Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

В січні 2025 року заявники звернулися до суду з заявою про усиновлення дитини. В заяві просять винести рішення про усиновлення ними малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису про народження дитини, змінивши прізвище, ім`я та по батькові дитини, дату народження дитини, відомості про батьків. В обґрунтування позову вказують, що 22 серпня 2019 року уклали шлюб. Від подружнього життя спільних дітей не мають. 10 жовтня 2024 року вони поставлені на облік кандидатів в усиновлювачи за № 13 у служби у справах дітей та сім`ї Солом`янській районній у місті Києві державній адміністрації. Згідно висновку Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вони можуть бути усиновлювачами. Бажають усиновити малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] з метою подальшого забезпечення її найкращих інтересів, створення стабільних та гармонійних умов його життя. Заявники та заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви, в яких просили суд розглядати справу без їх участі, заявники заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, заінтересовані особи не заперечували проти заявлених вимог. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог, дослідивши у судовому засіданні докази, подані учасниками справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до частини 1 статті 208 СК України, усиновленою може бути дитина. Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини 1 - 3 статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 22 серпня 2019 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого (повторно) 08 червня 2023 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.17). Від шлюбу дітей не мають. [PERSON] , [PERSON] отримали рекомендації після проходження курсу підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування щодо можливості стати кандидатами в усиновлювачі та усиновлення дитини, що підтверджується копією довідки від 02.10.2024 року № 051/039-832 Київського міського центру соціальних служб. Згідно висновку Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.10.2024 року за № 108/24- 4655 [PERSON] та [PERSON] можуть бути усиновлювачами однієї дитини або двох віком від народження до 13 років та поставлені на облік кандидатів в усиновлювачі 10.10.2024 року за № 13 ( а.с.45,46). 18.12.2024 року заявники [PERSON] та [PERSON] особисто познайомилися з дитиною [PERSON] , [INFO] , в Київському міському центрі соціальної підтримки дітей та сімей виконавчого органу Київської міської ради (а.с.69). Малолітня [PERSON] , народилася [INFO] , батьками якої в свідоцтві про народження вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.68). Реєстрація народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до частини другої статті 135 СК України (за рішенням органу опіки та піклування)( а.с.71, 80). Із копії акту органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки ( матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 14 жовтня 2024 року та заяви батьків ( матері або батька), інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 14 жовтня 2024 року [PERSON] , [INFO] ( зі слів останньої, бо документи підтверджуючи особу відсутні) відмовилась забирати її дитину - дівчинку [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у неї житла та засобів існування ( а.с.73,74). Згідно розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 807 від 1012.2024 року малолітній [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та остання влаштована до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ( а.с.72). Із копії листа Служби у справах дітей та сім`ї Слом`янської районної в місті Києві Державної адміністрації № 108/24-5539 від 11.12.2024 року вбачається, що інформація про наявність братів та сестер у малолітньої [PERSON] , [INFO] в Службі відсутня ( а.с.76). Згідно з медичним висновком про стан здоров`я малолітньої [PERSON] , [INFO] дитина має діагноз: інші низька маса тіла при народженні (2330) Р0713, недоношеність немовлят (34 т), пупова грижа ( а.с.78). [PERSON] та [PERSON] проживають у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.11.2020 року, квартира за вказаною адресою належить на праві спільної часткової власності заявникам (а.с. 57-62). Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 11/04/2024 до кримінальної відповідальності не притягувалися, не знятої чи не погашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають ( а.с.33,34). Згідно з медичними висновками про стан здоров`я заявників - протипоказань для усиновлення не мають ( а.с.31,32,81,82). Висновок про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини від 20.12.2024 року за № 12.1-09/8254 надано органом опіки та піклування Бучанської міської ради ( а.с.64-66). Згідно листа Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), останній надає згоду на усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] , громадянами України [PERSON] та [PERSON] , які перебувають на обліку кандидатів в усиновлювачі у Службі у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА в місті Києві за № 13 від 10.10.2024 року та направлені для знайомства з дитиною (а.с.67). Згідно з положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 219 СК України передбачено випадки, коли згода батьків на усиновлення не потрібна, зокрема, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони: 1) невідомі; 2) визнані безвісно відсутніми; 3) визнані недієздатними; 4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до частини 1 статті 220 СК України, на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. У відповідності до частини 1 статті 221 СК України на усиновлення дитини, над якою встановлено опіку або піклування, а також на усиновлення дитини, над батьками якої встановлено опіку або піклування, потрібна письмова згода опікуна або піклувальника, незалежно від згоди батьків. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У відповідності зі статтею 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Суд, постановляючи рішення про усиновлення неповнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до статі 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. У відповідності з частиною 1 статті 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до статті 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно статті 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. Таким чином, враховуючи вік, стан здоров`я та матеріальне становище заявників, суд встановив, що будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні з боку заявників немає, їх намір відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства, заявники мають стійке бажання виховувати та утримувати дітей, усиновлення провадиться у найвищих інтересах дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя. Також, суд встановив, що заявники раніше не судимі, на обліку нарколога та психіатра не перебувають, ведуть здоровий спосіб життя, хронічних захворювань та протипоказань щодо усиновлення дітей не мають. Є працездатними особами, мають стабільний дохід, житло та належні житлові умови для проживання дітей. Згідно зі статтею 314 ЦПК України за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. На підставі вищевикладеного суд вважає, що заявники виконали всі умови, встановлені законодавством для усиновлення, вони відповідають вимогам щодо особи, яка бажає усиновити дитину, можуть забезпечити стабільні та гармонічні умови для життя дитини, тому є всі підстави для задоволення заяви в повному обсязі. Відповідно до статті 7 Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей» від 25 січня 1996 року, ратифікованої Верховною Радою України 03 серпня 2006 року, під час розгляду справ, що стосуються дитини, судовий орган діє швидко для уникнення будь-яких невиправданих зволікань, а швидке виконання прийнятих рішень повинно бути забезпечене відповідною процедурою. У термінових випадках судовий орган при необхідності має повноваження приймати рішення, які підлягають негайному виконанню. Клопотання заявників про необхідність допустити рішення суду про усиновлення до негайного виконання задоволенню не підлягає з огляду на наступне. За правилами ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 3) відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; 5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; 6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 7) примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; 8) встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України; 9) надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку; 10) видачу або продовження обмежувального припису. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Вказана вища норма закону не передбачає можливість суду допустити до негайного виконання рішення суду про усиновлення. Згідно частини 4 статті 314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявників. На підставі викладеного та

Outcome: approved