Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою, яку уточнила, та просила встановити факт проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу більш як 5 років до часу відкриття спадщини, та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . Свій позов мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується cвідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] та яка перебувала у власності останнього, що підтверджується свідоцтвом про право на спадкування за законом від 25 лютого 2014 року, що зареєстровано в реєстрі за №4-62 , свідоцтвом про право на спадкування за законом від 17 січня 2014 року, що зареєстровано в реєстрі за №4-14, свідоцтвом про право власності на житло від 01 квітня 1998 року, реєстраційний №4-98/22967. За життя [PERSON] був одружений із [PERSON] , однак їх шлюбні відносини були розірвані, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 08 липня 1987 року зроблено запис №288, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] дітей не мав. Батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] померли. З 2007 року [PERSON] (надалі - Спадкодавець) проживав разом з [PERSON] (надалі - Позивач) в квартирі [ADDRESS] як чоловік та жінка однією сім`єю без офіційної реєстрації шлюбу. Спільних дітей у позивача та спадкодавця не було. Позивач проживала разом із спадкодавцем приблизно 14 років до моменту смерті [PERSON] , а тому остання, в законодавчо встановлений строк, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що входить у коло спадкоємців. Стверджує, що вона та спадкодавець до смерті останнього тривалий час мали відносини, які притаманні подружжю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом користувалися належним їм майном, купували побутові речі, здійснювали ремонт у житлі, спільно несли витрати, що були пов`язані з утриманням місця проживання. У зазначеній квартирі разом з [PERSON] та [PERSON] проживали донька Позивача- [PERSON] , зять позивача [PERSON] та онуки Позивача - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, останні роки життя [PERSON] мав онкологічне захворювання, а тому проходив обстеження в Харківському обласному клінічному онкологічному центрі, та в зв`язку із проблемами зі здоров`ям потребував стороннього догляду. [PERSON] , протягом всього часу до моменту смерті [PERSON] , постійно проявляла участь в його лікуванні під час хвороби, доглядала його, купувала ліки. А також, позивач особисто поховала свого цивільного чоловіка [PERSON] . 21 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самчук Тетяни Валеріївни з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Постановою №177/02-31 від 02 грудня 2021 року "про відмову у вчиненні нотаріальної дії" приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самчук Тетяна Валеріївна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим що позивачем не подано документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем та постійного проживання на час відкриття спадщини. Вказане стало підставою звернення до суду із даним позовом. Позивач стверджує, що вона прожила з спадкодавцем однією сім`єю більш як 5 (п`ять) років до часу відкриття спадщини, а тому позивач наділена правом прийняти спадщину за законом, оскільки належить до четвертої черги осіб на спадкування. Інших спадкоємців за законом та заповітом немає. Спадкодавцю [PERSON] на дату смерті на праві приватної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] : 1/3 частка - на підставі свідоцтва № 4-98/22967 від 01 квітня 1998 року про право власності на житло. 1/6 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 4-62, видане 25.02.2014 року [PERSON] , видавник: Друга Харківська державна. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11186098 від 25.02.2014 16:46:12, [PERSON] , Друга Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Друга Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл.нотаріальна контора. 1/2 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 4-14, видане 17.01.2014 [PERSON] , видавник: Друга Харківська державна нотаріальна контора. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 10020589 від 17.01.2014 12:58:12, [PERSON] , Друга Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Друга Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. Таким чином, позивач просить визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.05.2024 року за позовною заявою відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив позов залишити без задоволення. Відзив мотивовано тим, що відсутні докази проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю у розумінні ч.2 ст. 3 СК України. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо ведення позивачем [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] спільного побуту, здійснення ними спільних витрат та придбання майна в інтересах сім`ї, придбання ліків та продуктів харчування. Щодо питання організації поховання, то, органiзацiя поховання та понесенi у зв`язку iз цим витрати здiйснюється вже пiсля вiдкриття спадщини, що жодним чином не пiдтверджує факт проживання позивача однiєю сiм`єю зi [PERSON] та не вiдноситься до предмету доказування, так як виходить за межi п`ятирiчноrо строку до часу смертi спадкодавця, а отже не є належним доказом у розумiннi ст.77 ЦПК України. Показания свідків, на які посилається позивач, вважає не є достатніми доказами, необхiдними для встановления факту проживания однiею сiм`єю та не можуть пiдтверджувати факт проживания однією сiм`єю та ведения спiльного господарства, iснувания спiльного побуту та взаємних прав i обов' язкiв мiж позивачем та померлою особою не менше як п`ять рокiв без документального пiдтверджения та пiдтверджения письмовими доказами. Також, представник відповідача вказує, що позивачем на надано інформації, чи не перебувала вона у зареєстрованому шлюбі в період з 2016 по 2021 рік. В тому числі посилається на те, що відсутні підстави для визнання права власності за позивачем в судовому порядку. У відповіді на відзив представник позивача з правовою позицією Відповідача не погодилася у повному обсязі. Вказує, що відзив на позов подано з порушенням процесуального строку. Щодо доводів представника відповідача стосовно того, що в матеріалах справи відсутні докази щодо ведення позивачем [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] спільного побуту, здійснення ними спільних витрат та придбання майна в інтересах сім`ї, придбання ліків та продуктів харчування, зазначає, що доказами, які свідчать про те, що позивачка проживала разом із спадкодавцем 14 років свідчать належні докази такі як: факт знаходження оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON] саме у [PERSON] , квитанції про оплату ліків для [PERSON] , квитанції витрат на поховання, договір про надання послуг з ремонту квартири, квитанція про оплату договору по ремонту квартири, квитанції про оплату комунальних послуг, фотографії спільно проведеного дозвілля, фотографії сім`ї зі свят, докази проживання онуків позивачки у даній квартирі, а також показання свідків, при їхньому допиті. Саме всі ці докази у сукупності свідчать про той факт, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками, притаманних подружжю. А також, до відповіді на відзив у якості доказів долучаються квитанції про купівлю речей для побутового вжитку, такі як газова плита, мультиварка, пральна машина, водонагрівач, ноутбук, мобільний телефон, що вказують на здійснення витрат зі спільного бюджету та придбання майна для спільного користування. Витрати здійснювались з 2010 року по 2020 рік, що вказують на довготривалість їхніх відносин. Також представник позивача вважає безпідставними доводи відповідача щодо відсутності підстав визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Представником відповідача також було подано додаткові письмові пояснення, у яких викладено доводи аналогічні доводам вказаним у відзиві, та зазначено, що надані письмові докази не підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] . У відповіді на письмові пояснення представника відповідача сторона позивача вважає їх необгрунтованими та складеними всупереч дійсним обставинам справи. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною у квартирі [ADDRESS] , а також членами їх родини були діти та онуки [PERSON] , яких [PERSON] вважав їх своїми. І [PERSON] , і [PERSON] , і її донька [PERSON] , і зять [PERSON] вели спільний сумісний бюджет. На протязі декількох років з картки [PERSON] сплачувались комунальні платежі за квартиру [ADDRESS] . До суду надано вичерпну кількість доказів про придбання для родини побутової техніки, а також подарунків від родини батьку [PERSON] . У цій родині, у кожного був свій обов`язок по утриманню квартири, по сплаті за комунальні платежів, по здійсненню ремонтних робіт, по прибиранню квартири, по комунікації з комунальними структурами, по приготуванню їжі, по утриманню прибудинкової території. Навіть у дітей були свої обов`язки. Більш за всіх, ці обов`язки здійснювала [PERSON] та вона ж контролювала виконання таких обов`язків всіма членами родини. Вона вела облік доходів та витрат і весь сімейний бюджет тримала у своїх руках. Також вважає безпідставними