Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

28.10.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 15.10.2024 у справі № 141/485/24 встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1638 га, яка знаходиться в с. Підвисоке Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер 0523184100:02:001:0046. Як убачається із дублікату заповіту від 09.02.2006, [PERSON] житловий будинок з погосподарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] заповіла [PERSON] , а право власності на земельну ділянку площею 4,1638 га, розташовану на території Підвисоцької сільської ради Оратівського району Вінницької області та належну їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 316190 та свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВІ ХУ № 015677, а також грошові вклади з нарахованими процентами, що зберігаються в установах Ощадного банку заповіла [PERSON] . З метою оформлення спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , позивач звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та повідомлено, що позивачем пропущено термін для подачі заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду з метою визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки рішенням Оратівського районного суду Вінницької області у справі № 141/485/24 лише 15.10.2024 було встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , а отже піврічний термін для подання заяви про прийняття спадщини був в період із 26.11.2007 по 26.05.2008. Позивач зазначає, що ним з поважних причин було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки станом на 26.05.2008 не було жодного офіційного документа, який підтверджував би ту обставину, що [PERSON] померла, а також про існування заповіту на своє ім`я позивач дізнався 15 серпня 2024, коли ним було отримано дублікат заповіту. За вказаних\~обставин,\~ [PERSON] \~просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ,\~тривалістю 3\~(три)\~місяці з\~дня набрання\~рішенням суду\~законної сили. Ухвалою суду від 04.11.2024 відкрито провадження у справі № 141/685/24 та призначено підготовче судове засідання на 05.12.2024 Судове засідання, призначене на 05.12.2024, не відбулось та було відкладено на 19.12.2024 у зв`язку з неявкою сторін. Судове засідання, призначене на 19.12.2024, не відбулось та було відкладено на 22.01.2025, оскільки суддя Слісарчук О.М. перебував у щорічній оплачуваній відпустці, згідно наказу про відпустку № 71-В/К від 10.12.2024. Ухвалою суду від 22.01.2025 закрито підготовче провадження у справі № 141/685/24 та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.02.2025. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Панасюк Н.А., в судове засідання не з`явились, натомість 26.02.2025 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Панасюк Н.А від 26.02.2025 про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, при цьому, 22.01.2025 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] від 22.01.2025 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у відповідності до ч. 10 ст.\~187\~ЦПК\~України в судове засідання не з`явилася, жодних заяв чи клопотань суду не подала, повноважного представника до суду не направила, правом на подачу відзиву не скористалась. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи № 141/685/24 та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 05.08.1965, [INFO] народилась [PERSON] , у графі «Мати» зазначено [PERSON] . Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00046517394, виданого 15.08.2024 Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 15.08.1965 виконавчим комітетом Брилівської селищної ради Цюрупинського району Херсонської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №18, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Як убачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Підвисоцьким сільським ЗАГС Іллінецького району Вінницької області, [INFO] народився [PERSON] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 00046512390, виданого 15.08.2024 Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 23.03.1983 складено відповідний актовий запис № 89, прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до довідки Балабнівського старостинського округу Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області №58/08.00.19-10 від 19.07.2024, відповідно до запису в погосподарській книзі № 1 с. Підвисоке Оратівського району Вінницької області, особовий рахунок № [NUMBER] , померла [PERSON] , яка народилася [INFO] та на день смерті, а саме [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] ( [INFO] ) за вказаною адресою був зареєстрований та проживав її племінник [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оратівського районного суду від 15.10.2024 у справі № 141/485/24 встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Вінницька область, Оратівський район, село Підвисоке, яка померла [INFO] в м. Мурманськ, російська федерація. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у складі якої наявне нерухоме майно. Як убачається зі змісту дублікату заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Підвисоцької сільської ради Оратівського району Вінницької області Боднар Н.К., [PERSON] , [INFO] , житловий будинок з погосподарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] заповіла [PERSON] , а право власності на земельну ділянку площею 4,1638 га, розташовану на території Підвисоцької сільської ради Оратівського району Вінницької області та належну їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 316190 та свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВІ ХУ № 015677, а також грошові вклади з нарахованими процентами, що зберігаються в установах Ощадного банку заповіла [PERSON] , своєму внукові. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №14123378 від 11.04.2008, заповіт заповідача [PERSON] посвідчений 15.10.2003 виконкомом Підвисоцької сільської ради Оратівського району Вінницької області, стан - чинний, номер у Спадковому реєстрі 36854354, номер в реєстрі нотаріальних дій 67. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 316190, виданого 06.02.2006 Оратівською райдержадміністрацією та Оратівським районним відділом земельних ресурсів, [PERSON] , яка проживає в с. Підвисоке Оратівського району Вінницької області на підставі розпорядження Оратівської райдержадміністрації від 03.03.2003 є власником земельної ділянки площею 4,1638 га, розташовану на території Підвисоцької сільської ради Оратівського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 0523184100:02:001:0046. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до статті 1216\~ЦК\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст. 1217 ЦК України). Частиною 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до частин 1-2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст.\~1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. За змістом частини третьої статті 1268\~ЦК\~України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою та другою статті 1269\~ЦК\~України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.ч. 2-3 ст. 1272 ЦК України). Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК\~України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Згідно диспозиції вказаної норми закону, у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як установлено судом та стверджує позивач у позові, останній не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки станом на 26.05.2008 не було жодного офіційного документа, який підтверджував би ту обставину, що [PERSON] померла, а також про існування заповіту на своє ім`я позивач дізнався 15 серпня 2024, коли ним було отримано дублікат заповіту, тому можливості прийняти спадщину у встановлений шестимісячний строк не міг. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК\~України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Статтею 81\~ЦПК\~України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст.\~77\~ЦПК\~України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, саме на позивача покладений обов`язок доказування факту поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами. Отже, досліджуючи матеріали справи № 141/685/24, в контексті системного аналізу чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та у співвідношенні із наданими позивачем доказами на обґрунтування заявлених позовних вимог, беручи до уваги, що факт смерті спадкодавця було встановлено лише 15.10.2024, суд доходить висновку про доведеність позивачем поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті своєї баби [PERSON] . За вказаних фактичних обставин справи № 141/685/24, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем [PERSON] та той факт, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд доходить переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved