Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду із позовом до відповідача [PERSON] , треті особи на стороні відповідача: приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Юска Н.М., Виконавчий комітет Виноградівської міської ради Закарпатської області, про визнання заповіту недійсним. Уточнені позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний будинок збудували батьки позивача - [PERSON] і [PERSON] під час шлюбу. У червні 1999 року батьки позивача розлучилися. У 2009 році батько позивача одружився вдруге, уклавши шлюб з [PERSON] . 18 березня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юски Н.М. для оформлення права на спадщину після смерті батька, де дізнався про те, що приватним нотаріусом вже заведена спадкова справа за померлим, на підставі заяви його дружини - [PERSON] , яка згідно заповіту [PERSON] від 26 січня 2010 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області Сусик Г.Д. і зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 2 успадкувала все належне батькові позивача майно. Позивач вважає, що вищевказаний заповіт є підробленим, оскільки його батько не повідомляв позивача про заповіт, неодноразово заявляв, що спірний будинок після його смерті належатиме його синам, тобто позивачу та його братові - [PERSON] . Оспорюваний заповіт позбавляє його права на спадкове майно. Вважає, що заповіт має бути визнаний недійсним, оскільки в заповіті його батько записаний як « [PERSON] », коли його прізвище згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 липня 1980 року, повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 травня 1998 року, серії [NUMBER] від 26 вересня 1987 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05 серпня 1999 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 02 лютого 2021 року № 00029421376 - «Цепецавер». Вказує, що якби заповідач прочитав уголос оспорюваний заповіт, то він помітив би, що в такому неправильно записане його прізвище. Секретар виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області Сусик Г. Д., яка складала і посвідчувала оспорюваний заповіт, не перевірила особу батька позивача, інакше остання не допустила б помилку в його прізвищі в оспорюваному заповіті, такий був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати недійсним заповіт [PERSON] від 26 січня 2010 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області Сусик Ганною Дмитрівною і зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 2; виключити з Спадкового реєстру запис про реєстрацію заповіту [PERSON] від 26 січня 2010 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області Сусик Ганною Дмитрівною і зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 2; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати. Відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що прізвище спадкодавця саме « [PERSON] », як і записано в оспорюваному заповіті. З спадкодавцем вона прожила разом майже 24 роки. Починаючи з 1996 року вона проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] (заповідачем). На той час заповідач вже фактично припинив шлюбні відносини з матір`ю позивача. 28 липня 1997 року у відповідачки та заповідача народився спільний син [PERSON] . 03 червня 1999 року [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] . Відповідачка продовжила проживати з чоловіком у цивільному шлюбі, однак вирішили одружитися і 14.11.2009 зареєстрували шлюб у виконкомі Фанчиківської сільської ради Виноградівського району, про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23.02.2021 р. актовий запис № 25 від 14.11.2009. 26.01.2010 чоловік відповідачки [PERSON] склав на користь відповідачки заповіт, а [INFO] він помер, про що видано свідоцтво про смерть. Відповідач зазначає, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] її чоловік значився як «Цапецавер» [PERSON] і секретар виконавчого комітету Фачиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, яка склала та посвідчувала оспорюваний заповіт, здійснила перевірку особи заповідача [PERSON] і вірно, та у відповідності до відомостей паспорта громадянина України, зазначила прізвище « [PERSON] ». Оспорюваний заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та порядку укладення, особу заповідача встановлено за паспортом із зазначенням у заповіті реєстраційного номеру облікової картки платника податків, підписаний особисто заповідачем, зазначено місце складення заповіту, вказано дату й місце його посвідчення, посвідчений уповноваженою на те особою, яка перевірила дієздатність заповідача і з`ясувала його дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок смерті. За таких обставин відповідачка просить суд у задоволенні позовної заяви про визнання недійсним заповіту [PERSON] від 26 січня 2010 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області Сусик Г.Д. і зареєстрований у реєстр для реєстрації нотаріальних дій за №2 відмовити. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, тому у відповідності до ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність за участю його представника адвоката Пуканича Е.В. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та заяві про зміну предмета позову, просив суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, додатково пояснили, що заповіт складено секретарем виконкому сільської ради Сусик Г.Д. на підставі наданих їй повноважень, якою перевірено особу заповідача згідно паспорта. Оспорюваний заповіт підписано заповідачем [PERSON] , а тому немає підстав задоволення позову, відтак просять суд відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі. Треті особи на стороні відповідача: приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Юска Н.М. та представник Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Представник Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних матеріалів. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 26 січня 2010 року [PERSON] , [INFO] , склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те , що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своїй дружині [PERSON] , [INFO] (відповідачу по справі). Даний заповіт написано за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, складено в двох примірниках, один з яких зберігався в справах виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради, а другий було видано на руки заповідачу. Заповіт посвідчено серетарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області Сусик Г.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 2. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. \~ \~ \~ \~Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями\~статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування ( ч. 1 ст.1251 ЦК України). Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», у сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункті першому Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України\~№22/5 від 25.08.1994 року, чинної на момент посвідчення заповіту, передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад посвідчують заповіти. За приписами\~ст. 1257 ЦК України\~заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього\~Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Як слідує з позовної заяви, позивач просив суд визнати спірний заповіт недійсним з мотивів, що в заповіті його батько записаний з прізвищем « [PERSON] », однак його прізвище згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 липня 1980 року, повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 травня 1998 року, серії [NUMBER] від 26 вересня 1987 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05 серпня 1999 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 02 лютого 2021 року № 00029421376 - «Цепецавер». Заповідач [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому повторно 21.01.2021, прізвище померлого зазначено [PERSON] . Відповідно до пункту 6. Постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2006 р. № 940 «Про внесення змін до посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених», посадові, службові особи встановлюють особу заявника, що звернувся за посвідченням чи довіреності, та перевіряють його цивільну дієздатність. Встановлення особи заявника, громадянина України здійснюється за паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичним чи службовим паспортом, тимчасовим посвідченням громадянина України, виданим у зв`язку із втратою паспорта, тимчасовим посвідченням громадянина України, виданим у зв`язку з набуттям громадянства України, посвідченням особи на повернення в Україну. Станом на день посвідчення оспорюваного заповіту, заповідач був документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області 02.12.1997, за яким значився із прізвищем, іменем по батькові [PERSON] . Таким чином суд констатує, що посадова особа органу місцевого самоврядування, яка склала та посвідчувала заповіт секретар виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області Сусик Г.Д., у відповідності до вимог Цивільного Кодексу України та Порядку посвідчення заповітів, здійснила перевірку особи заповідача [PERSON] і вірно, та у відповідності до відомостей зазначених у паспорті громадянина України, записала його прізвище « [PERSON] ». Згідно з положеннями\~статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Відповідно до положень пункту 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2006 р. № 940 «Про внесення змін до посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених»,Заповіт складається однією фізичною особою (крім заповіту, що складається подружжям). Заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складення, дати та місця народження заповідача і підписується заповідачем власноручно. Заповідач може написати заповіт власноручно або надрукувати за допомогою технічних засобів.Посадова, службова особа може на прохання заповідача записати заповіт з його слів власноручно або надрукувати за допомогою технічних засобів. У такому разі заповіт вголос зачитується заповідачем, який робить запис перед своїм підписом. В оспорюваному заповіті зазначено, що заповіт написано за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Такий містить твердження, що Заповіт мною прочитано вголос і власноручно підписано, після чого проставлено підпис та зазначено прізвище ініціали [PERSON] . Таким чином, оспорюваний заповіт складено відповідно до вимог вищезазначених положень законодавства. Позивач стверджував, що заповіт є підробленим. Ухвалою від 05.03.2024 суд, за клопотанням представника позивача, призначив у даній цивільній справі посмертну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручив Закарпатському відділенню Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Для висновку експертизи перед експертом було поставлено наступні питання: 1) Чи виконано рукописний текст від імені [PERSON] у заповіті [PERSON] від 26 січня 2010 року, посвідченому секретарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області Сусик Ганною Дмитрівною і зареєстрованому в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 2, [PERSON] , чи іншою особою? 2) Чи виконано підпис [PERSON] в заповіті [PERSON] від 26 січня 2010 року, посвідченому секретарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області Сусик Ганною Дмитрівною і зареєстрованому в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 2, [PERSON] , чи іншою особою? На виконання даної ухвали, 29.05.2024 до суду надійшов висновок експерта за № 1328-Е від 23.05.2024. Старший судовий експерт Закарпатськомго відділення Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Кормош О.В. дійшов наступних висновків : 1. Питання: чи виконано рукописний текст від імені [PERSON] у заповіті [PERSON] від 26 січня 2010 року, посвідченому секретарем виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області Сусик Ганною Дмитрівною і зареєстрованому в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 2, [PERSON] , чи іншою особою - не вирішувалось, з причини відсутності самого рукописного запису від імені [PERSON] у документі. 2. Підпис від імені [PERSON] у заповіті від 26 січня 2010 року за реєстровим № 2 виконаний [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що заповіт підроблений спростовується вищенаведеним висновком експерта. З оглянутого в судовому засіданні оспорюваного заповіту від 26.01.2010 достовірно встановлено, що він відповідає вищезазначеним в законі вимогам. Так, заповіт складено у письмовій формі, такий містить дату та місце складення заповіту - «Село Фанчиково, Виноградівського району, Закарпатської області», підписаний заповідачем, містить відмітку, що заповіт до підписання прочитаний в голос заповідачем і підписаний ним власноручно в присутності секретаря Виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради Сусик Г.Д.; особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. \~ \~ \~ \~Волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. У відповідності з ч. 3\~ст. 203 ЦК України, волевиявлення особи, яка вчиняє правочин, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1257 ЦК України, підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту. На підставі\~ст. 215 ЦК України\~визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16 (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга\~статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі № 756/14304/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої\~статті 1257 ЦК України\~та вказано, що "для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених\~ЦК України". Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Під час розгляду справи судом не встановлено обставин нікчемності заповіту. З дослідженого судом заповіту вбачається, що його форма та зміст відповідають вимогам чинного законодавства, цей заповіт посвідчений та зареєстрований уповноваженою на це особою. Враховуючи викладене, виходячи з того, що стороною позивача не надано суду доказів того, що вчинений спадкодавцем заповіт суперечить\~ЦК України\~чи іншим актам цивільного законодавства та не доведено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, суд дійшов до висновку, що заповіт складений 26.01.2010 [PERSON] з його наміру та підписаний з волевиявлення заповідача, що відповідає вимогам\~ст. 1247 ЦК України, тому у задоволенні уточнених позовних вимог слід відмовити. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні уточнених позовних вимог, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed