Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

У грудні 2022 року до суду звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказувала, що зареєстрована та проживає у [ADDRESS] , у її володінні знаходиться 13/25 часток вказаного житлового будинку. На іншій половині будинку проживає [PERSON] разом з сім`єю, якому належить 12/50 часток будинку. Іншими співвласниками вказаного будинку є також [PERSON] у розмірі 3/25 часток та [PERSON] у розмірі 3/25 часток. На земельній ділянці, що знаходиться на половині відповідачів росло дерево (волоський горіх), яке впало на частину домоволодіння позивача, спричинивши пошкодження її майна. Відновити пошкодження майна позивача відповідачі відмовилися. Відповідно до висновку експерта № 8/2-22 вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для відновлення пошкоджених споруд, що знаходяться в часині домоволодіння (13/25 часток) по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] станом на момент надання висновку складає 9044,00 грн. Позивач заявила про понесення нею моральних страждань, яких вона зазнала внаслідок пошкодження її майна, необхідності вжиття заходів по відновленню майна та зло втішання відповідачів, які не допомагали в усуненні наслідків падіння дерева та вказували, що їм нічого не буде. Розмір такої моральної шкоди позивач оцінює у 5000,00 грн. Просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь понесену матеріальну шкоду, спричинену падінням дерева в розмірі 9044,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5\~000,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн., витрати понесені на проведення експертизи в розмірі 1500,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Кривич Ж.О. від 11 січня 2023 року позовна заява залишена без руху. 13 лютого 2023 року до суду від позивача [PERSON] , на виконання вимог ухвали судді, надійшли письмові пояснення та докази. Ухвалою судді Кривич Ж.О. від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 27 березня 2023 року до суду від відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Відповідачі вказали, що позов не визнають, вважають позов безпідставним та необґрунтованим. З висновку експерта не прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між падінням дерева та пошкодженням майна, оскільки відсутні докази існування дерева, докази його падіння та докази пошкодження саме цим деревом і саме цього майна позивача. Звернули увагу на те, що земельна ділянка, на якій знаходиться будинок та споруди перебуває у комунальній власності, тобто є власністю Кременчуцької міської ради, земельна ділянка не поділена (не виділена) в натурі між співвласниками будинку, порядок користування нею не встановлений. Експерт не мала права вказувати у висновку, що дерево знаходилося на ділянці відповідачів та впало і пошкодило об`єкти на ділянці позивача. У технічному паспорті будинку наведений вичерпний перелік об`єктів (споруд), що розташовані за адресою будинку і серед переліку цих об`єктів відсутні ті пошкоджені об`єкти, що вказані експертом у висновку. Відтак, є незрозумілим, на якій підставі експертом зроблено висновок про те, вказані об`єкти є власністю позивача. Щодо моральної шкоди вказали, що позивачем не доведено завдання відповідачами моральної шкоди, адже відсутні докази вини відповідачів у спричиненні матеріальної шкоди, не доведено позивачем в чому саме полягали душевні страждання. Просили у позові відмовити. Розгляд справи проводити за їх відсутності. Розпорядженням керівника апарату суду за № 451 від 14 червня 2023 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із звільненням судді [PERSON] . Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2023 року визначено головуючим по справі суддю Нестеренка С.Г. 25 квітня 2024 року та 05 лютого 2025 року до суду від позивача [PERSON] надійшли уточнення до позовної заяви. Позивач просила остаточно стягнути у солідарному порядку з відповідачів на її користь матеріальну шкоду, спричинену падінням дерева в розмірі 9044,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. та 3028,00 грн., витрати понесені на проведення експертизи в розмірі 1500,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник Кобзій Б.І. уточнений позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Вказали, при цьому зловживаючи своїми процесуальними правами, що саме суд повинен визначити розміри відшкодування шкоди у відповідності до часток відповідачів у їх праві спільної часткової власності, не пояснили детально запропоновані розміри моральної шкоди, покладалися на висновки техніка будівельника, відмовившись остаточно від заявлення клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, не обґрунтували необхідність стягнення видів шкоди та судових витрат у солідарному порядку. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не прибули з невідомих суду причин. Були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. У поданому 27.03.2023 року відзиві на позовну заяву просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до інформаційної довідки № 372183487 з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.04.2024 року, позивачу [PERSON] на праві власності належить 13/25 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Інша частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної частк54ової власності відповідачам, а саме [PERSON] - 12/50 частки у цьому будинку, [PERSON] та [PERSON] по 3/25 частки будинку кожній. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] , виготовлений 14.03.2003 року, до складу садиби входять, зокрема, житловий будинок 1962 року побудови, сарай 1945 року побудови, вбиральня 1987 року побудови, літня кухня, сарай, погріб, огорожа, замощення, водогін (а.с. 55-57). Судом було встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що земельна ділянка, розташована під домоволодінням [ADDRESS] відноситься до земель комунальної форми власності. Позивач у своїй заяві повідомила про те, що у кожного із співвласників є технічна документація на будинок та прибудинкову територію із зазначенням розмірів та меж домоволодіння. Сторонами у справі не заперечувалося, що між ними склався певний порядок користування земельною ділянкою виділеної для обслуговування будинку за вказаною адресою. Позивач заявила, що на земельній ділянці, де знаходиться половина (частина) будинку відповідачів, росло дерево - волоський горіх, яке впало на частину її домоволодіння, спричинивши пошкодження майна. Того ж дня позивач викликала патрульну поліцію. Таку позицію підтримував і представник позивача у судовому засіданні. До матеріалів справи позивач додала протокол прийняття заяви від [PERSON] про кримінальне правопорушення та іншу подію та письмові пояснення позивача, надані до БПП у м. Кременчук ДПП УПП в Полтавській області (а.с. 34-36), з яких вбачається, що 16.08.2022 року о 07 год. 15 хв. на прибудинкову територію позивача по [ADDRESS] впало сусідське дерево (горіх), яке пошкодило стійку газової труби, турнік, паркан, клумбу з квітами та садовими фігурками, літній душ, фруктове дерево, супутникову антену з обладнанням, кришу гаражу. Відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження спеціаліста техніка будівельника (експерта) [PERSON] № 8/2-22 від 09.09.2022 року, складеного за результатами проведеного будівельно-технічного дослідження на підставі проведеного візуального обстеження встановлено, що в результаті падіння дерева з боку суміжного співвласника на земельну ділянку, власником якого є [PERSON] (13/25 часток) в домоволодінні [ADDRESS] , було пошкоджено наступні споруди: літній душ, опору наземного газопроводу, огорожу цегляну, огорожу з хвилястих азбоцементних листів, турнік для виконання спортивних вправ. Ринкова вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для відновлення пошкоджених споруд, що знаходяться в частині домоволодіння (13/25 часток) по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , станом на момент надання висновку, складає 9044,00 грн. До свого висновку експерт додала фототаблиці споруд, які були пошкоджені (а.с. 14-32). Позивач заявила вимогу про солідарне стягнення з відповідачів, як співвласників будинку, на її користь 9044,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 10\~000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, яку позивач обґрунтовує тим, що зазнала душевних страждань у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Крім того, відповідачі, коли позивач з ними спілкувалася, не допомогли в усуненні наслідків падіння дерева, насміхалися над нею, ображали, зловтішалися з ситуації, що склалася та говорили що їм за це нічого не буде, чим змушували зазнавати додаткових душевних страждань. Додатково позивач заявила про солідарне стягнення з відповідачів на її користь судових витрат, які складають зі сплати судового збору у розмірах 992,40 грн. та 3028,00 грн., витрат по оплаті будівельно-технічного дослідження у розмірі 1485,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. За змістом ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, який завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14, постановах Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі № 759/4781/16-ц, від 11.09.2019 року у справі № 203/2378/14-ц та від 28.08.2019 року у справі № 638/20603/16. Факт падіння дерева (волоський горіх) на споруди позивача - літній душ, опору наземного газопроводу, огорожу цегляну, огорожу з хвилястих азбоцементних листів, турнік для виконання спортивних вправ частини домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] , а також те, що дане дерево росло на земельній ділянці з боку суміжних співвласників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за цією ж адресою, підтверджується також показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказали на наявність події падіння дерева з території подвір`я відповідачів, заподіяння шкоди майну, а також висновком експерта [PERSON] № 8/2-22 від 09.09.2022 року, який не було спростовано відповідачами, складеного на підставі проведеного візуального обстеження, яким встановлено, що споруди позивача були пошкоджені в результаті падіння дерева на земельну ділянку [PERSON] з боку суміжного співвласника в домоволодінні [ADDRESS] . За змістом ч. 4 ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10 квітня 2006 року, згідно яких відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Отже, відповідальним за належний догляд за зеленими насадження на приватних садибах і прилеглих ділянках є їх власники або користувачі. У даному випадку співвласниками частини будинку [ADDRESS] , на частині земельної ділянки яких росло впале дерево, є відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і саме на них як співвласників частини будинку покладений обов`язок за належний догляд за зеленими насадженнями на частині території їх будинковолодіння та відшкодування збитків та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (п. 1 ч. 2 ст. 1167, ч. 5 ст. 1187 цього Кодексу). У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Непереборна сила - це дія надзвичайної ситуації техногенного, природного або екологічного характеру, яка унеможливлює надання відповідної послуги відповідно до умов договору. Відповідачі не довели суду, що падіння дерева 16.08.2022 року сталося внаслідок дії непереборної сили, наприклад сильного шквального вітру, який зумовив би падіння дерева, що виключало б їх відповідальність за заподіяну шкоду. Як вбачається з показів свідків, висновків техніка-будівельника та наданих позивачем відеозапису події наслідків падіння дерева і фотографічних знімків, які були дослідженні у судовому засіданні, дерево росло біля огорожі позивача і повалено з корінням саме з території подвір`я відповідачів. Відповідно нормативних документів Українського гідрометеорологічного центру, зокрема Настанови по службі прогнозів і попереджень про небезпечні та стихійні явища погоди, затвердженої наказом Держгідромету України № 90 від 31 жовтня 2003 року, вітер швидкістю 15-24 м/с є небезпечними гідрометеорологічними явищами. За приписами наведеної Настанови небезпечними гідрометеорологічними явищами є явища погоди, які при досягненні певних значень (чи у випадку їхньої появи) можуть порушити виробничу діяльність деяких галузей національної економіки. Згідно цієї ж настанови прогнози загального користування - прогноз, або метеорологічний прогноз, у якому наводять очікувані загальні характеристики погоди: хмарність, опади, атмосферні явища, швидкість та напрям вітру, мінімальну та максимальну температуру повітря на найближчі три доби, призначений для широкого кола користувачів. Як визначено ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про гідрометеорологічну діяльність» від 18.02.1999 року фактична гідрометеорологічна інформація - гідрометеорологічна інформація, отримана за фактичними даними гідрометеорологічних спостережень у конкретний строк; гідрометеорологічний прогноз - науково і методично обґрунтоване передбачення гідрометеорологічних умов або значень окремих елементів погоди, гідрологічного режиму. Будь-яких офіційних підтверджень Укргідрометцентру, Державної служби із надзвичайних ситуацій відповідачами на підтвердження наявності в цей день шквального вітру, що відноситься до небезпечних чи стихійних гідрометеорологічних явищ, який міг зумовити падіння дерева, відповідачами не надано. Як і не надано беззаперечних доказів, що дерево, яке впало, було здоровим, зокрема, не містило тріщин, дупел, всихання, гнилі, грибку чи інших ознак відмирання дерева, і могло бути повалене лише внаслідок дії надзвичайних погодних умов, зокрема шквального вітру. Дані відомості відповідачами не надані, з клопотаннями про витребування доказів чи призначення експертиз відповідачі не зверталися. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено належними та допустимими доказами наявність дії непереборної сили шквального вітру, яка виключає відповідальність за заподіяну падінням дерева шкоду майну [PERSON] . Щодо розміру заподіяної шкоди, то відповідно до принципу змагальності встановленого ст. 12 ЦПК України цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Стороною позивача до матеріалів справи додано висновок експерта Шлапак С.Л. № 8/2-22 від 09.09.2022 року, за яким ринкова вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для відновлення пошкоджених споруд, що знаходяться в частині домоволодіння (13/25) по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , станом на момент надання висновку, складає 9044,00 грн. Відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами розмір шкоди, визначений у висновку експерта від 09.09.2022 року у розмірі 9044,00 грн. З огляду на викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт заподіяння матеріальної шкоди в розмірі 9044,00 грн. внаслідок винної бездіяльності відповідачів у вигляді неналежного догляду за зеленими насадженнями на їх частині земельної ділянки, якою вони користуються, несвоєчасного реагування на можливе падіння дерева і як наслідок падіння дерева, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і діями відповідачів, а тому позовні вимоги про відшкодування заподіяної позивачу матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Щодо спричиненої моральної шкоди, суд виходить з наступного. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). У даному випадку пошкодження майна позивача сталось із вини відповідачів, внаслідок належного догляду за зеленими насадженнями деревом горіхом на частині території їх будинковолодіння. Позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідачів, які це спричинили. Безумовно, внаслідок пошкодження майна, позивачу було завдано душевних страждань та переживань. Між тим, останньою не в повній мірі обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві та у судовому засіданні позивач зазначає про те, що вона зазнала душевних страждань через пошкодження її майна, у вчиненні дій щодо усунення наслідків падіння дерева, вжиття заходів по відновленню пошкоджень власними засобами, та зловтішання з неї відповідачів з приводу ситуації з поваленим деревом, неприйняття участі в усуненні наслідків, а також, що останні висміювали її та чоловіка через те, що їм нічного не буде. Розмір такої шкоди позивач оцінила у 10\~000,00 грн. Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Суд, враховуючи обставини справи, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає, що достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, є стягнення 1 500,0 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачів на користь позивача слід стягнути у дольовому порядку залежно від часток відповідачів у праві спільної часткової власності у відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 9044,00 грн., у відшкодування моральної шкоди на загальну суму 1500,00 грн. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що позов підлягає частковому задоволенню позов у розмірі 10544,00 грн. (9044,00 +1500), що становить 56% від заявленого розміру 19 044,00 грн. (9044,00+10 000,00). При поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., а також позивач сплатила 1485,00 грн. вартості будівельно-технічного дослідження проведення експертизи. Пунктами 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Згідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем та її представником суду подано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Кобзія Б.І., договору про надання правничої допомоги № 7 від 26.12.2023 р., кошторису витрат у розмірі 5500 грн., протоколу погодження розміру таких витрат, акт прийому передачі виконаних послуг (а.с. 115- 116, 173 177). Позивач та її представник передбачили у кошторисі такі види правничої допомоги як первинна консультація, аналіз вивчення обставин, нормативної бази, складання позовної заяви та участі у судових засіданням з визначенням по ним розмірі витрат. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт. У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищезазначене, на думку суду, вартість адвокатських витрат у заявленій сумі в 5500,00 грн. відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності, з урахуванням складності справи, наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Однак з врахуванням часткового задоволення позову та залежно від часток відповідачів у праві спільної часткової власності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача кошти у повернення сплачених витрат на правничу допомогу виходячи із засад пропорційності задоволення позовних вимог, що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості. Таким чином слід стягнути на користь позивача [PERSON] кошти у дольовому порядку: - у відшкодування матеріальної шкоди з відповідачів [PERSON] у розмірі 4522 грн., [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 2261 грн. з кожної; - у відшкодування моральної шкоди з відповідачів [PERSON] у розмірі 750 грн., [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 375 грн. з кожної; Крім того необхідно стягнути на користь позивача кошти у дольовому порядку у відшкодування сплачених судових витрат: - \~ \~ \~ \~судового збору з [PERSON] у розмірі 277,88 грн. [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 138,94 грн. з кожної; - \~ \~ \~ \~будівельно-технічного дослідження з [PERSON] у розмірі 415,80 грн., [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 207,90 грн. з кожної; - \~ \~ \~ \~витрат на правничу допомогу з [PERSON] у розмірі 1540 грн., [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 770 грн. з кожної. При цьому необхідно відмовити позивачу у задоволенні позову до відповідачів в частині вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 8500 грн., коштів у повернення сплачених судового збору у розмірі 436,65 грн., витрат на оплату вартості будівельно-технічного дослідження у розмірі 653,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 2420 грн. Справа розглянута в межах заявлених вимог та наданих сторонами у справі доказів.

Outcome: partial