Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.06.2023 у розмірі 43571 грн 73 коп. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28.01.2021 здійснено ідентифікацію клієнта та відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг. Відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів електронного підпису, а саме, при здійсненні будь - якої операції між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та пов`язаний з електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення операції здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комп`ютерного сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком паролю на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу "Миттєва розстрочка. Кредит готівкою", ознайомився з актуальними умовами кредитування та 21.06.2023 підписав паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого з відповідачем за допомогою ОТР пароля було укладено кредитний договір № б/н від 21.06.2023 про надання строкового кредиту у розмірі 40000 грн 00 коп., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача на строк 36 місяців, із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. У зв`язку з порушеннями відповідачем умов кредитного договору станом на 27.10.2024 виникла заборгованість у розмірі 43571,73 грн, яка складається з: 40000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3571,73 грн заборгованість за нарахованими відсотками. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 43571,73 грн, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК" у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи; в позовній заяві просив про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, будь-яких заяв та клопотань від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що 28.01.2021 здійснено ідентифікацію клієнта та відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг. Відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів електронного підпису, а саме, при здійсненні будь - якої операції між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та пов`язаний з електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення операції здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комп`ютерного сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком паролю на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу "Миттєва розстрочка. Кредит готівкою", ознайомився з актуальними умовами кредитування та 21.06.2023 підписав паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого з відповідачем за допомогою ОТР пароля було укладено кредитний договір № б/н від 21.06.2023 про надання строкового кредиту у розмірі 40000 грн 00 коп., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача на строк 36 місяців, із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. У відповідності до ст.ст.\~526,\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У відповідності до ст.ст.\~625,\~1048,\~1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст.\~626 ч. 1 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з порушеннями відповідачем умов кредитного договору станом на 27.10.2024 виникла заборгованість у розмірі 43571,73 грн, яка складається з: 40000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3571,31 грн заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.68-71). Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "Приватбанк" не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 43571 грн 73 коп. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved