Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в особі представника, адвоката Богданчук О.В., звернувся до суду із позовом до Бишівської сільської ради Фастівського району (далі - відповідач), про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно за законом, в якому вказав, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, до дня її смерті проживав та був зареєстрований її син - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належний на праві приватної власності, та земельну ділянку належної на праві приватної власності, загальною площею 2,888 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бишівської сільської ради. Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , побудований у 1947/1970 роках, зазначений (літера А), загальна площа 48,0 м.2, житлова площа 17,7 м.2, який складається з приміщень: коридор - 7,1 м.2; кухня - 12,7 м.2; житлова - 17,7 м.2; кладова - 7,7 м.2; веранда - 2,8 м.2; господарські будівлі та споруди: (літера а) веранда, (літера Б) сарай, (літера Д) погріб. Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який належить до спадкоємців першої черги за законом та спадщину після смерті матері прийняв, вступивши в оперативне управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог ЦК УРСР, що діяв на момент відкриття спадщини. Проте позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, у зв`язку із відсутністю оригіналів документів, що підтверджували б право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. За життя спадкодавець не зареєструвала право власності на житловий будинок, належний на підставі виписки з господарської книги, а про втрату державного акта на землю розміщено оголошення в газеті «Макарівські вісті» №44 (11343) від 01.11.2024 року. Тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. На підставі викладеного, позивач просив суд: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на: - житловий будинок (літера А), загальною площею 48,0 м.2, житловою площею 17,7 м.2, який складається з приміщень: коридор - 7,1 м.2; кухня - 12,7 м.2; житлова - 17,7 м.2; кладова - 7,7 м.2; веранда - 2,8 м.2; господарські будівлі та споруди: (літера а) веранда, (літера Б) сарай, (літера Д) погріб, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку загальною площею 2,888 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-КВ №001025, виданого 29.03.2001 року на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Бишівської сільської Ради народних депутатів від 23.02.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №127, та яка розташована на території Бишівської сільської ради. Ухвалою суду від 31.12.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.40). Ухвалою суду від 28.01.2025 року (а.с.49) закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 18.02.2025 року, яке було відкладено на 24.02.2025 року. У судове засідання 24.02.2025 року учасники справи не прибули. Представник позивача, адвокат Богданчук О.В., подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.63). Відповідно до поданого клопотання представника відповідача, останній просив розглядати справу за його відсутності, а рішення у справі прийняти за наявними у ній матеріалами (а.с.61). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживав та був зареєстрований її син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2003 року (а.с.9) та довідкою Бишівської сільської ради №509 від 15.08.2018 року (а.с.20). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належний на праві приватної власності, та земельну ділянку належної на праві приватної власності, загальною площею 2,888 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бишівської сільської ради. Позивач у справі [PERSON] належить до спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , як її син. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так, позивач [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв, оскільки на день її смерті проживав разом із матір`ю та вів з нею спільне господарство, а також у строк до шести місяців вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Бишівської сільської ради №510 від 15.08.2018 року (а.с.21). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №78632652 від 07.10.2024 року інформація щодо наявності посвідченого заповіту від імені [PERSON] відсутня (а.с.30). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78632676 від 07.10.2024 року, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.29). Таким чином, інших спадкоємців, окрім позивача [PERSON] , який належить до спадкоємців першої черги за законом, щодо спадкового майна померлої [PERSON] ні за законом/заповітом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Проте, нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок та земельну ділянку після смерті його матері [PERSON] , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів (а.с.31). Хоча вказаний лист нотаріуса не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом із вказаного листа вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку із тим, що відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 27.02.2019 р. по справі №369/8878/16ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави, зазначені нотаріусами. При цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса - лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. А тому наявний в матеріалах справи лист приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюка О.П. від 07.10.2024 року №79/01-16 є достатнім доказом наявності у позивача перешкод в отриманні свідоцтв про право на спадщину, що в свою чергу дає йому право звернутись до суду з даним позовом. Згідно Виписки з погосподарської книги №1 Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області за 2000-2005 роки, зроблено особовий запис №01-15 про те, що власником житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області є покійна [PERSON] (а.с.12). Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у господарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносились також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований у 1941 році, а тому належність [PERSON] спадкового житлового будинку підтверджується вказаною випискою з погосподарської книги. Згідно технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 28.10.2024 року, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: житловий будинок (літера А), загальною площею 48,0 м.2, який складається з приміщень: коридор - 7,1 м.2; кухня - 12,7 м.2; житлова - 17,7 м.2; кладова - 7,7 м.2; веранда - 2,8 м.2; господарські будівлі та споруди: (літера а) веранда, (літера Б) сарай, (літера Д) погріб (а.с.16-19). З копії державного акта на право приватної власності на землю серії IV-КВ №001025, виданого 29.03.2001 року на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Бишівської сільської Ради народних депутатів від 23.02.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №127, встановлено, що земельна ділянка загальною площею 2,888 га знаходиться у власності [PERSON] і розташована на території Бишівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). Факт втрати оригінала державного акта серії IV-КВ №001025 виданого 23.02.2001 року на ім`я [PERSON] підтверджується оголошенням в газеті Макарівські вісті №44 (11343) від 01.11.2024 року (а.с.11). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються зокрема нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року (далі - ЦК УРСР, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ), та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно положень ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 Кодексу). Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ст. 548 ЦК УРСР). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Згідно ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно ж до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається, зокрема виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом майна померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняв, фактично вступивши в управління спадковим майном, до складу якої увійшли житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка щодо яких нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову та позивач просив покласти такі витрати на нього.

Outcome: approved