доводи представника відповідача стосовно твердження Відповідача щодо доданого чеку на пральну машину, сплачену [PERSON] , квитанції про сплату інтернет послуг, дублікати яких отримано [PERSON] та довідка КП «Харківський ліцей мистецтв №133» про місце фактичного проживання дітей [PERSON] , що вказана у особовій справі з їх слів взагалі не може бути підтвердженням спільного проживання [PERSON] з [PERSON] . Представник позивача вказує, що такі докази не можуть підпадати під сумнів, оскільки це саме такі докази є тими, які підпадають під доказову базу предмета спору у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Малолітні діти [PERSON] не можуть проживати окремо від батьків. З цього випливає, що довідка КП «Харківський ліцей мистецтв №133» про місце фактичного проживання дітей [PERSON] є вагомим доказом того, що родина проживала за адресою: [ADDRESS] Також, на підтвердження спільних витрат стороною позивача надано квитанції про купівлю товарів родиною [PERSON] за період з 2010 року по 2020 рік: 1. Копію квитанції від 15 вересня 2018 року на суму 13599 грн. про купівлю ноутбуку Lenovo IdeaPad 330-15 Grey (FHD - AG/15.6); 2. Копію гарантійного талону № 5107 від 15 вересня 2018 року на ноутбук Lenovo IdeaPad 330-15 Grey (FHD - AG/15.6); 3. Копію гарантійного талону № 30120416 від 20 лютого 2014 року; 4. Копію квитанції № 138944278 від 18 квітня 2018 року на суму 3798 грн. про купівлю газової плити; 5. Копію видаткової накладної № 518 від 19 лютого 2010 року на суму 2959 грн. про купівлю пральної машини INDESIT IWD5085 (EU); 6. Копію квитанції від 22 листопада 2011 року на суму 4892 грн.; 7. Копію квитанції від 14 червня 2014 року на загальну суму 3039 грн. 84 коп. про купівлю мультиварки PAN ASONIC SR-T (на суму - 1399 грн.), пилососу SAMSUNG UCC 4142 U (на суму - 999 грн.), послуги «Абсолютний захист» строком на 3 роки (на суму - 489 грн.); 8. Копію замовлення покупця № 2207 від 07 липня 2020 року на суму 5 150 грн.; 9. Копію квитанції № 5381 від 15 грудня 2019 року на суму 6100 грн про купівлю мобільного телефону Xiaomi MI 9 Lile 6/64 Aurora. Вказує, що таке майно куплялось виключно в інтересах сім`ї та для спільного користування. Стосовно твердження Відповідача, що фотокартки, надані заявником, не дозволяють встановити яка особа на них зображена, в який саме період часу були зроблені такі світлини та не можуть підтверджувати саме проживання спадкоємця зі спадкодавцем, то представник позивача вказує, що до матеріалів справи було додано паспорт [PERSON] , який дозволяє ідентифікувати таку особу. Щодо ідентифікації [PERSON] , то сторона позивача додала копію його паспорту, який дозволяє ідентифікувати особу. Зазначає, що сумісні фотографії [PERSON] з [PERSON] у різний період вказують на довготривалість їхніх стосунків. Діти та онуки [PERSON] хоч біологічно йому не були рідними, але він приймав їх як своїх. Стосовно твердження Відповідача щодо доказів, які виходять за межі п`ятирічного строку до часу смерті спадкодавця. Повідомляє, що організація поховання, закупівля необхідних ритуальних товарів, організування поминок - все це входило до обов`язку [PERSON] як дружини, хоч і цивільної. Обов`язки [PERSON] як дружини [PERSON] виконуються й після його смерті, і такими доказами є організація поховання, організування поховального процесу, а також, звичайно, оплата за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] , в якій вони проживали все своє сумісне життя та продовжують проживати. Такі відомості ще раз підтверджують той факт, що між [PERSON] та [PERSON] були відносини притаманні подружжю. На підтвердження того, що [PERSON] не перебувала у вказаний період у зареєстрованому шлюбі, представник позивача вказує, що у відповіді на адвокатський запит № 658/1119-26-24-32.20/32.20 від 23 серпня 2024 року, Харківський відділ ДРАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що згідно обліку архіву Відділу актовий запис про шлюб відносно гр. [PERSON] , [INFO] , не значиться. Перевірку проведено по актовим записам про шлюб за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2021 року по первинним та поновленим актовим записам. За клопотання сторони позивача у судовому засіданні були допитані свідки. Так, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] знала дуже тривалий час, оскільки проживає по сусідству у 23 квартирі. [PERSON] тривалий час проживав один, потім з`явилась [PERSON] , та вони стали проживати разом. Після того, було помітно що він став доглянутим, у квартирі завжди порядок. Він та [PERSON] завжди разом ходили на ринок за продуктами. У їх будинку є