Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» (далі - позивач, ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 16.11.2022 року № 209-064/2 з платного тимчасового розміщення транспортного засобу на машиномісці, що розташоване в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] за період з 01.01.2023 року по 31.01.2023 року, в розмірі 5 000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн та судовий збір. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 16.11.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 209-064/2 «Про надання послуг», предметом якого є надання позивачем послуг з платного тимчасового розміщення транспортного засобу відповідача на машиномісці 1 (один) транспортний засіб на 1 (одне) місце, без зберігання та охорони, що розташоване в підземному паркінгу за адресою вул. Саперне поле, 3 в м. Києві. Позивач, як Виконавець вищезазначених послуг з платного тимчасового розміщення транспортних засобів на машиномісцях, що розташовані в підземному паркінгу на вул. Саперне поле, 3 в м. Києві, діяв на підставі договору комісії № 29/03-2021 від 29.03.2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Технобуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс». Згідно з п. 2.1. договору вартість послуг становить 5000,00 грн. в т.ч. ПДВ (20%) - 833,33 грн на місяць. Вартість послуг сплачується щомісяця, до 10-го числа кожного поточного місяця (п. 2.2. договору). Згідно з п. 2.4. договору вартість послуг сплачується в повному обсязі протягом усього строку надання Послуг, в тому числі у випадку, якщо, Замовник цілком або частково не використовував або має намір у майбутньому не використовувати машиномісце протягом строку. Згідно з п. 3.2. договору кожна зі Сторін вправі відмовитися від цього договору, в одностороньому порядку. В такому випадку цей договір вважатиметься таким, що припинив свою дію, через 5 (п`ять) календарних днів з моменту направлення однією зі Сторін іншій повідомлення про припинення дії договору (незалежно від належного чи неналежного виконання договору іншою Стороною). 01.02.2023 року через переписку у мессенджері Viber позивачу випадково стало відомо, що відповідач припинила користування машиномісцем. Починаючи з 31.01.2023 року договір розірвано, надання послуг та нарахування плати припинено. Згідно з п. 3.1. договору в частині виконання грошових зобов`язань договір діє до повного їх виконання. Згідно з п. 3.4. договір у разі розірвання, припинення, визнання недійсним договору, не припиняються і залишаються в силі ті умови і положення договору, які стосуються наслідків його розірвання, припинення, сплати заборгованостей, сум неустойки і збитків. З моменту припинення дії договору споживач втрачає право розміщення автомобіля на машиномісці. Згідно з п. 5.1. договору за невиконання чи неналежне виконання зобов?язання за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.11.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2024 року відкладено розгляд справи на 20.02.2024 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву, у якій просив задовольнити позов у повному обсязі, проти розгляду справи без участі позивача не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачу направлено судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення на вказану у позові адресу, проте конверти повернулися на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 16.11.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 209-064/2 «Про надання послуг», предметом якого є надання позивачем послуг з платного тимчасового розміщення транспортного засобу відповідача на машиномісці 1(один) транспортний засіб на 1 (одне) місце, без зберігання та охорони, що розташоване в підземному паркінгу за адресою вул. Саперне поле, 3 в м. Києві. Позивач, як Виконавець вищезазначених послуг з платного тимчасового розміщення транспортних засобів на машиномісцях, що розташовані в підземному паркінгу на вул. Саперне поле, 3 в м. Києві, діяв на підставі договору комісії № 29/03-2021 від 29.03.2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Технобуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс». Згідно з п. 2.1. договору вартість послуг становить 5000,00 грн. в т.ч. ПДВ (20%) - 833,33 грн на місяць. Вартість послуг сплачується щомісяця, до 10-го числа кожного поточного місяця (п. 2.2. договору). Згідно з п. 2.4. договору вартість послуг сплачується в повному обсязі протягом усього строку надання Послуг, в тому числі у випадку, якщо, Замовник цілком або частково не використовував або має намір у майбутньому не використовувати машиномісце протягом строку. Згідно з п. 3.2. договору кожна зі Сторін вправі відмовитися від цього договору, в одностороньому порядку. В такому випадку цей договір вважатиметься таким, що припинив свою дію, через 5 (п`ять) календарних днів з моменту направлення однією зі Сторін іншій повідомлення про припинення дії договору (незалежно від належного чи неналежного виконання договору іншою Стороною). 01.02.2023 року через переписку у мессенджері Viber позивачу випадково стало відомо, що відповідач припинила користування машиномісцем. Починаючи з 31.01.2023 року договір розірвано, надання послуг та нарахування плати припинено. Згідно з п. 3.1. договору в частині виконання грошових зобов`язань договір діє до повного їх виконання. Згідно з п. 3.4. договір у разі розірвання, припинення, визнання недійсним договору, не припиняються і залишаються в силі ті умови і положення договору, які стосуються наслідків його розірвання, припинення, сплати заборгованостей, сум неустойки і збитків. З моменту припинення дії договору споживач втрачає право розміщення автомобіля на машиномісці. Згідно з п. 5.1. договору за невиконання чи неналежне виконання зобов?язання за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є здійснення оплати за надані йому послуги, у розмірі та у валюті, визначеними договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договору від 16.11.2022 року № 209-064/2 з платного тимчасового розміщення транспортного засобу на машиномісці, що розташоване в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] за період з 01.01.2023 року по 31.01.2023 року, в розмірі 5 000,00 грн є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення витрат на правову правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено у ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 міститься висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано: - копія договору про надання правової допомоги від 01.01.2023 року - копію додаткової угоди від 31.05.2024 року до договору про надання правової допомоги від 01.01.2023 року; - копію ордера на надання правничої допомоги згідно з договором від 01.01.2023 року; -орієнтовний розрахунок суми судових витрат на правову допомогу, згідно з яким загальний розмір витрат які пов`язані із розглядом справи складає 4 500,00 грн. - копію Акту прийому-передачі послуг, за яким загальна вартість послуг, наданих адвокатом Бабур О.П. становить 4 500,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником позивача надано документально підтверджені докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості у розмірі 4 500,00 грн. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до стягнення позивачем, є обґрунтованими, тобто підтвердженими належними доказами. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 4 500,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 05.03.2024 року № 818. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 028,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved