Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

ТОВ «Бізнес позика» звернулось до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.10.2021 між ТОВ «Бізнас Позика» та [PERSON] було укладено договір №417928-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до договору ТОВ «Бізнес позика» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 50\~000,00 грн. на засадах строковості, поворотності та платності. Відповідач в свою чергу зобов`язалася повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Всупереч вимогам законодавства та умовам кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 130715,87 грн, яка складається з 50 000 грн. - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 73 215,87 грн. - суми прострочених платежів по відсотках; 7\~500,00 грн. - суми прострочених платежів за комісією. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також суму сплаченого судового збору. Заочним рішенням від 03.09.2024 позовні вимоги задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту № 417928-КС-001 від 15.10.2021 у розмірі 130 715,87 грн. та 2 147,20 грн. судового збору Після розгляду\~заяви відповідача\~про перегляд\~заочного рішення,\~ухвалою від\~12.12.2024 року заочне рішення\~Бобровицького районного\~суду Чернігівської\~області від\~03.09.2024\~у справі\~за позовом\~ТОВ «Бізнес\~Позика» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~скасоване,\~справу призначено\~до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 16.01.2025 підготовче провадження закрите, справа призначена до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.128). Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що кошти від ТОВ «Бізнес Позика» вона не отримувала, не мала будь-яких кредитних відносин з вказаним товариством та будь-яких кредитних договорів з останнім не укладала. [PERSON] та інші особи шахрайським способом заволоділи коштами товариства, використовуючи її паспортні дані. Відомості щодо шахрайських дій внесені до ЄРДР та Броварським РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та зазначив, що позивач не надав належних доказів того, що кошти в сумі 50\~000 грн. були зараховані на картку за номером [NUMBER] , яка надежить відповідачу і якою вона користується. Сторонні особи шахрайським способом заволоділи грошовими коштами товариства, використовуючи паспортні дані відповідача. Кримінальне провадження по даному факту знаходиться на стадії досудового розслідування. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та її представника, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 15.10.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 417928-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавець. Даний договір містить персональну інформацію [PERSON] , номер її паспорту, реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] , адресу її місця проживання, адресу електронної пошти та номер мобільного телефону. Договір між сторонами укладено у вигляді електронного договору, що був підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором G-6576 (а.с. 10 зворот). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір в електронній формі шляхом надсилання позикодавцем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Договір про надання кредиту є дійсними, у судовому порядку не оскаржувався. Відповідно до п. 1 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 50 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». \~ \~ \~ \~Строк, на який надається кредит становить 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 0,86645542. Термін дії Договору: до 01.04.2022. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 110\~040,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3606,32 грн. процентів. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що вказаними грошовими коштами заволоділи знайомі їй особи, використовуючи її паспортні дані. У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Згідно інформації, викладеної [PERSON] в заяві про залучення її як потерпілої у кримінальному провадженні, вона особисто надала своїй знайомій інформацію про її ім`я, прізвище та по батькові, а також номер телефону та свідомо погодилась на отримання нею в банківських та інших установах грошових коштів у якості кредиту (а.с.102, 103). Як вбачається із виписки по картковому рахунку відповідача в справі, відкритому в АТ КБ «Приват Банк», 15.10.2021 на її карту були перераховані грошові кошти в загальній сумі 50\~000 грн. (двічі по 25\~000 грн.). [PERSON] користувалась вказаними грошовими коштами, знімала готівку із карти, розраховувалась грошовими коштами, здійснювала переказ грошових коштів на рахунки фізичних осіб, поповнювала свою карту готівкою у відділеннях «ПриватБанку» як в м.Бобровиця Чернігівської області, де вона проживає, так і у відділеннях банку, розташованих в м.Києві (а.с.91). Тобто, [PERSON] достовірно знала, що на її банківську карту надійшли грошові кошти в сумі 50\~000, 00 грн., якими вона користувалась. Тому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що вона не отримувала кошти від ТОВ «Бізнес Позика» та не укладала жодних договорів з товариством. В судовому засіданні вона не заперечувала, що вона надавала [PERSON] свій мобільний телефон та була обізнана, що на її рахунок будуть нараховані кредитні кошти. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] своїми діями сприяла використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції та була обізнана про надходження грошових коштів на її рахунок. Надана банком виписка про рух коштів за картковим рахунком у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують факт укладення кредитного договору та видачі кредиту, його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Заперечуючи факт укладення кредитного договору, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідачем та її представником не надано жодних доказів. Крім того, суд зазначає, що сам факт подання заяви про вчинення кримінального правопорушення не підтверджує факт вчинення такого. Вирок у вказаному кримінальному провадженні, яким би підтверджувався факт шахрайства щодо позивача відсутній. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із розрахунком заборгованості за договором, укладеним між загальний розмір заборгованості за наданим кредитом 130715,87 грн. та складається з 50 000 грн. - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 73 215,87 грн. - суми прострочених платежів по процентах; 7\~500,00 грн. - суми прострочених платежів за комісією. З урахуванням викладеного, суд вважає, що матеріалами справи підтверджено, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами. Прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «Бізнес Позика» виконало своєчасно і повністю, надавши кредитні ресурси в повному обсязі. [PERSON] користувалася кредитними коштами, що підтверджує факт укладення кредитного договору та не спростовано доводами відповідача, як не спростовано і розрахунку заборгованості та її відсутності. В матеріалах справи відсутні докази щодо оспорювання кредитного договору чи визнання його недійсним в судовому порядку. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Отже, враховуючи вищевказане, позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» підлягають задоволенню. З відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 130 715,87 грн., а також судовий збір, сплачений банком при подачі позову до суду, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved