Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості: за Кредитним договором № Z06.21532.007984489 від 11.05.2021 в розмірі 115760,73 грн, з яких: 55821,94 грн - сума заборгованості за основним боргом, 23372,23 грн - заборгованість за відсотками, 36566,56 грн - заборгованість за комісіями; за Кредитним договором № 16236-06/2021 в розмірі 24800,00 грн з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16800,00 грн - сума заборгованості за відсотками; а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі - 140560,73 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 11.05.2021 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі по тексту - АТ «Ідея Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № Z06.21532.007984489. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z06.21532.007984489 від 11.05.2021 у сумі 115760,73 грн, з яких: 55821,94 грн - сума заборгованості за основним боргом, 23372,23 грн - заборгованість за відсотками, 36566,56 грн - заборгованість за комісіями. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № Z06.21532.007984489 від 11.05.2021 у розмірі 115760,73 грн. 24.06.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та [PERSON] укладено кредитний договір № 16236-06/2021. 29.12.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24800 грн, з яких: 8000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 16800 грн - заборгованість за відсотками. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 16236-06/2021. 29.12.2021 у розмірі 24800 грн. Таким чином, позивач має право задовольнити свої порушені права шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача кожної складової грошової заборгованості за кредитним договором, нарахованою відповідно до умов кредитного договору та ст. 625 ЦК України. Ухвалою суду від 18.04.2024 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від сторін судом у встановлений строк не отримано. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача 22.04.2024 направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які у зв`язку з відсутністю доказів про вручення були направлені повторно 24.12.2024. Проте вказані документи були повернуті оператором поштового зв`язку до суду з відміткою від 25.01.2025 про те, що адресат за зазначеною адресою відсутній. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається таким, який належним чином 25.01.2025 отримав копію ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Обґрунтовуючи судове рішення, суд бере до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 (серія А, № 303А, п. 2958), згідно з яким Суд повторює, що відповідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 11.05.2021 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування № Z06.21532.007984489, згідно з умовами якого позичальник [PERSON] отримала кредит у розмірі 56000 грн 00 коп. та зобов`язалася повернути кредит та платити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Кредит надається строком на 60 місяців, тобто до 11.05.2026. Процентна ставка змінювана - 21,99 %, на період прострочки платежу за Договором кредиту діє ставка 91,44 % (п. 1 Договору). 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z06.21532.007984489 від 11.05.2021 у сумі 115760,73 грн, з яких: 55821,94 грн - сума заборгованості за основним боргом, 23372,23 грн - заборгованість за відсотками, 36566,56 грн - заборгованість за комісіями. Звертаючись із позовом до суду, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначив, що відповідач [PERSON] не належним чином виконала свої зобов`язання за Кредитним договором № Z06.21532.007984489 від 11.05.2021, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка в загальному розмірі становить 115760,73 грн, з яких: 55821,94 грн - сума заборгованості за основним боргом, 23372,23 грн - заборгованість за відсотками, 36566,56 грн - заборгованість за комісіями 24.06.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 16236-06/2021 (далі по тексту - Кредитний договір № 16236-06/2021), відповідно до умов якого [PERSON] отримала фінансовий кредит у розмірі 8000 грн 00 коп. Строк дії кредиту: 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 23.07.2021 (п. 1.1, п. 1.2 Кредитного договору № 16236-06/2021). Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору № 00-3425423 процентна ставка за користування коштами кредиту: 0,71 % в день - стандартна процентна ставка - фіксована. Сторони вирішили, що нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з 1 дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 дня прострочення і застосовуються відповідно до 6.3 Договору. Згідно із 1.3. Кредитного договору № 16236-06/2021 за користування кредитом клієнт сплачує товариству 638,75 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,75 % на добу. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,9% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту (п. 1.4.). Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору № 16236-06/2021 цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 29.12.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24800 грн, з яких: 8000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 16800 грн - заборгованість за відсотками. Звертаючись із позовом до суду, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначив, що відповідач [PERSON] не належним чином виконала свої зобов`язання за Кредитним договором № 16236-06/2021, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка в загальному розмірі становить 24800 грн, з яких: 8000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 16800 грн - заборгованість за відсотками. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи зміст Кредитного договору Z06.21532.007984489 від 11.05.2021 та Кредитного договору № 16236-06/2021 від 24.06.2021, суд дійшов до висновку, що вони укладені відповідно до чинного законодавства, підписані власноручно та за допомогою електронного підпису відповідача. Відповідач здійснила певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредитів від АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», тобто вона самостійно для себе визначила необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договорів, після чого проявила намір вступити з фінансовими установами в договірні відносини на умовах, визначених Правилами. Сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів. Саме відповідач ініціювала укладення таких договорів, до суду із зустрічною позовною заявою про визнання недійсними кредитних договорів не зверталася. Частинами 1 та 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що до позивача, що діє відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» перейшли усі права АТ «Ідея Банк» як кредитора за Кредитним договором № Z06.21532.0079844879 та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» як кредитора за Кредитним договором № 16236-06/2021, боржником за якими є відповідач [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитних зобов`язань [PERSON] як на користь первісних кредиторів, так і на користь позивача, а тому суд доходить висновку щодо належності позивача у справі та стягнення боргу саме на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» як нового кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок: повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом враховано, що після відступлення правами вимоги за Кредитними договорами позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не нараховувались жодні відсотки за користування кредитними коштами. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості Кредитними договорами є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір згідно зі статтею 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved