Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

До Комінтернівського районного суд Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина, яка зокрема складається із земельної ділянки площею 1,00 га. розташованої на території Доброславської селищної ради Одеської області. В зазначений законом строк [PERSON] не звернувся у відповідності до ст. ст. 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України до Лиманської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в зв`язку з тим, що 25.02.2022 р. був призваний на військову службу, окрім того прийняттю спадщини перешкоджали наявні розбіжності у документах які підтверджують факт родинних відносин, а саме в свідоцтві про народження позивача прізвище вказано як « [PERSON] », а прізвище батька в свідоцтві про смерть вказано як « [PERSON] ». Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області 12.01.2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] , підтримали подану позовну заяву та просили суд її задовольнити з викладених обставин. Представник відповідача Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області надав до суду заяву якою розгляд справи просив проводити без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог заявника. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] графі батько вказано російською « [PERSON] », актовий запис № 54. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Южненьським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис №6315. Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , було видано 13.10.2021 року. У відповідності до записів у військовому квитку серії [NUMBER] від 26.10.2023 року [PERSON] було призвано за мобілізацією на військову службу та у відповідності до наданих суду довідок позивач перебуває на військовій службі. Щодо позовних вимог позивача про встановлення факту родинних відносин суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.5 ч.2 ст.293, ч.6 ст.294 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, такий вирішується в порядку позовного провадження. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України). Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Судом було допитано у якості свідка [PERSON] підтвердив факт родинних зв`язків позивача [PERSON] та померлого [PERSON] , як сина та батька. Наявні у справі письмові докази, свідчать про обґрунтованість заявлених вимог, оскільки під час судового розгляду суд вважає доведеним факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] при цьому суд констатує, що різниця у написанні прізвищ позивача з батьком викликана не вірною транслітерацією прізвища з російської мови. Щодо позовних вимог позивача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ч.1 ст.1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщині встановлено ст.1270 ЦК України, який становить шість місяців з часу відкриття спадщини. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до Указу Президента України, затвердженого Законом № 2102-IX від 24.02.2022 року (зі змінами) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Впровадження воєнного стану є надзвичайними невідворотними обставинами - форс-мажором, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким ТПП України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) до їх офіційного закінчення. Окрім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 209 було введено обмеження щодо функціонування державних реєстрів, та Державне підприємство «Національні інформаційні системи» тимчасово призупинило роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. В тому числі було призупинено дію державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що неодноразово повідомлялось в засобах масової інформації. Пізніше дію цих реєстрів було поновлено на територіях, що не знаходяться під тимчасовою окупацією та в зоні активних бойових дій. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Така позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 у постанові від 04.11.2015 року та при розгляді 26.09.2012 року справи № 6-85цс12. Згідно ст.1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Такі висновки відображено Верховним судом України в постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18. Також, Верховним Судом України визначено правову позицію по аналогічній категорії справ. Так в Постанові ВСУ від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13.03.2020 р. у постанові у справі № 314/2550/17. Вказане дозволяє дійти висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки внаслідок збройної агресії Російської федерації в Україні було введено воєнний стан сам позивач був призваний до лав Збройних сил України та по даний час продовжує військову службу, тому суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк, який буде достатнім для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved