Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого просила: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] суму матеріальних збитків у розмірі - 24 046,53 грн., моральну шкоду у розмірі - 150 000,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі - 1 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 3006,08 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2022 приблизно о 08:25 год. у м. Києві на в`їзді на Південний міст з Лівого берега на Правий берег, мала місце дорожньо - транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участі автомобілів: Volvo FH 13.480, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та належного позивачу на праві приватної власності транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Учасниками даної ДТП було складено повідомлення про ДТП («європротокол»), відповідно до якого винним в настанні ДТП є водій автомобіля водій Volvo FH 13.480, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . Станом на час ДТП, цивільно - правова відповідальність водія автомобіля Volvo FH 13.480, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована, згідно договору обов`язково страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № ЕР/210602347. В результаті ДТП належний позивачці автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до копії звіту № 23516 від 06.12.2022 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту становить - 24 046, 53 грн. В позасудовому порядку, 22.11.2022 року позивачка звернулася до страхової компанії винуватця ДТП, тобто до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з повідомленням про настання страхового випадку. 12.12.2022 на електронну пошту позивач отримала відповідь від провідного фахівця відділу обслуговування простих збитків Департаменту обслуговування збитків ПрАТ СК «ПЗУ Україна» [PERSON] про те, що розмір страхових виплат за вказаним страховим випадком компанією порахований та становить - 22 465, 44 грн. та те, що вказану справу передано в правовий відділ на виплату. Однак, 27.01.2023 листом страхової компанії вих. № 0261848 від 28.12.2022, позивачу повідомлено, про відмову у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком, посилаючись на висновок експертного дослідження № 190/22 від 14.12.2022, яким нібито констатовано, що винуватцем ДТП є водій Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , який у цей момент знаходився за кермом. Таким чином, оскільки в позасудовому порядку відповідач відмовляється відшкодувати позивачці спричинену матеріальну шкоду, вона вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Також позивач зазначає, що внаслідок пошкодження автомобіля, витрат часу на подальші дії, пов`язані з оформленням ДТП та відшкодуванням шкоди, позивач перебуває у стресовому стані, що у сукупності призвело до порушення її звичного способу життя, їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в сумі 150 000,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 22.08.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням сторін. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу доставлено в його електронний кабінет, про що свідчить довідка про доставку електронного документу. Від відповідача відзив не надходив. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, та не оспорювалось сторонами, що 22.11.2022 приблизно о 08:25 год. у м. Києві на в`їзді на Південний міст з Лівого берега на Правий берег, мала місце дорожньо - транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участі автомобілів: Volvo FH 13.480, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та належного позивачу на праві приватної власності транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Учасниками даної ДТП було складено повідомлення про ДТП («європротокол»), відповідно до якого винним в настанні ДТП є водій автомобіля водій Volvo FH 13.480, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . Станом на час ДТП, цивільно - правова відповідальність водія автомобіля Volvo FH 13.480, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована, згідно договору обов`язково страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № ЕР/210602347. Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону. Згідно з ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку; невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що в позасудовому порядку, позивач зверталась до сторони відповідача для відшкодування завданої їй шкоди, шляхом сплати суми страхового відшкодування. Однак, 27.01.2023 листом страхової компанії вих. № 0261848 від 28.12.2022, позивачу повідомлено, про відмову у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком, посилаючись на висновок експертного дослідження № 190/22 від 14.12.2022, яким констатовано, що винуватцем ДТП є водій Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , який у цей момент знаходився за кермом. Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, щодо стягнення матеріальних збитків у розмірі - 24 046,53 грн. підлягають задоволенню. Щодо вимоги позову про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, позивачем не надано до матеріалів справи доказів того, що внаслідок дій відповідачів останній було завдано моральної шкоди, не надано доказів на підтвердження розміру моральної шкоди, а також доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та моральними стражданнями позивача. Відтак у вказаній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір - 3006,08 грн.; витрати на професійну правничу допомогу - 1 000,0 грн.

Outcome: partial