Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

І. ЗМІСТ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1. У липні 2017 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просила поновити строк позовної давності та стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію у розмірі 2/3 вартості автомобіля "Volkswagen Passat В6", державний номер [NUMBER] , згідно ринкової вартості, встановленої автотоварознавчою експертизою та понесені судові витрати. 2. Позов обґрунтовувався тим, що 27.10.2007 між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб, у якому в них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.01.2013 у справі №296/3904/12-ц шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина для подальшого виховання залишено позивачці. Вказується, що у 2012 році під час перебування в шлюбі відповідачем було придбано легковий автомобіль "Volkswagen Passat В6", 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] за 24 000 доларів США за кошти, отримані в результаті продажу спільного магазину сторін. Автомобіль було зареєстровано в органах ДАІ на ім`я відповідача. Після розірвання шлюбу по день, коли позивачці стало відомо про те, що відповідач відчужив автомобіль, останній знаходився в особистому користуванні відповідача, перебував в технічно справному стані, пошкоджень не мав. 3. Посилаючись на те, що у травні 2017 році позивачці стало відомо, що відповідач у квітні 2017 року без погодження з позивачкою реалізував спірний автомобіль "Volkswagen Passat В6", жодної грошової компенсації від реалізації спільного майна їй не надав, а також те, що їх спільний син [PERSON] проживає з позивачкою, знаходиться на її повному забезпеченні, відповідач не приймає жодної участі у вихованні сина, матеріально його не забезпечує, не піклується про його фізичний та психологічний розвиток, не забезпечує його необхідним щорічним оздоровленням, вказуючи про перебування позивачки на обліку в Житомирському центрі зайнятості та наявність єдиного доходу у виді державних виплат по безробіттю і допомоги від її батьків, позивачка на підставі статей 60, 70 Сімейного кодексу України просила стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі 2/3 вартості спірного автомобіля, визначену згідно з автотоварознавчою експертизою. ІІ. РУХ СПРАВИ 4. 13.07.2017 ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира в складі судді Сингаївського О.П. відкрито провадження у цивільній справі №296/5305/17. 5. 14.03.2018 ухвалою суду за клопотанням позивачки призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу щодо визначення ринкової вартості спірного автомобіля на дату її оцінки, проведення якої доручено Житомирському відділу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 6. 05.09.2018 ухвалою суду поновлено провадження у справі для вирішення питання щодо можливості надання експертній установі необхідних для проведення експертизи матеріалів. 7. 13.02.2019 ухвалою суду за клопотанням позивачки призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу щодо визначення ринкової вартості спірного автомобіля на дату її оцінки, проведення якої доручено Житомирському відділу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 8. 04.02.2021 ухвалою суду поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням до суду висновку за результатом судової автотоварознавчої експертизи №372/19-25 від 25.01.2020. 9. У зв`язку із наявністю обставин, що унеможливлюють участь судді Сингаївського О.П. у розгляді справи №296/5305/17, відповідно до розпорядження керівника апарату Т. Гончар від 16.09.2024 №196, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями за наслідком якого для розгляду вказаної справи визначено головуючого суддю Шалоту К.В. 10. 18.09.2024 ухвалою суду прийнято дану справу до провадження судді Шалоти К.В., призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. ІІІ. КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН 11. Позивачка та її представник у судове засідання 20.02.2025 не прибули, повідомлялися про розгляд справи у порядку, передбаченому процесуальним законом. Позивачка надіслала на електронну пошту суду заяву про розгляд справи за її відсутності у зв`язку із тимчасовим проживанням в іншій країні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 12. Відповідач та його представник у судовому засіданні 20.02.2025 проти задоволення позову заперечували, посилаючись на письмову розписку позивачки про відсутність претензій на майно, набуте за час шлюбу з відповідачем; стверджували про перерахування відповідачем коштів на утримання сина, а також вказували на пропуск позивачкою строку позовної давності. IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 13. 27.10.2007 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували між собою шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції складено актовий запис за № 2223, що стверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2012 (а.с. 12). 14. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.07.2016 (а.с. 13). 15. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.01.2013 у справі №296/3904/12-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; неповнолітнього сина [PERSON] для подальшого виховання залишено при матері [PERSON] (а.с. 11). 16. Під час шлюбу сторони придбали автомобіль Volkswagen Passat В6, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , який [PERSON] відчужив після розірвання шлюбу між сторонами, факт чого відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав та не заперечував. 17. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №372/19-25 від 25.01.2020 (описка, вірно 2021 рік), складеного судовим експертом Окочі Ю.В., середня ринкова вартість легкового автомобіля марки «Volkswagen Passat В6», д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, чорного кольору, тип кузова універсал-В, станом на 25.01.2021 склала 210 954,35 гривень (а.с. 81-85). V. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 18. Згідно із статтею 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 19. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина 1 статті 61 Сімейного кодексу України) . 20. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 21. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (частина 1 статті 65 Сімейного кодексу України ). 22. Частинами 1, 2 статті 68 Сімейного кодексу України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. 23. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина 1 статті 69 Сімейного кодексу України . 24. Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 25. Відповідно до положень статті 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина 2). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (частина 3). 26. Згідно зі статтею 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч. 4). 27. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 Сімейного кодексу України). VI. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 28. Між сторонами виник спір з приводу поділу легкового автомобіля марки "Volkswagen Passat В6", д.н.з. [NUMBER] , придбаного під час зареєстрованого шлюбу сторін. 29. Встановлено, що 27.10.2007 позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, під час якого набули у власність легковий автомобіль марки "Volkswagen Passat В6", д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, який перебував у фактичному користуванні відповідача [PERSON] . 30. Вказані обставини сторонами не заперечувалися, факт придбання спірного автомобіля під час шлюбу визнаний відповідачем [PERSON] у судовому засіданні, а тому не підлягають доказуванню в силу вимог частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України. 31. За приписами статей 60, 70 Сімейного кодексу України за загальним правилом майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а у разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. 32. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 викладено висновок, що той із подружжя, який порушує питання про спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. 33. Ураховуючи, що спірний автомобіль марки "Volkswagen Passat В6", д.н.з. [NUMBER] , був набутий за час шлюбу позивача та відповідача, незалежно від того на чиє ім`я був зареєстрований цей транспортний засіб, за приписами статей 60, 70 Сімейного кодексу України, такий легковий автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, де частки кожної зі сторін є рівними. 34. Презумпція спільної сумісної власності позивача та відповідача на придбаний під час їх шлюбу спірний автомобіль марки "Volkswagen Passat В6" відповідачем не спростована. 35. Позивачка у позовній заяві стверджувала, що у травні 2017 року їй стало відомо про відчуження відповідачем у квітні 2017 року спільного автомобіля марки "Volkswagen Passat В6" без її згоди, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі 2/3 вартості спірного автомобіля, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи. 36. Відповідач у судовому засіданні визнав факт відчуження ним спірного автомобіля після розірвання шлюбу з позивачем, однак жодного документа про відчуження спірного автомобіля (договору купівлі-продажу, відомостей про зняття автомобіля з реєстрації тощо) суду не надав. 37. Відповідно до частини 4 статті 71 СК України при поділі спільної сумісної власності подружжя за загальним правилом допускається присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, за його згодою. 38. У постановах від 05.10.2020 у справі № 537/78/19, від 07.11.2022 у справі № 725/7187/19 Верховний Суд сформував правовий висновок, що у разі відчуження спільного сумісного майна, наприклад автомобіля, без згоди одного з подружжя той з них, що таку згоду не надавав, має право на стягнення з відчужувача (іншого з подружжя) грошової компенсації. 39. Велика Палата Верховного Суду у справі №209/3085/20 від 08.02.2022 сформулювала правову позицію, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. 40. Відповідно до висновку за результатом судової автотоварознавчої експертизи №372/19-25 від 25.01.2020 [вірно 2021 рік], складеного судовим експертом Окочі Ю.В., середня ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Passat В6», д.н.з. [NUMBER] , 2007 року випуску, чорного кольору, тип кузова універсал-В, станом на 25.01.2021 склала 210 954, 35 гривень (а.с. 81-85) 41. Щодо заперечень відповідача та його представника стосовно висновку судової автотоварознавчої експертизи №372/19-25 від 25.01.2020 слід зазначити наступне. 42. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). 43. Верховний Суд у постанові від 22.06.2022 у справі № 757/15585/20 вказував на необхідності застосування певних стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає відповідний розподіл та покладання тягаря доказування на сторони певним чином. Одночасно згаданий принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. 44. Відповідно до висновку №372/19-25 від 25.01.2020 вбачається, що експерт [PERSON] , який проводив автотоварознавчу експертизу у даній справі на підставі ухвали суду від 13.02.2019, повідомлявся про кримінальну відповідальність за ст. 384 і 385 КК України, про що є його підпис. 45. Разом з тим відповідач не скористався наданим йому процесуальним законом правом на подання альтернативного експертного висновку, або звернення до суду з клопотанням про призначення повторної судової експертизи для визначення дійсної вартості спільного автомобіля. 46. Також суд відхиляє надану представником відповідача копію розписки позивачки про відсутність претензій на майно, набуте за час шлюбу з відповідачем, оскільки вказана розписка нотаріально не засвідчена, не створює для сторін будь-яких правових наслідків та не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права позивача на поділ спільного майна подружжя. 47. Щодо доводів позивача про необхідність відступу від засад рівності часток подружжя при вирішенні спору про стягнення компенсації за відчуження спільного автомобіля та присудження на користь позивачки 2/3 від реалізації спірного майна подружжя, суд зазначає наступне. 48. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти як випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, так і інші обставини. 49. Як зазначалося вище цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених процесуальним законом. 50. Натомість, позивачка, вимагаючи збільшення частки спірного автомобіля , яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, не довела обставин, які б свідчили про наявність підстав для відступу від рівності часток між сторонами. Позивачкою не доведено, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини. 51. Ураховуючи, що придбаний сторонами під час шлюбу транспортний засіб "Volkswagen Passat B6", д.н.з. [NUMBER] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, однак відчужений відповідачем без згоди позивачки, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу, тобто 105477,18 гривень, оскільки його середня ринкова вартість відповідно до висновку за результатом судової автотоварознавчої експертизи №372/19-25 становить 210 954,35 гривень. 52. Щодо доводів відповідача та його представника про пропуск позивачем строку позовної давності за пред`явленим позовом, суд вважає за необхідне зазначити наступне. 53. Позивачка у позовній заяві стверджувала, що у травні 2017 року їй стало відомо про відчуження відповідачем у квітні 2017 року спільного автомобіля без її згоди. 54. Відповідач у судовому засіданні визнав факт відчуження ним спірного автомобіля після розірвання шлюбу з позивачем, однак документів про відчуження автомобіля суду не надав. 55. Слід зазначити, що Сімейний кодекс України передбачив застосування позовної давності лише до вимоги про поділ майна подружжя, заявленої після розірвання шлюбу (див. пункт 27). 56. Суд звертає увагу, що неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (див. постанови Верховного Суду від 06.11.2019 у справі №203/304/17 та від 27.03.2024 у справі №509/2196/15-ц). 57. Суд відхиляє доводи відповідача та його представника про пропуск позивачем строку позовної давності через подання позову про поділ майна після сплину трьох років з дня розірвання шлюбу, оскільки розірвання шлюбу не є обставиною з якою закон пов`язує початок перебігу строку позовної давності, яка за приписами частини 2 статті 72 СК України обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. 58. Ураховуючи, що повідомлені позивачем обставини відчуження відповідачем спірного автомобіля без її згоди у квітні 2017 року (про що позивачка дізналась у травні 2017 року), внаслідок чого й відбулося порушення права позивача на спільне майно подружжя, лишилися відповідачем не спростовані, а також те, що із позовом про стягнення з відповідача грошової компенсації від реалізації спільного майна, позивачка звернулась до суду 05.07.2017, суд дійшов висновку строк позовної давності за пред`явленим позивачкою позовом не пропущений, а тому відсутні підстави для вирішення заявленого позивачем питання про поновлення строку давності. VII. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 59. Відповідно до частини 1, 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із проведенням експертизи. (і) Щодо судового збору 60. За правилами частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 61. Ураховуючи, що середня ринкова вартість спірного автомобіля склала 210 954,35 грн, то ціна позову про стягнення компенсації 2/3 вартості спірного автомобіля становить 140 636,23 грн. 62. За подання позовної заяви про стягнення грошової компенсації позивачка мала сплатити судовий збір у сумі 1 406,36 грн. (1% х 140 636,23 грн), однак відповідно до квитанції АТ "Ощадбанк" від 05.07.2017 (а.с. 6) вбачається, що позивачка сплатила судовий збір у сумі 673,60 грн., а тому позивачкою недоплачено судовий збір у сумі 732,76 грн (1 406,36 - 673,60). 63. Оскільки із заявлених позивачкою позовних вимог у розмірі 140 636,23 грн., судом задоволено позовні вимоги на суму 105 477,18 грн, то з позивачки на користь держави слід стягнути недоплачений судовий збір за подання позовної заяви в частині позовних вимог у задоволенні яких судом відмовлено у сумі 351,59 грн. (1% х (140 636,23 - 105 477,18)). 64. Разом з тим, з урахуванням задоволення позовних вимог на суму 105 477,18 грн, з відповідача на користь держави слід стягнути недоплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви в частині задоволених позовних вимог у сумі 381,17 грн. (1% х 105 477,18 - 673,60). 65. Водночас, з урахуванням задоволення судом позовних вимог на суму 105 477,18 грн та сплати позивачем частини судового збору у сумі 673,60 грн., з відповідача на користь позивачки слід стягнути вказану суму судового збору, що охоплює частину задоволених позовних вимог. (іі) Щодо розподілу інших судових витрат 66. За правилами пункту 3 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 67. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у справі щодо встановлення ринкової вартості спірного автомобіля у розмірі 3140,00 грн, що стверджується актом здачі-приймання висновку експерта №372/19-25. 68. Ураховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволено частково, то з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2355 грн. (105477,18 х 3140 / 140636,23).

Outcome: partial