підвал, де жильці зберігають консервацію. Їх родина також завжди тримали там консервацію. Він та [PERSON] прожили разом дуже тривалий час, приблизно років 14, до самої його смерті. Також з ними жили родина доньки [PERSON] та потім і онуки, які сприймали [PERSON] як дідуся, та він турбувався ними як рідними. [PERSON] та [PERSON] на вихідні разом їздили на родину [PERSON] до села, звідти привозили овочі та фрукти, якими в тому числі пригощали і сусідів. Також [PERSON] купляв птахів, яких потім вирощували у селі. Все це відбувалось протягом тривалого часу, та все було на очах сусідів. Всі добре знали цю родину. Вони разом виносили та чистили коври у дворі, розвішували білизну після прання у дворі. Вони разом приймали участь у господарських справах двору. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дочкою [PERSON] . Її батько помер. У 2005 році вона переїхала до м. Харкова та проживала у гуртожитку. Після того, як її мати зішлась із [PERSON] у 2007 році, вона також стала проживати разом із ними. Потім вона одружилась та її чоловік також там проживав. Потім у них народились діти. Вони жили усі разом як одна родина. Оскільки вони дуже тривалий час проживали там, їх родину добре знали усі сусіди. Вона з чоловіком працювали, а мати та [PERSON] допомагали доглядати її дітей, яких [PERSON] сприймав як своїх онуків. Так само і для дітей він був єдиним дідусем. Діти ходили до садочка поряд на вулиці Кацарській, потім у школу № 13, яка також знаходиться поряд. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є чоловіком доньки [PERSON] - [PERSON] , яку знає ще зі шкільних років. У 2009 році він та [PERSON] одружились та разом жили із матір`ю [PERSON] та [PERSON] у квартирі по [ADDRESS] . У цій родині він бував також і ще до одруження. Потім у них народились діти та весь час вони жили разом однією родиною, разом харчувались, купували продукти. Квартира складається з трьох кімнат, одна кімната для нього з дружиною, одна кімната - дитяча, та в третій кімнаті жили [PERSON] та [PERSON] , які жили як чоловік та жінка у шлюбі. У них був спільний бюджет. Весь час [PERSON] дуже гарно ставився до них та до дітей, як до рідних. Вони разом вели господарські справи, робили технічні ремонтні роботи. За всіма господарськими справами слідкувала [PERSON] , в тому числі щоб своєчасно були оплачені комунальні платежі. Вони разом також вели господарство у селі. [PERSON] допомагав також у догляді за дітьми. Іншого дідуся його діти не мають. У [PERSON] був син [PERSON] , але він задовго помер. Інших родичів у [PERSON] не було. Коли [PERSON] потрапив до лікарні, вони разом з [PERSON] поїхали до нього, але до лікарні їх не пустили через карантин коронавірусу. Лише повідомили які ліки потрібно купувати, що вони і робили, але через кілька днів [PERSON] помер. Допитана у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є подругою [PERSON] з 2008 року, та знає її мати [PERSON] . Також ще раніше добре знайома із [PERSON] , який товарищував з її батьком. Вона добре знає цю родину, оскільки проживали у одному дворі. Разом із [PERSON] проживав з 2007-2008 року та до самої смерті. З ними разом проживали і [PERSON] із чоловіком та її діти. Вони були для всіх однією родиною. Часто бачила їх разом, коли вони виходили на прогулянки. Вони також разом їздили на дачу до села, вели там господарство. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою родини [PERSON] та [PERSON] . Проживає у одному під`їзді з 2017 року. Добре знає цю родину. У неї є онуки та вони разом із [PERSON] разом майже щодня гуляли із дітьми у дворі та спілкувалися. Отже вона добре обізнана про її життя. [PERSON] та [PERSON] жили як чоловік та жінка, завджи були разом. Якщо треба щось робити у дворі, то вони завжди разом приймали участь. За покупками йшли разом, до села на дачу їдуть разом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2024 року витребувано у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самчук Тетяни Валеріївни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 14/2021 (67543502) заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 року до участі у справі залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.01.2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Позивач [PERSON] , допитана у якості свідка суду повідомила, що у 2007 році вона познайомилась із [PERSON] коли приїхала працевлаштовуватись на роботу до м. Харкова, та знімала у нього кімнату. Через короткий проміжок часу у них зав`язались стосунки та вони стали проживати як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та перебували у таких