Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що позивачка є власницею земельної ділянки площею 2,9827 га, кадастровий номер 5925085000:00:004:0370, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області. 28.08.2014 позивачка уклала з Приватним підприємством «БУЙМЕРСЬКЕ» договір оренди землі № 191, відповідно до якого в оренду підприємства передала вищевказану земельну ділянку. 08.08.2017 між позивачкою та ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» було укладено додаткову угоду та викладено договір оренди землі від 28.08.2014 за № 191 у новій редакції, зокрема строк дії договору встановлено до 31.12.2024, а розмір погодженої орендної плати встановлено у розмірі 11887,19 грн за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. На підставі рішення про реорганізацію реєстрація ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань була припинена 26.12.2019. Правонаступником ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» є Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «СЕМЕРЕНЬКИ». Відповідно до умов договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору. Тобто відповідач набув прав та обов`язків орендаря за указаними договорами оренди землі без зміни умов у повному обсязі, а тому має виконувати свої зобов`язання за даними договорами у строк до 31.12.2024 включно. У 2020-2022 роках у погоджений між сторонами строк відповідачем своєчасно сплачувалася орендна плата у передбаченому договором оренди землі розмірі. У 2023 році орендна плата не сплачувалася, тому позивачем було подано до суду позов про стягнення орендної плати з відповідача. Однак, у 2024 році у строк до 30.12.2024 відповідач не виплатив позивачці орендну плату у загальному розмірі 11887,19 грн. У січні 2025 року представником позивачки на адресу відповідача було надіслано адвокатський запит щодо сплати заборгованості з орендної плати, який представник відповідача отримав 23.01.2025, однак жодної відповіді надано не було, заборгованість залишається невиплаченою. Таким чином відповідач по даний час порушує свої зобов`язання та має заборгованість щодо сплати орендної плати за договором оренди землі. Сума належної до виплати позивачці орендної плати за договором оренди землі після утримання сум ПДФО та військового збору становить 9569,19 грн. Отже, відповідач має сплатити позивачці за договором оренди землі орендну плату за 2024 рік у розмірі 9569,19 грн. Крім того, представник вказав, що позивачка має право на стягнення з відповідача пені за прострочення сплати орендної плати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 200,28 грн, 3% річних у розмірі 22,02 грн за період з 31.12.2024 по 27.01.2025. Посилаючись на зазначені обставини, представник позивачки просить суд: 1) стягнути з ТОВ «АФ «СЕМЕРЕНЬКИ» на користь [PERSON] заборгованість за договором оренди землі від 28.08.2014 за № 191 у загальному розмірі 9791,49 грн, у тому числі заборгованість з невиплаченої орендної плати за 2024 рік у сумі 9569,19 грн, пеню за прострочення сплати орендної плати у розмірі 200,28 грн, та 3% річних від простроченої суми у розмірі 22,02 грн, 2) стягнути з ТОВ «АФ «СЕМЕРЕНЬКИ» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 29.01.2025 відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 04.02.2025 представниця відповідача подала клопотання, в якому просила здійснювати розгляд справи без участі сторони відповідача, заявлені вимоги визнає та просила зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат на оплату послуга адвоката не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом та обсягом цих послуг (виконаних робіт), не відповідає реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру. 06.02.2025 представник позивачки подав до суду заяву про розподіл судових витрат, у якій просив покласти на відповідача понесені позивачкою судові витрати у розмірі 5000,00 грн на отримання правничої допомоги. У підготовче засідання представник позивачки не з`явився, надіслав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Представниця відповідача у підготовче засідання не з`явилася, але подала клопотання про визнання заявленого позову в повному обсязі. Згідно частинами 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження позовні вимоги визнав і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже є підстави для ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення по справі. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі сторін та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 2,9827 га, кадастровий номер 5925085000:00:004:0370, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області (а.с.6, 7). 28.08.2014 між [PERSON] та Приватним підприємством «БУЙМЕРСЬКЕ» був укладений договір оренди землі № 191, відповідно до якого [PERSON] передала в оренду ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» вищевказану земельну ділянку строком на 10 років з правом пролонгації та з умовою сплати орендної плати в розмірі не менше 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік. Право оренди ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.09.2014 за № 6865502 (а.с. 12-13). 08.08.2017 між [PERSON] та ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» була укладено додаткова угода до договору оренди землі від 28.08.2014 за № 191, відповідно якого умови договору оренди землі були викладені у новій редакції. Зокрема строк дії договору визначено до 31.12.2024, а розмір погодженої орендної плати встановлено у розмірі 11887,19 грн за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також сторони погодили, що орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування. У разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення платежу. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору (а.с. 9-12). На підставі рішення про реорганізацію реєстрація ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань була припинена 26.12.2019. Правонаступником ПП «БУЙМЕРСЬКЕ» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «СЕМЕРЕНЬКИ» (а.с. 14-15). Отже, ТОВ «АФ «СЕМЕРЕНЬКИ», як правонаступник «БУЙМЕРСЬКЕ» набуло права та обов`язки орендаря за указаними договорами оренди землі, а тому має виконувати свої зобов`язання за даними договорами у строк до 31.12.2024 включно. Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно ч. 1 статті 24 цього ж Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частин 1,3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за договором оренди землі внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої визнається відповідачем, а також визнаються додаткові нарахування на розмір заборгованості, а саме: пеня, інфляційні втрати, та три відсотки річних від простроченої суми, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Судові витрати Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 968,96 грн (а.с. 23). Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, що становить 484,48 грн, так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а інші 50% судового збору, що становить 484,48 грн, необхідно стягнути із відповідача на користь позивачки. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, суд враховує таке. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та(або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представник позивачки в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги від 10.01.2025 року, ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є. С. від 27.01.2025 року, договір про надання правничої допомоги від 10.01.2025 року, фіскальний чек від 06.02.2025 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 5000 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 5000 грн. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивачки докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 18.03.2024 адвокатом Сумцовим Є.С. на виконання умов договору про надання правової допомоги від 10.01.2025 було вчинено такі дії: 1) надано консультацію щодо спору, проведено вивчення та аналіз чинного законодавства і судової практики у сфері земельних відносин; узгоджено правову позицію з клієнтом; підготовлено позовну заяву, на що витрачено 3 години, а вартість роботи склала 3000 грн; 2) підготовлено адвокатський запит до відповідача на що витрачено 30 хвилин, а вартість роботи склала 1000 грн; 3) здійснено представництво інтересів у судовому засіданні на що витрачено 1 годину, а вартість роботи склала 1000 грн; 4) підготовлено заяву про розподіл судових витрат на що витрачено 30 хвилин, а вартість роботи склала 1000 грн. Суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом вказаних вище послуг. Враховуючи професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, суд вважає завищеним час роботи адвоката та відповідно вартість послуг за надання консультації щодо спору, вивчення та аналіз чинного законодавства і судової практики, узгодження правової позиції, підготовку позовної заяви. Адвокат Сумцов Є.С. з аналогічним позовом з тими ж сторонами, але за інший період, звертається не вперше, що підтверджується доданими до позовної заяви матеріалами. Крім того, у зв`язку з визнанням позову відповідачем, рішення у справі винесено у підготовчому судовому засіданні. Відтак суд дійшов переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає зменшенню. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, з урахуванням висловлених представником відповідача заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу Притаці Л. М. до суми 3000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 3484 грн 48 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються з судового збору (484 грн 48 коп.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (3000 грн).

Outcome: approved