Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

29 липня 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» засобами Електронного суду, через свого представника Романенка М.Е. звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість у сумі 42144,59 грн, яка утворилася через невиконання кредитних зобов`язань перед позивачем на підставі договору про надання споживчого кредиту № 726858 від 12.10.2021 року, а також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 6 000 грн. Також, представник позивача, у позовній заяві просить суд розглядати справу без участі позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі позивача та ухвалити заочне рішення. Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі надіслана учасникам справи: позивачу засобами Електронного суду, відповідачу засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання. Копія ухвали суду та судові повістки про виклик направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, повернулись з відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, листи, що повернулися з відміткою в довідці поштового відділення про причину повернення: «за відсутністю адресата за вказаною адресою» - є належно врученими. Отже, суд розцінює відповідача як такого, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, інші клопотання та заяви від відповідача суду також не надійшли. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 24.10.2024 до суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за відсутності представника позивача та винести заочне рішення на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що представник позивача надав суду заяву, що не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Згідно ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено судом, 12.10.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 726858, за умовами якого сума кредиту складала 24 000,00 грн. Фактично банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 20 000,00 грн, з встановленим строком користування 730 днів з кінцевим терміном повернення 12.10.2023, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить за перший день користування кредитом (включно) - 20% в день (7300 % річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100 % річних. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 20000 грн за реквізитами платіжної картки [NUMBER] та 4000 грн на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. 28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №2808-23, відповідно до умов якого до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №726858 від 12.10.2021, що підтверджується витягом з Додатку до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023. Позивач надав документацію, яка наявна у нього як фактора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги. Таким чином, до ТОВ «ДІДЖ ФІНАНС» перейшли всі права ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 726858 від 12.10.2021 в сумі 42144,59 грн. 15.11.2023 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на адресу [PERSON] надіслало досудову вимогу, у якій повідомило відповідача про укладення договору факторингу між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право кредитора до відповідача. [PERSON] було також повідомлено суму заборгованості станом на 15.11.2023 в розмірі 42144,59 грн і було рекомендовано сплатити цю суму у добровільному порядку на зазначені у досудовій вимозі реквізити. Згідно до розрахунку заборгованості [PERSON] , наданої ТОВ «Слон Кредит» за кредитним договором № 726858 від 12.10.2021, станом на 28.08.2023 заборгованість Боржника/Позичальника становить 42144,59 грн (заборгованість за тілом кредиту 18776,11 грн, заборгованість за відсотками 23368,48 грн). З копії інформації сервісу онлайн платежів iPay.ua вбачається, що ТОВ «Слон Кредит» здійснили переказ на суму 20 000,00 грн на видачу кредиту згідно кредитного договору на картку [NUMBER] . З досудової вимоги за вих. № 3664205693-АВ від 15.11.2023, адресованої відповідачу вбачається, що адвокат Міньковська А.В. намагалася врегулювати даний спір у досудовому порядку шляхом повідомлення відповідача про існування станом на 15.11.2023 розміру заборгованості за кредитним договором, проте відповідач борг не сплатив. Суд вважає, що ТОВ «Діджи фінанс» має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, які мають бути ефективно захищені шляхом стягнення з Позичальника/Відповідача заборгованості. Такий спосіб захисту є належним, ефективним і правомірним і в повній мірі відповідатиме правовій природі цивільних відносин, що існують між Позивачем і Відповідачем. ТОВ «Діджи фінанс» понесло судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 422,40 грн, судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Згідно з пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до норм статей 12, 13, 81 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши наявні матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до приписів ст. 514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про повну сплату відповідачем заявленої заборгованості. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Суддею встановлено, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором в обумовлені договором строки, позивач отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу. Вказаний позов подається в електронній формі та сформований в системі «Електронний суд», тому на підставі частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», до зазначеного розміру судового збору застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. /3028,00 грн. * 0,8 /, що узгоджується з приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір». Частиною першою статті 141 ЦПК встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 грн, суд зазначає таке. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.06.2024, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи фінанси» щодо стягнення кредитної заборгованості, договір № 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023, додаткова угода № 003664205693 від 27.06.2024. Свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю Серія КС № 11306/10 від 02.11.2023. Відповідно до статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір витрат сторін на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторін. Клопотання про зменшення цих витрат відповідачем не заявлено. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Outcome: approved