стосунках до самої його смерті. Між ними склалися гарні родинні відносини. Все по господарству вони робили разом. Разом ходили за покупками, разом харчувались, оплачували комунальні платежі. Бюджет був спільним. Разом відкладали гроші на більш дорогі речі, та разом купували побутову техніку для дому, робили ремонт. Також її дочка [PERSON] проживала разом їз ними, та після її одруження і її чоловік. За цей час у дочки народились троє дітей, які також проживали разом із ними. Онуки сприймали [PERSON] як дідуся, та він відносився до них як до рідних. Онуки ходили до дитячого садочку поряд із домом, та потім навчались у школі № 13, яка також розташована поряд із їх місцем проживання. Вона та [PERSON] разом допомогали у догляді за онуками. Вони усі разом жили як одна родина, разом вели спільне господарство. Із сусідами у неї за весь цей час склалися дружні відносини. Оскільки стало можливим оплачувати комунальні платежі онлайн, то це стала робити її дочка. Будинок у с. Пархомівка Богодухівського району Харківської області, де вона зареєстрована, вони разом із [PERSON] з 2009 року використовували як дачний будинок, вели там господарство, розводили качок, курей, кролей. Продукти харчування отримані за результатами цих господарчих дій вони разом вживали, робили консервацію. [PERSON] подобалось проводити час у селі. Саме під час знаходження у селі Пархомівка у 2021 році йому стало погану через хворобу та він звідти був госпіталізований. Вона та діти разом вчиняли дії по забезпеченню його лікування. Проте через кілька днів [PERSON] помер у лікарні у м. Богодухів. Представник відповідача Харківської міської ради в останні судові засідання не з"явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Третя особа приватний нотаріус Самчук Т.В. у судові засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, на виконання ухвали суду була надана копія спадкової справи № 14/2021 (67543502) заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради свого представника до суду не направили, про розгляд справи повідомлені належним чином, будь-яких письмових заяв на адресу суду не подавали. Представник третьої особи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією cвідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 7200. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] та яка перебувала у власності останнього: -1/3 частка - на підставі свідоцтва № 4-98/22967 від 01 квітня 1998 року про право власності на житло; -1/6 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 4-62, видане 25.02.2014 року [PERSON] , видавник: Друга Харківська державна. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11186098 від 25.02.2014 16:46:12, [PERSON] , Друга Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Друга Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл.нотаріальна контора. -1/2 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 4-14, видане 17.01.2014 [PERSON] , видавник: Друга Харківська державна нотаріальна контора. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 10020589 від 17.01.2014 12:58:12, [PERSON] , Друга Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Друга Харківська ДНК), Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. Місце проживання спадкодавця зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Позивач зареєстрована за адресою [ADDRESS] . 21 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самчук Тетяни Валеріївни з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . 30.11.2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою №177/02-31 від 02 грудня 2021 року "про відмову у вчиненні нотаріальної дії" приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самчук Тетяна Валеріївна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим що позивачем не подано документів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем та постійного проживання на час відкриття спадщини. Судом також встановлено з матеріалів справи, що [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . У інших зареєстрованих шлюбах [PERSON] не перебувала, що підтверджується також відповіддю Харківського відділу ДРАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 658/1119-26-24-32.20/32.20 від 23 серпня 2024 року. [PERSON] перебував у шлюбі , який розірвано 08.07.1987 року, та більше у зареєстрованому шлюбі не перебував, що підтверджується витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Позивач стверджує що вона проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації щлюбу із [PERSON] більше десяти років по дату його смерті. При вирішення спору суд виходить із наступного. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб, а саме чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. Тлумачення наведеної норми права вказує, що для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть бути також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Про ознаки проживання однією сім`єю висловив свою думку Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. У рішенні по справі «Джонстон та інші проти Ірландії» від 18.12.1996 року №6/1985/92/139 Європейський суд з прав людини зазначив, що особи, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом, що забезпечуватиме дотримання ст. 8 Конвенції, яка передбачає право на повагу до сімейного життя. Надані докази в сукупності дозволяють суду дійти висновку про наявність у [PERSON] та [PERSON] відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам сім`ї, так як між ними на той час склалися усталені відносини, притаманні подружжю - тривалий факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, піклування один про одного, та близьких членів родини іншого, придбання майна для спільного користування, участі у витратах щодо його утримання, тощо. Наведене підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями свідків у сукупності. Оцінюючи повідомлені свідками обставини, з урахуванням підстав, які потребують доведення в межах даного спору, суд приходить до висновку, що допитані в судовому засіданні свідки були в повній мірі обізнані, зокрема, про час і місце спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , про їх побут, стан його здоров`я і участь у веденні господарства позивача з [PERSON] за його життя. Вони засвідчили суду про відомі їм обставини, які потребували доказуванню щодо спільного проживання позивача з [PERSON] саме як членами однієї сім`ї, а також ведення ними спільного господарства та організації спільного побуту, придбання побутових речей, наявність взаємних прав та обов`язків, що є характеризуючими ознаками сім`ї. До матеріалів справи позивачем також долучено ряд фотосвітлин на підтвердження факту спільного проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач дійсно проживала з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та дружина, вони були пов`язані спільним побутом, а також мали взаємні права та обов`язки. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12.08.2019 року у справі №521/16365/15. Для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Достовірно встановлено, що встановлення позивачу [PERSON] факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років зі спадкодавцем потрібно з метою отримання спадщини на нерухоме майно. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] дійсно проживала разом з [PERSON] у вказаний нею строк який більше за п`ять років по день смерті останнього однією сім`єю, була пов`язана спільним побутом, мала спільний бюджет з останнім, вела спільне господарство, здійснила поховання, що підтверджується наявними у справі доказами. З огляду на приписи чинного законодавства, суд вважає встановленим факт про який зазначає позивач. Щодо позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , то суд зазначає таке. Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1258 ЦК України визначена черговість спадкування за законом, а саме - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У [PERSON] відсутні спадкоємці першої, другої та третьої черги, тому право спадкування отримують спадкоємці четвертої черги. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Зі змісту ст. 1264 ЦК України слідує, що законодавець захищає права тих осіб, яких спадкодавець вважав членами своєї сім`ї і які проживали з ним впродовж достатньо тривалого часу (п`ять років), вели спільне господарство. Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Таким чином, позивач [PERSON] являється спадкоємцем за [PERSON] у четвертій черзі спадкування за законом та своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини, та відтак, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] . Згідно 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом. Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Таким чином, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, з огляду на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право власності на спадщину у порядку спадкування після смерті [PERSON] , позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на квартиру на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин суд приходить до висновку щодо задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved