Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з 30 січня 2018 року по 30 липня 2022 року за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги, обґрунтовує тим, що з 12 червня 1999 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. 30 січня 2018 року шлюб між ними було розірвано, однак після цього вони продовжували проживати як одна сім`я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільні витрати і спільне харчування. [PERSON] виховував її дітей як рідних, у свою чергу, вона їздила до його батьків, які проживали до 24 лютого 2022 року в м. Миколаїв, погостювати. Наразі, батьки [PERSON] проживають в [ADDRESS] , що співпадає з її місцем реєстрації та [PERSON] . Позивач зазначає, що [INFO] [PERSON] помер під час виконання обов`язків військової служби внаслідок мінометного обстрілу, його похованням займалась. Враховуючи, що [PERSON] загинув під час виконання військового обов`язку у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у встановленому законом порядку, проте для отримання такої виплати їй необхідно встановити факт її проживання однією сім`єю з померлим без реєстрації шлюбу. Крім того, зазначає, що батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] подали нотаріально посвідчені заяви, в яких відмовились від належної їм одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, як члени родини, після загибелі військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, на користь дружини померлого - [PERSON] . Також, факт її спільного проживання з померлим [PERSON] підтверджується записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають у буд. [ADDRESS] , з якої вбачається, що вона зареєстрована за вказаною адресою з 12 листопада 1988 року, [PERSON] був зареєстрований з 01 листопада 1996 року і до дня смерті. Листами Міністерства оборони України, в тому числі сповіщенням № 50 про загибель [PERSON] , що були адресовані його дружині - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, за час спільного проживання [PERSON] погашав кредит № ДО0602, оформлений на неї, та про відносини між ними як чоловіка і дружини свідчать фотокартки, де вони зображені разом з родичами, друзями, на сімейному відпочинку в період з 2017 року по 2022 рік. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з цим позовом та просить його задовольнити. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2022 року вищевказану позовну заяву було передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2022 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. 11 листопада 2022 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва було відмовлено у відкритті провадження в цивільній справи за вказаним позовом. Постановою Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року було скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 09 травня 2023 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Постановою Верховного Суду від 21 лютого 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року залишено без змін. 02 липня 2024 року відповідачем подано до суду відзив, в якому представник заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не підтверджено належними та допустимим доказами, що за час проживання з [PERSON] вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права і обов`язки. При цьому, сам по собі факт спільного проживання без доведення наведених фактів, не може свідчити про те, що між особами склалися та мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю. З урахуванням викладеного, просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 03 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 28 листопада 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Сергієнко Н. О. про залучення [PERSON] , [PERSON] до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Залучено до участі у справі [PERSON] , [PERSON] в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору у вказаній справі. 15 січня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи [PERSON] , в яких зазначила, що не заперечує проти задоволення позову та дійсно вважає позивача своєю невісткою. 15 січня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи [PERSON] , в яких зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та дійсно вважає позивача своєю невісткою. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, в поданих до суду письмових поясненнях просили розглядати справу у їх відсутність. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність третіх осіб. Вислухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 12 червня 1999 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 12 червня 1999 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім`ї серії [NUMBER] , актовий запис № 475. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу 30 січня 2018 року шлюб між ними було розірвано. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 01 серпня 2022 року Ямпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) серії [NUMBER] . Відповідно до сповіщення командира військової частини [NUMBER] № 3 від 31 липня 2022 року смерть [PERSON] пов`язана з виконанням ним бойового завдання. Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, зазначає про те, що після розірвання шлюбу вони продовжували жити з [PERSON] як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу до дня його смерті, у зв`язку з чим, вона має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибелю [PERSON] як його дружина, однак без встановлення факту спільного проживання судовим рішенням вона не зможе довести своє право на отримання зазначеної допомоги. Положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби. У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20) та постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № справа № 178/90/18-ц (провадження № 61-12353св20). Так, з копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 12 листопада 1988 року, що також підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру № 8027-1121661-2017, [PERSON] прибув на постійне місце проживання за вказаною адресою 01 листопада 1996 року, а відповідно до копії паспорту 20 лютого 2001 року був зареєстрований за зазначеною адресою. Факт спільного проживання, ведення спільного господарства, спільного побуту, наявності спільного бюджету та спільного відпочинку [PERSON] з [PERSON] підтверджується наступним. Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом посилалась на те, що після розірвання шлюбу вона разом з [PERSON] були зареєстровані та продовжували проживати однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу у будинку за адресою: [ADDRESS] , де проживали по день смерті [PERSON] та позивач продовжує в ній проживати й на теперішній час. Згідно з платіжними дорученнями № 258 від 05 березня 2018 року, № 271 від 02 квітня 2018 року, № 293 від 03 травня 2018 року та меморіальним ордером № МАВ4774933 від 04 червня 2018 року [PERSON] здійснював платежі для погашення за договором № ДО0602 та в призначенні платежу зазначав [PERSON] . Відповідно до договору добровільного медичного страхування № 76395 від 01 липня 2018 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Крона» та [PERSON] , вигодонабувачем за цим договором є [PERSON] . Отже зазначений договір був укладений [PERSON] на користь позивача. З наданих позивачем листів з Державної фіскальної служби від 24 липня 2019 року, секретаріату Кабінету міністрів України за лютий 2020 року вбачається, що вони направлялися [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також, з виписки по картковому рахунку позивача за період з 01 січня 2017 року по 20 вересня 2022 року вбачається, що [PERSON] протягом 2021 року переводив кошти на її рахунок. Крім того, у сповіщенні сім`ї № 50 начальника [INFO] від 31 липня 2022 року, зазначено, що воно адресовано дружині [PERSON] , про те, що її чоловік [PERSON] загинув. Відповідно до заяв батьків загиблого [PERSON] : батька - [PERSON] та матері - [PERSON] від 09 серпня 2022 року, що посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О. О. та зареєстровані в реєстрі за № 1286, № 1291, вони відмовилися від належної їм одноразової грошової допомоги після загибелі сина [PERSON] на користь дружини померлого - [PERSON] , [INFO] . Також, 09 серпня 2022 року батьки загиблого написали заяви про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті сина, на користь дружини померлого [PERSON] , [INFO] , що посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О. О. та зареєстровані в реєстрі за № 1285, № 1290. Окрім того, факт спільного проживання та ведення спільного господарства з [PERSON] за його життя, підтверджується фотокартками спільного відпочинку, сімейних зустрічей та зустрічей з друзями, а також скріншотами переписок особистого характеру. Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору-замовлення № 3.46902П на організацію та проведення поховання від 02 серпня 2022 року, свідоцтва про поховання померлого [PERSON] на Лісовому кладовищі в м. Києві від 02 серпня 2024 року, фіскального чеку від 02 серпня 2022 року організацією поховання займалася позивач. Згідно з довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05 жовтня 2022 року № 3004-5002206922 та № 3004-5002207009 батьки загиблого [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , тобто за зареєстрованим місцем проживання позивача. Окрім цього, допитані судом в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили викладені позивачем обставини. Зокрема, свідок [PERSON] пояснила суду, що протягом останніх семи років перебувала з позивачем та [PERSON] у дружніх відносинах, вони разом їздили відпочивати з онуками позивача. На відпочинку діти називали [PERSON] дідусем. Вдома у позивача та її чоловіка не була. Позивач та [PERSON] на початку повномасштабного вторгнення разом пішли в ТРО. Свідок [PERSON] зазначила суду, що позивач є її матір`ю. [PERSON] не рідний батько, однак виховував її з сестрою, жили сім`єю весь час разом. Про розлучення матері з [PERSON] (якого називає батьком) до смерті останнього не знала. Повідомила, що вони розлучилися для того щоб мати право на отримання житлової площі, оскільки будинок, в якому проживають підпадав під знесення. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є другом сім`ї. З позивачем знайомий з дитинства, а з [PERSON] з 1996 року. Бував у них вдома майже щодня, вони проживали разом як подружжя. Зі слів [PERSON] знає про розлучення, що було необхідним для вирішення житлових питань. Враховуючи вищевикладене, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, наявності спільного побуту, спільного бюджету, спільного відпочинку, спільних друзів та ведення спільного господарства. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Виходячи з предмету спору та норм чинного законодавства, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 30 січня 2018 року по 30 липня 2022 року підлягають задоволенню. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач, надавши до суду відзив, наведені позивачем обставини не спростував. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і їх задоволення. З огляду на викладене,

Outcome: approved