Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Токарєва І.В., звернувся в суд з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, мотивуючи тим, що його батько [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території України - в селищі Велика Лепетиха Каховського району Херсонської області, про що 10 вересня 2024 року територіальними органами окупаційної влади видано "довідку про смерть" № С-01130 та "свідоцтво про смерть" серії [NUMBER] . Такі документи є незаконними та відповідно не створюють правових наслідків, а тому заявник не має змоги зареєструвати смерть батька у встановленому порядку та відповідно оформити спадщину, отримати допомогу на поховання і звернутись до компетентних органів для припинення нарахування пенсії померлому, а тому звертається до суду. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2025 року заяву прийнято до розгляду у порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Токарєва І.В. до судового засідання надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони заявника, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Дунаєвецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у судове засідання не з`явився, письмові пояснення щодо заяви у визначений судом строк не подав, однак начальник відділу Наталюк О.О. направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи за відсутності сторін по наявних матеріалах. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується з актовим записом про народження №53, складеним 08 квітня 1982 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Великолепетиського районного управління юстиції Херсонської області. Заявник стверджує, що бйого батько - [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Український Робітник Іванівського району Херсонської області, помер [INFO] на тимчасово окупованій території України - в селищі Велика Лепетиха Каховського району Херсонської області. На підтвердження факту смерті додає документ, складений російською мовою від 10 вересня 2024 року та виданий "Нижньосірогозьким районним відділом запису актів цивільного стану Управління РАЦС Херсонської області" - "довідку про смерть" № С-01130, на підставі якої вчинено запис акту № 170249950000300433007 та видано "свідоцтво про смерть" серії [NUMBER] . Причиною смерті вказано гостру серцево-судинну недостатність, хронічну ішемічну хворобу серця: атеросклеротичну хворобу. Після смерті батька [PERSON] має намір реалізувати свої спадкові права, однак, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видане органом, який створений та діє у порядку, не передбаченому законами України, в зв`язку з чим є недійсним і не створює правових наслідків, заявник не має можливості провести реєстрацію смерті [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України саме через відсутність документів про смерть, виданих за встановленою формою компетентними органами України. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", т имчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, з наступними змінами, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Наказом Мінреінтеграції України № 125 від 25 квітня 2023 року внесено зміни до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Вказаний перелік був затверджений у грудні 2022 року та періодично оновлюється. Зміни до нього вносяться за погодженням із Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних військових адміністрацій. Відповідно до зазначеного Переліку Великолепетиська селищна територіальна громада Херсонської області віднесена до територій, які тимчасово окуповані Російською Федерацією. Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Таким чином, будь-які акти (рішення, документи), видані органами на тимчасово окупованій території, створеними у не передбаченому законом порядку, є незаконними та не створюють правових наслідків. Згідно із ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що заявник [PERSON] не може надати документи про смерть батька [PERSON] за формою, встановленою Міністерством охорони здоров`я України, оскільки останній помер на тимчасово окупованій території України - в селищі Велика Лепетиха Каховського району Херсонської області, де тимчасово не видаються документи за формою, визначеною компетентними органами України. За таких обставин суд доходить висновку, що компетентний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості без судового рішення зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. Встановлення даного факту необхідно заявникові для реєстрації смерті [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України, з метою подальшого оформлення спадщини, отримання допомоги на поховання і звернення до компетентних органів для припинення нарахування пенсії померлому. Іншого порядку для встановлення цього факту немає. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту смерті особи на окупованій території України суд вирішує таким чином. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Вказаний висновок знайшов своє підтвердження у практиці Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and others v. Moldova and Russia»). Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Таким чином, зважаючи на подані заявником документи, суд дійшов висновку, що факт смерті знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, а тому заяву слід задовольнити частково та встановити факт, що [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території України - в селищі Велика Лепетиха Каховського району Херсонської області. Разом з цим, суд зазначає, що встановлення причини смерті особи не належить до компетенції суду, і встановлюється фахівцями в області медицини, у зв`язку із чим, заяву [PERSON] в цій частині слід залишити без задоволення. Згідно із ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. У відповідності до ч. 21 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення факту народження або смерті, поданих у зв`язку із воєнним станом, надзвичайним станом, збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру. Таким чином, оскільки заявник [PERSON] на підставі вказаної норми закону звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial