Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . За життя, мати склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому, а саме покійній належало право на земельну частку (пай) в СВАТ «Жовтень" та земельна ділянка площею 0,68 га. Вказує, що він вчасно не звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки після смерті матері хворів. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність її довірителя. Позовні вимоги підтримують повністю та просить їх задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Заяв чи клопотань не надходило. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.6) [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.7) матір`ю [PERSON] , [INFO] зазначена [PERSON] . Відповідно до копії заповіту (а.с.8) [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідає своєму синові [PERSON] . Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №436 від 01.08.2024 (а.с.9) [PERSON] , 1930 року народження, яка померла [INFO] , на день смерті проживала та була зареєстрована на території Бруслинівського старостинського округу Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за адресою [ADDRESS] . За даною адресою проживала одиноко. Згідно виписки з погосподарської книги (а.с.20) згідно записів за 2021 рік, власником житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельних ділянок, розташованих за адресою [ADDRESS] являється [PERSON] , 1930 р.н., яка померла [INFO] . Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.11) [PERSON] мала земельну ділянку (пай) та була у списку пайовиків Бруслинівської сільської ради за №541. Даний факт підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с.12). Відповідно до копії рішення Вербівської сільської ради народних депутатів 5 сесії 22 скликання від 26 квітня 1996 року (а.с.13) [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,68 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,43 га. Відповідно до Витягу з Державного земельного каадстру про земельну ділянку (а.с.14) внесено відомості про земельну ділянку кадастровий номер 0522481300:05:001:0227 площею 0,3235 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного земельного каадстру про земельну ділянку (а.с.15) внесено відомості про земельну ділянку кадастровий номер 0522481300:05:001:0228 площею 0,2500 га для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована [ADDRESS] . Відповідно до довідки КНП «Літинська центральна районна лікарня» від 25.11.2024 (а.с.16) [PERSON] в період часу з 02.08.2024 по 10.08.2024 перебував на лікуванні. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У ч.1, 2 ст.1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правовими положеннями, викладеними у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснюється, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-735/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач пропустила строк звернення у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця у встановлений законом шестимісячний термін, в зв`язку з тим, що у позивача існували об`єктивні перешкоди. Суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій щодо фактичного усунення позивача від спадкування лише з підстави неможливості вчасно подати відповідну заяву про прийняття спадщини, а, особливо, коли позивач значиться у такому заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідача. Саме така позиція суду узгоджується з приписами ст. ст. 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Таким чином, зважаючи на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивача і забезпечить дотримання принципу верховенства права.

Outcome: approved