Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

До Святошинського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з заявою про визнання особи недієздатною, в якій просить визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що заявник є сином [PERSON] , який страждає на психічне захворювання, є особою з інвалідністю ІІ групи , вважає, що його батько не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного медичного догляду та лікування, та постійної сторонньої допомоги, у зв`язку з чим заявник постійно здійснює догляд за батьком. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2023 року у справі відкрито провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2023 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу та провадження зупинено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2023 року провадження у справі відновлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.02.2024 року повторно призначено експертизу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2024 року провадження у справі відновлено. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник заінтересованої особи Органу Опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації не з`явилась, подала заяву до суду про розгляд справи за відсутності представника. Представник заінтересованої особи Психонневрологічного диспасеру №4 в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] являється сином [PERSON] [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності довічно, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №804372. Згідно висновку судово-психіатричного експерта ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ Україна» №1397 від 09.10.2024 року, [PERSON] страджає на психічний розлад у вигляді органічоного психосиндрому внаслідок поєднаного ураження головного мозку. Наявний у [PERSON] психічний розлад у вигляді органічного психосиндрому внаслідок поєднаного ураження головного мозку істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 39 та ч. 1 ст. 41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Як видно з висновку експерта ступінь порушень психічної діяльності у [PERSON] є таким, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але істотно впливає на таку здатність (ст. 36 ЦК України). З огляду на викладене, [PERSON] не може бути визнаний недієздатним на підставі ст. 39 ЦК України. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 36 та ч.1 ст.37 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. За нормами ч.ч. 1, 6 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Конституційний Суд України у Рішенні від 1 червня 2016 року у справі № 2-рп/2016 зазначив, що недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод; хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. За таких обставин, враховуючи те, що [PERSON] страждає психічним розладом, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але істотно впливає на таку здатність, що підтверджується висновком експерта та поясненнями заявника, щодо стану здоров`я та поведінки батька, а тому суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити частково та [PERSON] визнати обмежено дієздатним. На підставі викладеного,

Outcome: partial