Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі Філії «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом [PERSON] та Нетішинської міської ради про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначається, що Філія «ВП «Хмельницька атомна електрична станція»\~АТ «НАЕК «Енергоатом» є основним підприємством, яке здійснює постачання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення для мешканців м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області.\~ За наявною у позивача інформацією відповідач [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] та був користувачем відповідних комунальних послуг за вказаною адресою. Жодних скарг від [PERSON] з приводу отриманих комунальних послуг від нього не надходило, при цьому свої зобов`язання щодо їх оплати він належним чином не виконував, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість за спожиті комунальні послуги за період часу з 01.08.2018 по 31.01.2024 включно у розмірі 11110,89 грн, що призводить до порушення права позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Разом із цим вказана кімната належить до комунальної власності Нетішинської міської територіальної громади, а тому Нетішинська міська рада, як власник житла, на думку позивача, з огляду на обов`язок щодо утримання майна має нести разом із [PERSON] солідарну відповідальність за зобов`язанням з оплати житлово-комунальних послуг. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь грошові кошти у загальному розмірі 12098,40 грн, а саме: 1) 11110,89 грн заборгованість за спожиті комунальні послуги за період часу; 2) 744,89 грн інфляційні втрати за весь час прострочки; 3) 242,62 грн три відсотки річних. 30.12.2024 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом із цим суддею було задоволено клопотання представника\~позивача про витребування у Виконавчого комітету Нетішинської міської ради наступних доказів: 1) інформації про усіх зареєстрованих осіб (із зазначенням прізвища, імені, по батькові, дати реєстрації та зняття з реєстрації) за адресою: [ADDRESS] за період часу з 01.08.2018 по 31.01.2024 включно; 2) інформації про те, чи було видано будь-які документи на право користування кімнатою за адресою: [ADDRESS] за період часу з 01.08.2018 по 31.01.2024, а також копії таких документів, що підтверджують вказані обставини (а.с. 26-27). 11.11.2024 представником відповідача Нетішинської міської ради Коваль Н.В.\~було подано відзив на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з Нетішинської міської ради. Представник зазначає, що [PERSON] був користувачем кімнати за адресою: [ADDRESS] у період часу з 11.01.2001 по 03.11.2023. Ордер від 2001 року, що був підставою для його вселення у дану кімнату, у Виконавчому комітеті Нетішинської міської ради не зберігся. Також користувачем ліжко-місця у зазначеній кімнаті з 1992 року є [PERSON] , який зареєстрований за вказаною адресою з 12.05.1992 (і якому ордер не видавався). Також користувачами цієї кімнати у відповідний період часу були [PERSON] (був вселений на підставі ордеру № 1104 від 02.06.2003) та [PERSON] (з 1994 року, ордер не зберігся). Отже, саме зазначені особи були споживачами житлово-комунальних послуг за вищевказаною адресою. Більше того, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, у той час як позивачем не надано доказів того, що Нетішинська міська рада є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. Крім іншого, позивач просить стягнути заборгованість за комунальні послуги, що утворилася з період часу із серпня 2020 року по січень 2024 року, однак до позову додано довідку про стан заборгованості за період часу із серпня 2018 року по січень 2024 року із врахуванням сальдо станом на 01.08.2018 (а.с. 36-38, 40-41). 13.02.2025 позовну заяву було залишено без руху, оскільки після відкриття провадження у справі судом було встановлено, що позов було подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків (а.с. 46). 27.02.2025 розгляд справи було продовжено у зв?язку із вжиттям представником позивача у встановлений судом строк заходів, спрямованих на усунення виявлених недоліків позовної заяви. Водночас судом було відмовлено у прийнятті поданої представником позивача заяви про зміну предмета позову та розміру позовних вимог разом із доданими до неї розрахунками. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 11.01.2001 по 03.11.2023 був зареєстрований за адресою за адресою: [ADDRESS] , та був користувачем цієї кімнати, проте ордер від 2001 року, що був підставою для вселення [PERSON] , у Виконавчому комітеті Нетішинської міської ради не зберігся (а.с. 32-33). Водночас із довідки про стан заборгованості [PERSON] вбачається, що останній станом на 30.09.2024 має заборгованість перед позивачем у розмірі 11110,89 грн за надані послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за вказаною адресою, що утворилася за період часу із серпня 2018 року по січень 2024 року включно (а.с. 14-15). Також позивачем були надані суду розрахунки (з якими суд погоджується) інфляційних втрат за весь час прострочки, що становлять 744,89 грн, а також 3% річних від простроченої суми, що склали 242,62 грн (а.с. 16-20). Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначається у ст.ст. 530, 610, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як наголошується у п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний зокрема укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (ч.ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). До комунальних послуг відносяться зокрема наступні послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води; з централізованого водопостачання; з централізованого водовідведення (ст.ст. 21-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Позивачем доведено, а відповідачем [PERSON] не спростовано, що останній користувався наданими позивачем комунальними послугами та не вносив оплату за спожиті послуги у повному обсязі та у встановлені строки, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом із цим із позивачем не було надано доказів, що [PERSON] був користувачем вказаної кімнати з листопада 2023 року по січень 2024 року, а отже утворена за цей період часу заборгованість (включно з інфляційними втратами та трьома відсотками річних, що нараховані на цю частину заборгованості) не підлягає стягненню з відповідача. Так само не підлягає стягненню з [PERSON] включене у довідку про заборгованість сальдо станом на 01.08.2018 у розмірі 873,73 грн, оскільки така заборгованість виникла поза межами (до початку) періоду часу (з 01.08.2018 по 31.01.2024), заборгованість за який просив стягнути позивач. У той же час суд не бере до уваги наведені у відзиві на позов посилання представника відповідача [PERSON] на ту обставину, що початком періоду, за який позивач просив стягнути заборгованість, є серпень 2020 року (у той час як заборгованість обрахована позивачем із серпня 2018 року), оскільки зі змісту позову та документів, доданих до нього представником позивача на обґрунтування заявлених вимог вбачається, що зазначення у позовних вимогах 2020 року (замість 2018 року) очевидно є опискою. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач [PERSON] відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надав, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги, що утворилася за період із серпня 2018 року по жовтень 2023 року включно (9392,74 грн), з урахуванням інфляційних втрат (711,56 грн) та трьох відсотків річних (234,45 грн) у загальному розмірі 10338,75 грн. Стосовно позовних вимог щодо солідарного стягнення з Нетішинської міської ради заборгованості за спожиті комунальні послуги на користь позивача суд зазначає наступне.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, з одного боку, споживачі (індивідуальні та колективні), а з іншого боку, управитель\~або виконавці комунальних послуг. При цьому згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок щодо сплати житлово-комунальних послуг покладається саме на споживача.\~ Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідний правовий висновок викладений, крім іншого, у постанові Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 686/6276/19. Судом було встановлено, що споживачем комунальних послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що надавалися позивачем\~за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , який протягом відповідного періоду був зареєстрований за вказаною адресою і фактично користувався такими послугами, а отже саме на нього діючим законодавством покладено обов`язок щодо оплати таких послуг. З огляду на це позовні вимоги щодо солідарного стягнення з Нетішинської міської ради заборгованості за спожиті комунальні є безпідставними, позаяк остання не є споживачем таких послуг, а отже позов у цій частині задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн підтверджується платіжною інструкцією № 13260 від 17.12.2024 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 1, 23).\~ Враховуючи те, що задоволенню підлягають 85,46% позовних вимог (10338,75 грн х 100% / 12098,40 грн), суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2587,73 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (3028 грн х 85,46% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial