, наданого позивачем, останній просив стягнути пеню за період з 17.02.2022 - 11.04.2024 за 785 днів. Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Згідно з п. 5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, пеню слід нараховувати після 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Враховуючи, що така заява була подана 18.11.2021 року, суд приходить до висновку, що розрахунок пені, слід проводити, саме з 17.02.2022 року, як зазначено в розрахунку позивача. А тому, з відповідача ПАТ «СК «ЕТАЛОН» згідно наданого позивачем розрахунку, який перевірено судом, підлягає стягненню пеня за період з 17.02.2022 до 11.04.2024 в розмірі 8 435,90 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2019 у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, до спірних правовідносин слід застосовувати положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення зі страхової компанії трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат. За змістом аналізованої норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями статті 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2020 у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17) вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Крім того, у п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 у справі № 200/4309/14-ц (провадження № 61-23763св18) зазначено, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання». Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки судом встановлено безпідставність невиплати частини страхового відшкодування ПАТ «СК «ЕТАЛОН», тому з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягає стягнення три відсотки річних та індекс інфляції за період з 17.02.2022 до 11.04.2024 від простроченої суми грошового зобов`язання, а тому суд приходить до висновку про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] три відсотки річних у розмірі 619,49 грн., індекс інфляції 2960,34 грн., згідно розрахунку наданого позивачем та перевірного судом. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог З огляду на викладене, враховуючи, пропорційність розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів, тому суд приходить до висновку, що з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1099,64 грн., а з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 111,55 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, як вбачається з матеріалів справи, що для встановлення вартості матеріального збитку по ТЗ «LDV400 Convoy», д/н [NUMBER] в ДТП від 16.11.2021 року позивачем замовлено звіт № 01-22-М013 від 18 лютого 2022 року, за виготовлення якого позивачем було сплачено 4 000,00 грн., згідно договору, акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 01-22-М013 від 18.02.2022 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 01-22-М013 від 18.02.2022 року. Враховуючи наведене,

Outcome: approved