Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

25 листопада 2024 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, та просить визнати за нею право власності на 40/100 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 53, 0 кв.м., житловою площею 27, 1 кв. м., до складу якої входить: «А» - квартира, «а» - веранда, «а1» - ганок, «а2» - ганок, «а3» - гараж, «а4» - навіс, «а5» - житлова прибудова, «П» - частина підвалу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 січня 1994 року було задоволено позов [PERSON] до неї про розподіл майна подружжя, позивачу було виділено в натурі і визнано за ним право власності на квартиру 2/2 домоволодіння [ADDRESS] , а саме: кімнати 9,10,12 і коридори 1,2 та 8 зі сходовою кліткою, лоджії 11, 14, ванну -13 квартири № 2 житлового будинку «А», що становить 60/100 його частини, ганок «а», веранду «а», гараж «а3», що становить в загальному 58/100 частин вказаного домоволодіння. Їй було виділено в натурі і визнано за нею право власності на кв. 2/1 вказаного домоволодіння, а саме: кімнату - 3, кухню - 5, санвузол - 7, лоджію - 4, вбудовану шафу - 6, коридор квартири № 2 житлового будинку «А» , що становить 40/100 її частини, а також підвал/погріб «П» кв. № 2 та ганок «а2», що становить 42/100 частини вказаного домоволодіння, та зобов`язано [PERSON] замурувати дверні отвори з коридора 2 в кімнату 3 та кухню - 5. [PERSON] зареєстрував свою частку і продав її. Однак в рішенні суду не було враховано самовільно здійснену прибудову до квартири, яку вони побудували у 1991 році, що створило їй перешкоди у реєстрації своєї частки. 20.10.2010 року їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.0194 га, яка розташована по [ADDRESS] . 26 вересня 2024 року вона виготовила технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] на загальну площу 40/100 частини. Згідно якого прибудова житлова літера «а5» побудована самовільно. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.11.2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила суду, що самовільна прибудова до квартири проведена без порушення будь-яких норм, а тому дане будівництво не порушує прав інших осіб. Представник відповідача Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про слухання справи у її відсутності за наявними у справі документами. Суд заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 січня 1994 року позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна задоволено. Виділено [PERSON] в натурі і визнано за ним право власності на квартиру 2/2 домоволодіння [ADDRESS] , а саме: кімнати 9,10,12 і коридори 1, 2 та 8 зі сходовою кліткою, лоджії 11, 14, ванну -13 квартири № 2 житлового будинку «А», що становить 60/100 його частини вартістю 8868 крб., ганок «а», веранду «а», гараж «а3», що становить в загальному 58/100 частин вказаного домоволодіння, вартістю 11499 крб. [PERSON] було виділено в натурі і визнано за нею право власності на кв. 2/1 вказаного домоволодіння, а саме: кімнату - 3, кухню - 5, санвузол - 7, лоджію - 4, вбудовану шафу - 6, коридор квартири № 2 житлового будинку «А» , що становить 40/100 її частини вартістю 5912 крб, а також підвал/погріб «П» кв. № 2 та ганок «а2», загальною вартістю 8365 крб., що становить 42/100 частини вказаного домоволодіння (кв. №2 ) Зобов`язано [PERSON] замурувати дверні отвори з коридора 2 в кімнату - 3, та кухню - 5; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в сумі 9312000 крб. На підставі рішення Городківської сільської ради 21 сесії 5 скликання від 21.05.2010 року [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] виділено земельну ділянку площею 0,0194 га, яка розташована у [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 945011. Відповідно до інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] , яка оглядалася в судовому засіданні, та яка містить поверховий план, експлікацію, план будинку, графічний додаток до експертного висновку від 10 січня 1994 року, не вбачається наявність прибудови до вказаної квартири, яка позначена «а5» у технічному паспорті, який виготовлено 26 вересня 2024 року ФОП [PERSON] . Проте, позивачка не подала до виконавчого комітету Крижопільської районної ради документи для оформлення права власності на збудовану прибудову. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка з кадастровим номером 0521981200:01:004:0487, що розташована за адресою [ADDRESS] є власністю [PERSON] . Дана прибудова не була включена у майно, яке підлягало поділу, при вирішенні цивільної справи про розподіл майна у 1994 році, оскільки на той час, згідно даних вищезазначеної інвентаризаційної справи, прибудова була відсутня. Згідно Рішення № 77164934 від 11 лютого 2025 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Горбатенка Р.В. Крижопільської селищної ради відмовлено у проведенні реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із тим, що в рішенні суду не включено перелік складових частин, які потребують розподілу. Таким чином, позивачка намагалась узаконити прибудову, але виникли перепони, бо вона є власником квартири, а такий статус нерухомого майна унеможливлює на даний час узаконення у передбаченому законом порядку побудованих нею будівель, хоча таке узаконення було можливе на час їх будівництва у 2000-х роках, бо таке узаконення було передбачено законодавством, однак наразі законодавство змінилось, тому дане питання можливо вирішити тільки в судовому порядку. За таких обставин позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом для визнання за нею права власності на побудовану нею прибудову. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 382 Цивільного кодексу України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, а саме: визнати право власності на прибудову - «а5» - житлову прибудову до квартири [ADDRESS] . В решті позовних вимог відмовити, оскільки інші складові частини вказаної квартири визнані за позивачкою на праві власності, відповідно до рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 січня 1994 року, де зокрема і гараж - «а3» визнано за [PERSON] . Дане судове рішення чинне. На підставі викладеного,

Outcome: partial