Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

У лютому 2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , в якій, з урахуванням уточнень, останній просив суд: -звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , призначених за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.01.2023 у справі №932/3743/22 починаючи з 20.06.2023; -встановити факт самостійного виховання та утримання [PERSON] сина [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , було народжено [PERSON] . Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.06.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.01.2023 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , аліменти у розмірі 2\~744,00 грн. починаючи з 12.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на те, що [PERSON] проживає разом з позивачем і знаходиться на повному його утриманні, останній вражав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем було надано відзив в якому зазначено, що відповідач, у зв`язку з повномасштабним вторгнення РФ в Україну вимушена була з дітьми [PERSON] та [PERSON] , виїхати до Чеської Республіки. З огляду на те, що [PERSON] важко сприйняв переїзд до Чеської Республіки та враховуючи важке подолання мовного бар`єру, останній, у червні 2023 року, повернувся до України і почав проживати разом з батьком й перебувати на його утриманні, у зв`язку з чим припинив сплачувати аліменти на утримання сина. Також зазначено про невірно обраний позивачем спосіб захисту. Третіми особами письмових пояснень не надано. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] від 28.02.2024, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, справу було передано судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцеволу В.В., яким за ухвалою від 19.07.2024 її прийнято до провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.10.2024, прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] та залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [INFO] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2024 витребувано докази у справі та закрито підготовче провадження у справі й призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] батьками якого записано [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.01.2023 ухваленого за результатами розгляду справи №932/3743/22, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 2\~744,00 грн., але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 12.07.2022 і до повноліття дитини. Відповідно до копії розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради Дюткіна О. від 17.08.2023 за №120-р, визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Згідно вказаного рішення, мати дитини [PERSON] не заперечувала проти встановлення місця проживання дитини разом з [PERSON] . Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 29.01.2025, [PERSON] у період з 29.07.2022 до 01.09.2024 перетинала кордон України як на виїзд так і на в`їзд. Останній раз перетин кордону відбувся 01.09.2024, напрям виїзд. З наданої інформації вбачається, що загалом у 2023 році та 2024 році відповідач перебувала на території України 15 днів. Відповідно до копії документу про проживання виданого МВС Чеської Республіки, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У частині 1 статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. За своєю суттю, згідно приписів СК України, аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (ч.3 ст.181 СК України). Як роз`яснено у підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. З огляду на те, що на час стягнення аліментів [PERSON] проживав разом з матір`ю, однак з червня 2023 року проживає з батьком та знаходиться на повному його утриманні, що в свою чергу не заперечується відповідачем й вбачається з розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради Дюткіна О. від 17.08.2023 за №120-р, заявлені позовні вимоги в частині звільнення позивача від сплати аліментів, підлягають задоволенню. Аналогічний спір був розв`язаний ВС/КЦС у справі №520/21069/18, постанова від 03.02.2021. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав. Згідно сталої судової практики та аналізу норм процесуального права, суд вважає за необхідне зазначити, що факт самостійного виховання та/або утримання дитини не може бути встановлений у позасудовому порядку, адже жодний орган влади (суб`єкт владних повноважень) не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, то його встановлення можливе лише у судовому порядку в суді цивільної юрисдикції. Ураховуючи, що у цих правовідносинах відсутній будь-який орган влади, до повноважень якого належить встановлення факту самостійного виховання та/або утримання дитини, відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту самостійного виховання та/або утримання дитини, є суд цивільної юрисдикції. Як зазначено представником відповідача у відзиві, відповідач покинула територію України та проживає у Чеській Республіці. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України відповідач у 2023 році та 2024 році перебувала на території України 15 днів. Останній візит в Україну тривав з 31.08.2024 року по 01.09.2024 року. Отже, зі змісту доказів наданих позивачем та здобутих судом у судовому засіданні, підтверджується те, що [PERSON] несе тягар самостійного утримання сина [PERSON] і встановлення даного факту забезпечить останньому реалізацію прав передбачених законодавством України, у зв`язку з чим вимога про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, підлягає задоволенню. Виходячи з приписів ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1937,92 грн.

Outcome: approved