Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Короткий виклад позицій сторін у справі. Позивач ТОВ «Бізнес Позика», через свого представника Мишевську Н.М., скориставшись підсистемою «Електронний суд», звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, у якій просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості за договором про надання кредиту у загальному розмірі 39 021, 09 грн. Крім того, позивач просить, при ухваленні рішення покласти на відповідача судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 06.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №483724-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало відповідачеві грошові кошти в розмірі 10 000 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка була вказана ним при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Однак, до теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №483724-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за кредитним договором №483724-КС-003. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 18.12.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 39 021,09 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10\~000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 29 021,09 грн. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та утворенням заборгованості, яку в добровільному порядку відповідач не погашає, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач, у запропонований строк, скориставшись своїм правом, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить зменшити розмір відсотків, нарахованих за кредитом, оскільки вважає, що заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 29021,09 грн є неспівмірною сумі кредиту у розмірі 10000 грн, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи. Крім того, відповідач ставить під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості, та звертає увагу, що ТОВ «Бізнес позика» не вживало жодних заходів для досудового врегулювання даного спору. При цьому, відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підсумовуючи, відповідач просить звернути увагу на те, що ним сплачуватися кошти на погашення кредиту, а саме у сумі 2\~170 грн, однак такі були зараховані до погашення суми відсотків та комісії, які відповідач вважає незаконними, оскільки ніде не зазначено, за які послуги нараховується така комісія та не надано жодних доказів, які підтверджували надання таких послуг, а тому просить врахувати дані обставини при ухваленні рішення. Представник позивача Виноградов Ю.Е., у свою чергу подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, про правомірність укладення договору у електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, оскільки відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» укладений таким чином договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, представник позивача у поданій відповіді на відзив спростовує твердження відповідача щодо незаконності нарахування суми заборгованості за процентами, а також стягнення комісії за надання кредиту. Також представник позивача наголошує, що перерахування кредитних коштів за кредитними договорами укладеними позичальниками з ТОВ «Бізнес Позика» відповідними посередниками є правомірними. При цьому, представник позивача звертає увагу суду на те, що ТОВ «Бізнес позика» просить стягнути з відповідача лише заборгованість по тілу та процентам, які були нараховані відповідно до умов кредитного договору та норм Цивільного кодексу України, а тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Надалі відповідач, підсумовуючи свою позицію, подав до суду додаткові пояснення (відзив на відзив), у яких зазначає, що визнає факт надання кредитних коштів, при цьому не заперечує факту надходження таких та здійснення платежу на погашення заборгованості, також не визнає усієї заборгованість, оскільки не надано доказів, які б підтверджували законність та правомірність їх нарахувань, зокрема, щодо процентів та комісії. Відтак, просить врахувати наведену позицію при ухваленні рішення. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.01.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Янів Н.М. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, який не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 10.01.2025 року позовну заяву ТОВ «Бізнес позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 06.02.2025 року розгляд справи було відкладено, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте такі з у судове засідання не з`явилися та не забезпечили явку уповноважених представників. Втім, судом задоволено клопотання представника позивача та клопотання відповідача, про розгляд заяви у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи по суті відбувся 27.02.2025 року. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Встановленні судом фактичні обставини справи та їх обгрунтування. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Судом встановлено, що ТОВ «Бізнес позика» 06.02.2024 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 483724-КС-003 про надання кредиту. Так, 06.02.2024 року [PERSON] , прийняв пропозицію щодо укладення договору № 483724-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону [NUMBER] , який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора сторін. Відтак, судом встановлено, що 06.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №483724-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10\~000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що строк, на який надається кредит - 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом - в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом - в день 1,15288411, фіксована; комісія за надання кредиту - 1\~500 грн. Пунктом 3.2.3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. При цьому, сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії договору. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10\~000 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів. При цьому, відповідно до ст. 9 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. Оскільки ТОВ «Бізнес позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. Так до позовної заяви була додана довідка, сформована технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги позивачу на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020. Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. На підтвердження вищезазначеного, до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи «анкета клієнта», відповідно до якого позичальником був зазначений номер банківської картки № [NUMBER] для перерахування на нього коштів. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що позивачем виконано свої зобов`язання за кредитним договором щодо надання кредитних коштів відповідачу [PERSON] , шляхом перерахування таких через посередника, який надає послуги позивачу на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020. Натомість, боржник свої зобов?язання за кредитним договором №483724-КС-003 належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за кредитним договором №483724-КС-003. Так, відповідач [PERSON] , на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором № 483724-КС-003 на загальну суму 2 170 грн, тим самим відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Відтак, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Крім того, в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Поряд з цим, судом встановлено, що відповідно до п. 2.4. кредитного договору стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15288411, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно з п. 3.2.1. Кредитного договору у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору. Однак згідно з п. 3.2.2. кредитного договору у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку№1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів визначеного п.3 договору, дійсно йому треба було б сплатити проценти за користування кредитом в сумі 14\~540 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховуються кожного дня відсотки в розмірі 1,15288411%, зменшується. Однак, із наданих доказів слідує, що боржником здійснювалося тільки часткове погашення заборгованості, чим порушено зобов`язання встановлені договором, що призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка в розмірі 1,15288411% нараховувалась за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, відповідно до п.2 договору. Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до п.2 договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 2,00000000% за кожен день користування кредитом, знижена відсоткова ставка за кредитом в день 1,1466875% фіксована. Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, розмір якої був більшим, ніж зазначено у графіку платежів, з огляду на неналежне виконання зобов`язань відповідачем. Крім того, відповідно до п. 2.5. укладено між сторонами у справі кредитного договору комісія нараховується за надання кредиту та становить 1\~500 грн, така є разовою, та її розмір є незмінним. Виходячи з аналізу роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, законодавством України прямо визначені можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача. Так, відповідно до 3.5. у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до договору. У перших двох періодах графіка погашення заборгованості за договором кредиту не передбачався обов`язковий платіж по тілу кредиту, тому кошти зараховувалися, згідно п.3.5. Договору. Платіж, внесений відповідачем задля погашення заборгованості у сумі 2 170 грн., першочергово зараховувався на погашення процентів за користування кредитом у сумі 1\~729,35 грн та комісії 440,65 грн. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов?язання за кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості, який долучено до матеріалів справи, у боржника станом на 18.12.2024 року утворилась заборгованість за договором №483724-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 39 021,09 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10\~000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 29 021,09 грн. При цьому відповідач, вважаючи розрахунок заборгованості необґрунтованим, та таким, що не узгоджується з матеріалами справи, не скористався можливістю надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Поміж тим, судом також встановлено, що відповідач [PERSON] звертався до ТОВ «Бізнес позика» із заявою про реконструкцію кредитної заборгованості та списання штрафних санкцій за кредитним договором. У відповідь на дану заяву відповідачу запропоновано внести суму в розмірі одного планового платежу, а після оплати зателефонувати до за номером телефону [NUMBER] , для того щоб активувати реструктуризацію в особистому кабінеті. Однак цих дій [PERSON] не вчинив. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка закріплює підстави звільнення від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У свою чергу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому(ч. 1 ст. 634 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 в справі № 2-383/2010. Висновки суду за результатами розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Таким чином, враховуючи, що розмір заборгованості підтверджується долученими до справи доказами, в свою чергу відповідачем не надано доказів для підтвердження спростування неналежності виконання своїх зобов`язань, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до задоволення у повному обсязі. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Бізнес позика» підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 39\~021,09 гривень. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, у зв`язку із задоволенням заявлених позовних вимог, слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн, який підтверджено платіжною інструкцією №2422,40 від 23.12.2024 року.

Outcome: approved