Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

ТОВ «Іннова Фінанс» 18.11.2024 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що 15.03.2024\~між ТОВ\~«Іннова Фінанс»\~та [PERSON] \~укладено договір\~про надання\~грошових коштів\~у позику\~№3381850324,\~зі змісту\~якого вбачається,\~що разом\~з Правилами\~надання споживчих\~кредитів,\~затверджених 20.02.2024,\~вони складають\~єдиний договір,\~в якому\~визначені всі\~його істотні\~умови та\~з яким\~позичальниця була\~попередньо ознайомлена.\~Вказаний договір\~укладений в\~письмовій формі\~у вигляді\~електронного документа,\~створеного та\~підписаного згідно\~з вимогами,\~визначеними Законом\~України «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг»,\~а також\~з урахуванням\~особливостей,\~передбачених ст.3,\~11,\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію».\~Відповідно до\~умов договору\~позивач надав\~ [PERSON] \~позику на\~суму 9\~000\~грн шляхом\~перерахунку на\~поточний рахунок\~позичальниці,\~включаючи використання\~реквізитів платіжної\~картки [NUMBER] \~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а позичальниця\~зобов`язалася повернути\~позику у\~погоджений умовами\~договору строк\~або достроково,\~та сплатити\~проценти за\~користування позикою,\~нараховані згідно\~з п.2.6.1,\~п.2.6.2\~та 2.6.3\~цього Договору.\~Основні умови\~договору щодо\~надання коштів\~у позику:\~п.2.4.\~Тип кредиту\~ кредит;\~п.2.7.\~Мета отримання\~кредиту:\~споживчі (особисті)\~потреби;\~п.2.5.\~Строк кредиту\~(строк\~дії Договору)\~360\~днів;\~дати надання\~кредиту -\~15.03.2024\~або наступний\~за ним\~календарний день;\~п.2.6.1.\~Стандартна процентна\~ставка становить\~2.2%\~в день\~та застосовується\~в межах\~строку кредиту,\~вказаного в\~п.2.5\~цього Договору;\~п.2.6.2.\~Знижена процентна\~ставка -\~1.5%\~в день.\~Разом з\~цим,\~ [PERSON] \~свої зобов`язання\~відповідно до\~умов договору\~позики не\~виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 07.11.2024 становить 55 926 грн, з яких:9 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 46 926 грн заборгованість за процентами за процентною ставкою 2.2% в день. Оскільки відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, тому позивач просив стягнути з відповідачки вказану вище суму заборгованості та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак у позовній заяві одночасно просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов визнала частково, не оспорюючи вимоги по сплаті заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9\~000 грн. Водночас, відповідачка не погодилася з нарахуванням відсотків, оскільки вона є дружиною військовослужбовця, на підтвердження чому надала суду відповідні докази. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та заяви її учасників, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15.03.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику №3381850324, який підписаний відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором k7fodh93r. За умовами вказаного договору ТОВ «Іннова Фінанс» надало [PERSON] кредит в сумі 9 000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальниці, включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] (п.3.1 договору). Як слідує з п.2.1 договору, укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет в порядку, передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві (у т.ч. через месенджери). Відповідно до п.2.2 договору на умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з умовами договору (п.п.2.3-2.5) кредит надається строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. За користування кредитом позичальник сплачує проценти відповідно до таких умов: п.2.6.1 договору за стандартною процентною ставкою 2,2% в день та застосовується в межах строку кредитування; п.2.6.2 договору за зниженою процентною ставкою 1,5% в день та застосовується відповідно до таких умов: якщо позичальник 14.04.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, позичальник, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандарту процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. [PERSON] підписанням кредитного договору підтвердила, що перед укладенням цього кредитного договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті. [PERSON] підтвердила, що ознайомлена з усіма Правилами надання грошових коштів в кредит, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.10.9 договору). Цього ж дня [PERSON] електронним підписом підписала паспорт споживчого кредиту, який містить детальні умови кредитування, запропоновані їй товариством при укладенні договору. ТОВ «Іннова Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором №3381850324 від 15.03.2024 виконало належним чином, здійснивши 15.03.2024 перерахування коштів на платіжну картку клієнта [PERSON] № [NUMBER] в сумі 9 000 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №19797-1354-94079399. Зазначені реквізити банківської карти вказані у анкеті клієнта та співпадають з банківськими реквізитами карти відповідачки, вказаними у договорі. Згідно з розрахунком заборгованості, наведеним представником позивача у позові, станом на 07.11.2024 загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 55 926 грн, з яких:9 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 46 926 грн заборгованість за процентами за процентною ставкою 2.2% в день. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Загальні правила щодо форми договору визначено у ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст.3 Закону). За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 вказаного вище Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Оскільки [PERSON] , уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася з умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі [PERSON] , тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як слідує з матеріалів справи, підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення, а також вказані відсотки за користування кредитом, [PERSON] погодилася з вказаними умовами договору та розмірами відсоткових ставок за користування кредитними коштами, тому зобов`язана виконувати договір в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Факт отримання позики за кредитним договором №3381850324 від 15.03.2024 [PERSON] у поданій заяві не оспорювалося, а тому такі обставини додатковому доказуванню не підлягають, отже, з урахуванням встановлених обставин, з відповідачки підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9\~000 грн. Разом з тим, відповідачка не погоджувалася з фактом нарахування процентів, мотивуючи тим, вона є дружиною військовослужбовця. Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Статтями 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Пунктом 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (у чинній на час розгляду справи редакції) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Статтю 14 цього Закону було доповнено пунктом 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 №1275-VІІ. Пунктом 3 Розділу 2 «Прикінцеві положення» Закону №1275 передбачено поширити дію пункту 3, підпункту 3 пункту 4, пункту 9 розділу І цього Закону на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Тобто законодавець чітко передбачив ретроактивну дію п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Редакція п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою було надано право дружинам військовослужбовців на звільнення від сплати процентів за користування кредитом під час дії особливого періоду, набрала законної сили 18.05.2024. На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-VII, з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період, який триває і на час розгляду справи. Частиною 1 ст.58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У пункті 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що положення ч.1 ст.58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Крім того, в п.2 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). Враховуючи, що пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період скасовано нарахування процентів за користування кредитом, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , [INFO] , з 21.11.2012. Відповідно до копії військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] призваний у Збройні Сили України по мобілізації 13.09.2022 на підставі Указу Президента України України №69/2022. Згідно з довідкою форми 5 №56/1 від 08.01.2025, виданої командиром військової частини [NUMBER] , [PERSON] перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині за призовом під час мобілізації. Таким чином, станом на час укладення спірного кредитного договору (15.03.2024) відповідачка була дружиною військовослужбовця Збройних Сил України і є нею на даний час, отже на неї розповсюджуються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів за користування кредитом. Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення процентів за договором надання грошових коштів у позику №3381850324 від 15.03.2024 в розмірі 46 926 грн не підлягають задоволенню. З огляду на викладене та враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України та з огляду часткове задоволення позову, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 389 грн 76 коп.

Outcome: partial