Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до\~ [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 11.02.2022-100000594 від 11.02.2022\~ в розмірі 21 579 грн. 74 коп.\~ та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» зазначило, що 11.02.2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферту) № 11.02.2022-100000594,\~ на виконання умов якого останній отримав кредит в сумі 13000 грн.,\~\~ на строк - 112 днів\~ з фіксованою незмінною процентною ставкою 1 %\~ за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надавши їй кредит у розмірі 13000 грн., а [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 22.10.2024, утворилась заборгованість у розмірі 21 579,74 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 000,00\~ грн. та по процентам в розмірі 6 629,74 грн. та комісії 1 950,00 грн. Вказані суми позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21.11.2024 року було прийнято до свого провадження цивільну справу та відкрито провадження, призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 15.01.2025р. 15.01.2025 року розгляд справи було відкладено до 18.02.2025р., в зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання та відсутність даних про причину неявки. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи про що не заперечував представник позивача. З огляду на положення ст.ст. 211, 223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. Фактичні обставини справи. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.02.2022\~ року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферту)\~ № 11.02.2022-100000594, на виконання умов якого останній отримав кредит\~ в сумі 13000 грн., на строк - 112 днів\~ з фіксованою незмінною процентною ставкою 1 %\~ за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит\~ (а.с.15-20). Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор Q753, для підписання Кредитного договору 11.02.2022-100000594 від 11.02.2022\~ року. Відповідно до п. 2.1. договору, електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пп. 2.2.1-2.2.3 п. 2.2 Договору, електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: даної пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; заяви, сформованої на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Згідно даних договору та поданої Заявки (а.с.21-23) сума кредиту складає 13000 грн, дата надання кредиту 11.02.2022,\~ строк, на який надається кредит 112 днів\~\~ з дати його надання (п. 3 Заявки ), дата повернення (виплати) кредиту 02.06.2022 року (п. 4 Заявки ), період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. В Заявці прописано порядок нарахування відсотків, комісії (п.7, п.8, п.9), а також в п. 10 даної Заявки наведено графік платежів. Протягом строку дії договору тарифи та комісії за фінансовою послугою залишаються незмінними. Продовження строку кредиту не передбачено (п.6, п.11 Заявки) До кредитного договору банком долучено паспорт споживчого кредиту, який також відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.27-29). Згідно з долученої до позову довідки розрахунку від 11.02.2022 року про стан заборгованості вбачається,\~ що у [PERSON] \~ утворилася заборгованість у розмірі 21 579,74 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 000,00\~ грн. та по процентам в розмірі 6 629,74 грн. та комісії 1 950,00 грн. (а.с.32). З цього ж розрахунку видно, що відповідачу нараховувалися проценти по кредиту за період з 11.02.2022 р.\~ по 02.06.2022 р., тобто відсотки нараховані в межах строку дії договору. До позовної заяви додано квитанцію про перерахування суми кредиту відповідачу з якої вбачається, що відповідно до умов договору № 11.02.2022-100000594 від 11.02.2022 року\~ за допомогою системи LIQPAY ТОВ «Споживчий центр» на картку відповідача було перераховано кошти в сумі 13 000,00\~ грн.\~ (а.с.30). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу несплати заборгованості, відповідно до кредитного договору № 11.02.2022-100000594 від 11.02.2022 року, у загальному розмірі 21 579,74 грн. станом на 22.10.2024р. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 1, 3-6, 8, 10, 12, 13 ст. 11 Закону України «Про комерційну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем було підписано кредитний № 11.02.2022-100000594 від 11.02.2022 року\~ особистим електронним підписом, що відповідачем не спростовано. Таким чином з договору та його додатків видно, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем, у відповідності до вимог ч.1 ст.638 ЦК України, було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають чинному законодавству. На офіційному веб-сайті ТОВ «Споживчий центр» (https://sgroshi.com.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Споживчий центр» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, Правила надання коштів та банківських металів у кредит, а також Попередження про можливі наслідки для споживача в разі користування споживчим кредитом або невиконання ним обов`язків згідно з договором про споживчий кредит. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21), від 08.08.2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21), що враховується судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені закономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved