Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування про встановлення факту самосійного виховання дитини та позбавлення батьківських прав. Просить суд, встановити факт того, що батько [PERSON] , [INFO] самостійно виховує та утримує малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.07.2015 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . З часу укладення шлюбу та до березня 2022 року сторони проживали разом, вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, несли спільні витрати та спільно вирішували всі побутові проблеми. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] (свідоцтво про народження дитини Серія [NUMBER] ). Звертає увагу суду на те, що після широкомасштабного вторгнення російської федерації на територію України, та знаходження м. Запоріжжя в зоні активних бойових дій, та в подальшому в зоні можливих бойових дій, відповідач не стала проживати спільно з позивачем та сином, та стала проживати окремо зазначивши про те, що турбується про безпеку власного життя. Син, [PERSON] , з матір`ю їхати відмовився, залишився проживати з батьком, оскільки психологічно прив`язаний до нього. Тому мати прийняла вибір сина щодо бажання проживати з батьком. З того часу, син, [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні. З березня 2022 року малолітній син постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 07.06.2024 року № 293 адміністрація Запорізького академічного ліцею № 46 ЗМР та класний керівник 2-Б класу Гаращенко О.М., підтверджують що [PERSON] , мати учня 2-Б класу [PERSON] , жодного разу не відвідувала батьківські збори, не цікавилася навчанням дитини та її поведінкою у ліцеї, з класним керівником не спілкувалась у 2023-2024 навчальному році. Вищезазначені дії виконувались батьком учня [PERSON] . Крім того, [PERSON] займається в секції боротьби дзюдо у ДЮСШ №11 ЗМР з січня 2024 року. Приводить дитину на секцію та забирає батько [PERSON] , з матір`ю дитини тренер та директор ДЮСШ №11 не знайомі, що підтверджується довідкою від 06.06.2024 року №42 ДЮСШ №11 ЗМР. В червні 2024 року позивач звернувся до ОСББ Орхідея 20Б із заявою про обстеження умов проживання малолітньої дитини. Після обстеження умов проживання, ОСББ Орхідея 20Б надано довідку, згідно якої за адресою: [ADDRESS] проживають дві особи [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи всі обставини справи в сукупності, діючи винятково в інтересах дитини, враховуючи вік дитини, приймаючи до уваги особисті якості матері та батька, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, враховуючи факт окремого проживання [PERSON] від чоловіка та сина, що фактично підтверджує не виконання нею своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої дитини, інші обставини, є підстави вважати підтвердженим факт проживання дитини разом з батьком . Оскільки, син [PERSON] проживає разом батьком та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні, батько створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над ним, доглядає та піклується про стан його здоров`я тому позивач вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Враховуючи, що мати проживає територіально віддалено від місця проживання батька з сином та те, що син тяготіє до батька, мати фактично залишила сина на самостійне виховання та утримання батьку. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.12.2024 року на 09 год. 00 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2024 р. залучено районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району про встановлення факту самосійного виховання дитини та позбавлення батьківських прав. Зобов`язано районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] , з приводу позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21.02.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача адвокат Хохлов А.С. позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або розгляду справи за її відсутності не надала, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Про дату, час та місце судового засідання відповідачка була повідомлена в установленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток на останню відому адресу місця її реєстрації, повідомленням через офіційний веб-портал судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud0808, а також, через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району у судове засідання не з`яввся. Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування Романенко О.О. заперечувала проти позову. Вважала вимоги позивача [PERSON] необґрунтованими. Надала суду письмовий висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч. 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: - Свідоцтвом про шлюб укладеним 18.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.6); - Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , Серії [NUMBER] , виданим 27.10.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 463. Відповідно до якого батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7); - довідкою голови ОСББ Гузенко О.П., щодо місця проживання позивача [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7); - довідкою адміністрації Запорізького академічного ліцею № 46 ЗМР та класного керівника 2-Б класу Гаращенко О.М., від 07.06.2024 року № 293, відповідно до якої, зазначено, що [PERSON] , мати учня 2-Б класу [PERSON] , жодного разу не відвідувала батьківські збори, не цікавилася навчанням дитини та її поведінкою у ліцеї, з класним керівником не спілкувалась у 2023-2024 навчальному році. Вищезазначені дії виконувались батьком учня [PERSON] (а.с. 5); - довідкою тренеравикладача дзюдо ДЮСШ №11 ЗМР [PERSON] , про те, що [PERSON] займається в секції боротьби дзюдо у ДЮСШ №11 ЗМР з січня 2024 року. Приводить дитину на секцію та забирає батько [PERSON] , з матір`ю дитини тренер та директор ДЮСШ №11 не знайомі (а.с.4); - актом обстеження умов проживання [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеного головними спеціалістами відділу по Заводському району СуСД ЗМР Шиян Н.В. та Іванченко О.С., інспектором ВЗГ УПП Петренко О.Д. , [PERSON] у якому зазначено, що у зазначеній квартирі є всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини [PERSON] . Законом України від 26.01.2016 N 936-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту дітей та підтримки сімей з дітьми" було внесені зміни до Закону України "Про охорону дитинства", зокрема введені поняття та визначення: "забезпечення найкращих інтересів дитини" з урахуванням загальноприйнятих міжнародних норм. За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про охорону дитинства", "забезпечення найкращих інтересів дитини" передбачає дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, етану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку й рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність з створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення Інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень житія, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку. У постанові Верховного Суду України від 24.04.2019 у справі N 331/5427/17викладена правова позиція відповідно до якої ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При вирішенні питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у вихованні сина. У постанові Верховного Суду України від 03.03.2021 року у справі N 404/4279/17, зазначено, що відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, наявність перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, заперечення відповідачем проти позбавлення батьківських прав та вчинення ним активних дій, спрямованих на підтримку відносин із дитиною, є підставою для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Сама по собі несплата аліментів при демонстрації інтересу до збереження сімейних стосунків із дитиною не свідчить про невиконання відповідачем батьківських обов`язків мірою, достатньою для позбавлення його батьківських прав та розриву сімейних зв`язків із дитиною. Згідно позиції Верховного Суду України та нормативно-правового обґрунтування, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків з урахуванням її характеру, а також інших конкретних обставин відмовити в задоволені позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях матері. Органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в обґрунтування своєї позиції про незгоду з позовом [PERSON] надано суду висновок від 05 лютого 2025 р. про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено наступне. «Відповідно до позовної заяви та доданих до матеріалів справи документів встановлено, що батьки малолітньої дитини, [PERSON] та [PERSON] , перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2015 року. У шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві зазначено, що з часу укладання шлюбу та до березня 2022 року батьки дитини проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, несли спільні витрати та спільно вирішували всі побутові проблеми. Відповідно до позовної заяви, після широкомасштабного вторгнення російської федерації та знаходження м. Запоріжжя в зоні активних бойових дій відповідач не стала проживати спільно з позивачем та сином, стала проживати окремо, зазначивши про те, що турбується про безпеку власного життя. Син відмовився їхати з матір`ю, залишився проживати з батьком, оскільки психологічно прив`язаний до нього. З того часу дитина проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні. Згідно характеристики учня 2-го класу Запорізького академічного ліцею № 46 Запорізької міської ради від 07.06.2024 № 293, адміністрація ліцею та класний керівник, [PERSON] , підтверджують, що [PERSON] , мати [PERSON] , жодного разу не відвідувала батьківські збори, не цікавилась навчанням дитини та її поведінкою у ліцеї, з класним керівником не спілкувалась у 2023-2024 навчальному році. Відповідно довідки дитячо-юнацької спортивної школи № 11 Запорізької міської ради від 06.06.2024 № 42, малолітній [PERSON] , [INFO] , займається у секції боротьби дзюдо з 06.01.2024 року по теперішній час. Приводить дитину на секцію та забирає батько, [PERSON] . З матір`ю дитини не знайомі. Спеціалістами відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснено вихід за адресою реєстрації матері, [PERSON] , яка зазначена в позовній заяві: [ADDRESS] . Потрапити до квартири та обстежити умови проживання не вдалось, оскільки двері не відчинили. Зі слів сусідки з верхнього поверху (будинок двоповерховий) [PERSON] вона не знає, в цьому під`їзді майже ніхто не проживає, за винятком двох квартир. Відділом було направлено запит до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради щодо обстеження умов проживання [PERSON] та малолітнього [PERSON] , 2015 року народження, та для проведення бесіди з дитиною. Згідно відповіді від 04.02.2025 № 06-06/56, спеціалістами відділу в телефонному режимі проведено бесіду з [PERSON] з метою узгодження дати обстеження умов проживання, однак він повідомив, що на вказану дату занятий, попросив набрати його наступного тижня. 24.01.2025 під час телефонної розмови [PERSON] повідомив, що після вибухів вони з сином поїхали з міста приблизно на тиждень. В подальшому, 31.01.2025, 03.02.2025, 04.02.2025 на телефонні дзвінки спеціаліста відділу [PERSON] не відповідав. Питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, яке відбулось 05.02.2025 року. Батькам, [PERSON] та [PERSON] , були надіслані запрошення на адреси, які зазначені в позовній заяві. Спеціалістом відділу з батьками, [PERSON] та [PERSON] 03.02.2025 проведено телефонні бесіди (моб. номер батька [NUMBER] та моб. номер матері [NUMBER] ) запрошено на засідання Комісії. Батько запрошений разом з малолітнім [PERSON] , 2015 року народження. 04.02.2025 \~ \~ \~ \~до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району надійшла заява [PERSON] про розгляд засідання Комісії без її участі. Також до заяви була додана нотаріально завірена заява [PERSON] , від 30.01.2025, про те що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Від [PERSON] 04.02.2024, до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району також надійшло пояснення, підписане представником позивача, адвокатом Хохловим А.С. В поясненні зазначено, що з 2022 року, [PERSON] , фактично покинула сім`ю, не бере участі у вихованні сина та не цікавиться його життям. Дитина проживає з батьком, який забезпечує всі її потреби: матеріальні, моральні, освітні та побутові. Протягом останніх років [PERSON] не відвідувала шкільні заходи дитини, не брала участі у її лікуванні, не допомагала фінансово, що свідчить про повну відсутність материнської турботи. Часті обстріли міста змусили [PERSON] тимчасово виїхати з сином на дачу, де дитині створені належні умови для життя та розвитку. У зв`язку з викладеним, [PERSON] , в особі представника адвоката Хохлова А.С., вважає, що засідання Комісії може бути проведене без участі позивача, оскільки всі необхідні пояснення та докази вже подані. Також до пояснення, [PERSON] , надав копію акта обстеження умов свого проживання від 26.09.2024, складеного спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради. Згідно акту у дитини є окреме місце для сну, навчання та відпочинку, наявні речі, одяг. Слід зазначити, що під час телефонної розмови зі спеціалістом Відділу, [PERSON] , не повідомив, про те що він з сином наразі перебувають за межами міста та не має змоги з`явитись на засідання Комісії. Станом на 05.02.2025 місце проживання (перебування) [PERSON] , [PERSON] та малолітнього [PERSON] , 2015 року народження, не відоме. На засідання Комісії батьки не з`явились. З метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини,

Outcome: approved