Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

1.Позиції учасників справи. У вересні 2018 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунокпогашення заборгованості (яку було уточнено - т.1 а.с.209-210, 239-247), в подальшому замінено Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» на правонаступника - [PERSON] - т. 2 а.с.210) з вимогою: - в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за кредитним договором від 29 лютого 2008 року № 006-2008-473, що станом на 09 квітня 2021 року становить 47 660,52 дол. США (16 094,17 дол. США - заборгованість за основною сумою боргу, 31 566,35 дол. США - заборгованість за відсотками) звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 72,40 кв.м., житловою площею 47,60 кв.м., яка належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23.02.2015 у цивільній справі №754/5236/14-ц та договору купівлі-продажу від 29.02.2008 № 1368, шляхом продажу предмета іпотеки на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позов мотивований тим, що в 2008 році між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 006-2008-473, за умовами якого банк надав боржнику кошти в сумі 45 000,00 дол. США на придбання квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, 29 лютого 2008 року між [PERSON] та банком було укладено договір поруки № 006-2008-473-Р, за умовами якого [PERSON] зобов`язалася перед банком відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору № 006-2008-473 від 29 лютого 2008 року. Окрім того, 29 лютого 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1370, за умовами якого в іпотеку банку було передано кв. [ADDRESS] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року у справі № 754/631/15-ц стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 006-2008-473 від 29.02.2008 в розмірі 32 833,82 дол. США та 1 827,00 грн. судового збору. На час звернення до суду, рішення не виконано, кредит не погашений. У відповідності до положень Закону України «Про іпотеку» та з урахуванням викладених вище обставин позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з порушенням [PERSON] основного зобов`язання, що забезпечене іпотекою. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Також просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, неодноразово повідомлявся про розгляд справи в передбаченому законом порядку. В раніше поданих заявах проти позову заперечував. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бутирін Я.Я. подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Також подано заключне слово у письмовій формі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 2.Процесуальні дії та рішення суду. 14 вересня 2018 року ухвалою судді Деснянського районного суд міста Києва [PERSON] відкрито провадження по справі. 06 липня 2021 року ухвалою Деснянського районного суд міста Києва позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду. 04 листопада 2021 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу судді Деснянського районного суду м. Києва [PERSON] від 06 липня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 листопада 2021 року цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді та розподілена судді Саламон О.Б. 29 листопада 2021 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. прийнято справу в провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 01 лютого 2022 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено замінити позивача Приватне акціонерне товариство «Універсал Банк» на його правонаступника - [PERSON] . 07 лютого 2022 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. відкрито провадження по справі № 754/1760/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «Фінстрим», третя особа: ПАТ «Універсал Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеним 09.04.2021 між ТОВ «Фінстрим» та [PERSON] 08 серпня 2022 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва зупинено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 754/1760/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Універсал Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки/нерухомого майна - квартири. 02 листопада 2023 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. позов [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Універсал Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки/нерухомого майна-квартири - залишено без розгляду. 27 березня 2024 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Бутиріним Я.Я. подано клопотання про поновлення провадження у справі з посиланням на те, що ухвала від 02 листопада 2023 року по справі № 754/1760/22 про залишення позову без розгляду не оскаржувалась і набрала законної сили. 03 квітня 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - поновлено. 29 травня 2024 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про зупинення провадження по справі з посиланнями на те, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі № 754/6846/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «Фінстрим», третя особа: ПАТ «Універсал Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором № 006-2008-473 від 29.02.2008, визнання недійсним та скасування договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки/нерухоме майно - квартири від 29.02.2008, укладених 09.04.2021 між ТОВ «Фінстрим» та [PERSON] . Зазначає, що розгляд цивільної справи № 754/6846/24 та ухвалення рішення істотно вплине на винесення рішення по справі № 754/12301/18, а відтак просить зупинити провадження. До суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] - адвоката Бутиріна Я.Я., в якій просить клопотання [PERSON] про зупинення провадження відхилити з огляду на ухвалу від 02.09.2024, визнати зловживання процесуальними правами, підготовче засідання закрити та призначити справу до розгляду по суті. Представник відповідача вважає, що має місце зловживання процесуальними правами з боку [PERSON] , а саме: 1.Ним було подано аналогічне клопотання, але стосовно розгляду справи № 754/1760/22. 2.Позови в справах № 754/6846/24 та № 754/1760/22 є ідентичними: по предмету позову, підставах та сторонах. Фактично позови є дослідно ідентичними. 3.При цьому позов в справі № 754/1760/22 було залишено без розгляду через неодноразову неявку [PERSON] цій справі було призначено 13 засідань, 10 з яких було відкладено за ініціативою [PERSON] , при цьому без надання обгрунтованості причини такого відкладення. 4.Окрім того, позов всправі № 754/1760/22 було залишено без розгляду ухвалою від 02.11.2023. 5.Розуміючи можливість повторної подачі позову, відповідач очікував 5 місяців, і лише 27 березня 2024 року подав клопотання про поновлення провадження в цій справі. 6.В свою чергу, дізнавшись про поновлення провадження, 13.05.2024 [PERSON] вдруге подав один і той самий позов, користуючись тим, що по справі № 754/1760/22 не було ухвалено рішення по суті. Відповідач вбачає в діях [PERSON] обставини, передбачені п.п. 2 і 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, спрямовані на затягування процесу шляхом подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав до одного й того самого відповідача, а також подання клопотань для вирішення питання, які вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин. На думку суду, дії відповідача спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, порушує права інших учасників судового процесу, суперечить вимогам статей 6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку та недопустимість зловживання процесуальними правами. Зокрема, повне ігнорування стороною відповідача вимог закону свідчить про явну зневагу останнього як до суду, так і до іншої сторони по справі. Дії відповідача - неодноразове звернення з тими ж вимогами, спрямовані на свідоме затягування судового розгляду всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, порушує права інших учасників процесу, суперечить вимогам статей 6,17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку та недопустимість зловживання процесуальними правами. Ціль відповідача могла бути досягнута в більш прямолінійний спосіб, а не неодноразове звернення з тими ж вимогами. Натомість, втрачається час на неправильну процесуальну тактику, яка, здається застосовується більш для того, щоб затягнути провадження, ніж для того, щоб отримати рішення. Використовуючи свою тактику затягування, відповідач несе відповідальність за загальну тривалість провадження, що визнається зловживання процесом, при цьому відповідач знову і знову переглядає в суді одне і те саме питання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність в діях відповідача ознак зловживання процесуальними правами, що є діями, спрямованими на безпідставне затягування та перешкоджання ррзгляду цивільної справи, та може свідчити про навмисне перешкоджання проведення судового засідання та ррзгляду справи по суті. Суд вважає за необхідне застосувати до відповідача [PERSON] заходи процесуального примусу у вигляді попередження у відповідності до ст. 144 ЦПК України. Таким чином, за відсутності нових об`єктивних обставин, якими не можуть бути суб`єктивні тлумачення відповідачем норм процесуального права задля отриманого бажаного судового рішення є діями, які суперечать завданню цивільного судочинства в частині своєчасного розгляду і вирішення справи з метою ефектичного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав сторін спірних правовідносин, суд повертає клопотання відповідача [PERSON] у відповідності до ч. 3 ст. 44 ЦПК України. З урахуванням викладеного вище, 19 вересня 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва визнано дії [PERSON] по поданню клопотання про зупинення провадження по справі № 754/12301/18 - зловживанням процесуальними правами. Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України повернуто [PERSON] клопотання про зупинення провадження по справі № 754/12301/18. Застосовано до [PERSON] заходи процесуального примусу у вигляді попередження. Закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. 3.Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. 29 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 006-2008-473. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору кошти призначалися на придбання майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 29 лютого 2008 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між [PERSON] та банком було укладено договір поруки №006-2008-473-Р. 29 лютого 2008 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між ним та банком було укладено договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. та зареєстрований в реєстрі за №1370. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 листопада 2013 року (по справі за № 754/16849/13) шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року (№754/5236/14-ц) у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: ПАТ «Універсал Банк» про поділ майна подружжя, та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: ПАТ «Універсал Банк» про поділ майна подружжя було здійснено поділ спільно нажитого Відповідачами за час шлюбу майна, зокрема визнано за [PERSON] право власності на частину кв. [ADDRESS] , визнано за [PERSON] право власності на частину кв. [ADDRESS] . Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Отже, з урахуванням положень Закону [PERSON] набула статусу іпотекодавця по договору іпотеки, що був укладений між банком і [PERSON] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору, в 2015 році ПуАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року у цивільній справі №754/631/15-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» було задоволено і стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором № 006-2008-473 від 29.02.2008 у розмірі 32 833,82 дол. США та 1 827,00 грн. судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадку порушення будь-якого основного зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим Договором, та/або будь-якого зобов`язання іпотекодавців за цим Договором. Пунктом 4.2 Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя; за договором між іпотекодавцями та Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя. Аналогічні положення вказані в п. 4.1. укладеного між сторонами договорі іпотеки. [PERSON] зобов`язався належним чином виконувати умови кредитного договору, зокрема своєчасно погашати кредит згідно графіку погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами у порядку на умовах та в строки визначених договором. Як встановлено судом і не заперечується сторонами, на час розгляду цієї справи рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року у цивільній справі № 754/631/15-ц про стягнення заборгованості не виконано, кредит не погашений. Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 17 Постанови від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та усталеної практики Верховного Суду (постанови ВП ВС від 08.11.2019 № 127/15672/16-ц, від 07.08.2023 № 752/9858/21) наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином. З урахуванням наведених вище положень закону та правових висновків Верховного Суду, станом на час звернення банку до суду 23 серпня 2018 року з цим позовом, загальна заборгованість відповідачів за кредитним договором зросла з 32 833,82 дол. США до 37 427,71 дол. США. Судом встановлено, що 09 квітня 2021 року ПАТ «Універсал Банк» відступив право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» згідно договору про відступлення права вимоги за кредитним договором від 09 квітня 2021 року, акту приймання передачі документації, договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 09 квітня 2021 року № 240, акту приймання-передачі документації до договору іпотеки, витягу з ДРРП від 09 квітня 2021 року № 252039825. Того ж дня ТОВ «Фінстрим» відступило право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки на користь [PERSON] згідно з договором про відступлення права вимоги за кредитним договором від 09 квітня 2021 року, акту приймання передачі документації, договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 09 квітня 2021 року № 240, акту приймання-передачі документації до договору іпотеки, витягу з ДРРП від 09 квітня 2021 року № 252040737, при цьому сторони встановили у відповідності до п.4.2 договору про відступлення права вимоги, що загальний розмір заборгованості становить 47 660, 52 дол. США (т.2 а.с.98) Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року № 754/631/15-ц (провадження № 6/754/605/21) було замінено стягувача ПуАТ «Універсал Банк» на правонаступника [PERSON] у виконавчих провадженнях щодо виконання рішення суду від 27 червня 2017 року у цивільній справі № 754/631/15-ц про стягнення заборгованості. Протокольною ухвалою від 01 лютого 2022 року за клопотанням [PERSON] постановлено замінити позивача Приватне акціонерне товариство «Універсал Банк» на його правонаступника - [PERSON] . Згідно з п. 4.2. договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, станом на 09 квітня 2021 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ПуАТ «Універсал Банк» за кредитним договором № 006-2008-473 складав вже 47 660 дол. 52 центи, з яких 16 094,17 дол. США - заборгованість за основною сумою боргу, 31 566,35 дол. США - заборгованість за відсотками. Саме в такому розмірі право вимоги перейшло до [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , як новий кредитор і правонаступник ПАТ «Універсал Банк» по кредитному договору № 006-2008-473, договору поруки № 006-2008-473-Р та договору іпотеки №1370 від 29 лютого 2008 року набула право вимоги до [PERSON] і [PERSON] боргу на суму 47 660, 52 дол. США та право звернути стягнення на предмет іпотеки, що забезпечує ці вимоги. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (далі по тексту - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.ч. 1 і 2 статті 35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Частинами 1 і 2 ст. 39 Закону передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст. 76, 77 ЦПК України). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Таким чином, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про невиконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору, забезпеченому іпотекою та порукою, щодо погашення заборгованості. Відтак суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 841 грн., який підлягає стягненню з відповідачів.

Outcome: partial