Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат Вілінська Г.М. від імені та в інтересах позивача звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача: 86852,89 грн інфляційних нарахувань; 19698,72 грн трьох процентів річних. За результатами автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В. \~ \~ \~ \~Суддя ухвалою від 20 червня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечень проти такого порядку розгляду справи не поступило. \~ \~ \~ \~Відповідач позов не визнав, не погоджуючись із нарахуваннями позивача, а також заявляє щодо зменшення належних до стягнення фінансових санкцій, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності. Указане викладене у відзиві на позов. \~ \~ \~ \~Позивач скористався правом подачі відповіді на відзив, в якому вказує на недоведеність неспроможності нести встановлену законом відповідальність за неналежне виконання свого грошового зобов`язання. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Порядок здійснення цивільного судочинства встановлений ЦПК України, за яким суд розглядає справи у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12,\~13,\~81 ЦПК України). \~ У порядку ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при застосуванні норм права ураховується позиція Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), за якою обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог. Позивачем заявлено вимоги про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних унаслідок несвоєчасного виконання рішення суду про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, вирішуючи такий цивільно-правовий спір, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступні обставини. За змістом ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як виснував Верховний Суд у постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 922/643/19, факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до\~ст.979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (Статтею 6 Закону України «Про страхування»). Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. У відповідності до ст.ст.526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як регламентовано ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У\~ст.129-1 Конституції України\~визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до\~ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. У силу приписів ст.ст.4,\~6 Закону України «Про доступ до судових рішень»\~судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, в тому числі до інформації, визначеної\~статтею 7 цього Закону. Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц виснував, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29 червня 2021 року у цивільній справі № 464/917/20, залишеним без змін постановами Львівського апеляційного суду від 10 травня 2022 року та Верховного Суду від 12 квітня 2023 року, відповідне яке набрало законної сили, встановлено наступне. 13 листопада 2017 року між позивачем як страхувальником та\~\~відповідачем як страховиком укладений договір № 640559358.17 добровільного страхування засобів наземного транспорту (Автокаско), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «Mercedes-Benz GLE 320», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 11 лютого 2018 року близько 15.40 год у м. Львові на вул. Виговського, 69 відбулася ДТП, унаслідок якої пошкоджено застрахований автомобіль,\~\~\~у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача із письмовим повідомленням про страхову подію, а 22 лютого 2018 року із заявою про виплату страхового відшкодування. АТ «СК» ІНГО» визнало ДТП, яка мала місце 11 лютого 2018 року, страховим випадком, тому визначено та виплачено позивачу розмір страхового відшкодування - 337 596 грн. У судовому порядку стягнуто з відповідача на користь позивача недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 770\~635,64 грн. З примусового виконання указаного судового рішення видано 09 травня 2023 року Сихівським районним судом м.Львова виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання, та постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дуткою І.В. виконавче провадження ВП № 71929243 від 05 червня 2023 року закінчено у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Приватним виконавцем у наведені постанові зазначено, що платіжною інструкцією № 697 від 05 червня 2023 року перераховано заборгованість у розмірі 770\~635,64 грн. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14 листопада 2023 року у цивільній справі № 464/3270/22, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року 341006,27 грн інфляційних нарахувань, 99706,37 грн 3 % річних (за період з 05 квітня 2018 року по 28 липня 2022 року), 77\~063,56 грн пені. З огляду на викладене, установивши прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 770635,64 грн, суд уважає підставними вимоги про стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних. Такий висновок ґрунтується на постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц, від 27 січня 2021 року у справі № 337/5617/19, де зазначено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.526, ч.2 ст.625 ЦК України). Згідно з розрахунком позивача відповідач зобов`язаний відшкодувати за період з 29 липня 2022 року по 04 червня 2023 року: 86852,89 грн - інфляційні нарахування; 19698,72 грн 3% річних. \~ \~ \~ \~За змістом висновку Верховного Суду у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.\~ Відповідачем наведений розрахунок заперечено формально з підстав використання неправильної кількості днів прострочення та індексу інфляції за відповідний проміжок часу. Водночас власного контррозрахунку не проведено, аргументовані твердження чи докази неправильності обрахувань відсутні. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Щодо доводів відповідача про зменшення належних до стягнення фінансових санкцій, суд погоджується, що, виходячи із принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір інфляційних нарахувань та процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК України. Саме так виснував Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18. Натомість, прохаючи про зменшення розміру інфляційних нарахувань та процентів річних за час затримки розрахунку, відповідачем не висловлено конкретних доводів у підтвердження таких обставин, не указано жодної конкретної суми , твердження зводиться до цитування судової практики, що очевидно не може братися судом до уваги. Суд, розглянувши справу в межах\~позовних вимог та\~доводів сторін, наданих ними доказів, дійшов висновку про необхідність захисту цивільних прав позивача шляхом задоволення позову та стягнення з відповідача заявленої суми грошових коштів. Суд погоджується з переконливими та слушними доводами сторони позивача, які відповідачем жодним чином не спростовано. Доводи відповідача фактично зводяться до власного суб`єктивного бачення обставин справи. Відомості, які б спростували даний висновок суду та доводили протилежне, відсутні. Однією із засад (принципів) цивільного судочинства з відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення (ст.2 ЦПК України). Відповідно до ст.ст.133, 141\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, якими є витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у зв`язку із звільненням позивача від сплати такого при поданні позову до суду. Позивачем заявлено про відшкодування за рахунок відповідача 21000 грн витрат на професійну правничу допомогу, у підтвердження чого надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 21 травня 2024 року з додатком, детальний опис робіт (наданих послуг) та акт приймання-здавання, виконаних для надання професійної правничої допомоги від 27 листопада 2024 року. Достовірність таких доказів відповідачем не ставиться під сумнів. Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). Заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21000 грн ґрунтуються на положеннях ст.137 ЦПК України. Неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу не встановлено, адже відповідачем відповідне клопотання не заявлено.

Outcome: approved