Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про оголошення [PERSON] померлим, заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , є його сином. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Заявник зазначає, що оголошення [PERSON] померлим необхідно для отримання свідоцтва про смерть та вирішення питання щодо спадщини. Окрім того, заявник разом з дружиною є внутрішньо переміщеними особами та тимчасово проживають в м. Миргороді Полтавської області, так як їх житло в м. Костянтинівка Донецької області було зруйновано під час бойових дій. У зв`язку з тим, що [PERSON] є співвласником зруйнованого майна - квартири [ADDRESS] , заявник з дружиною не можуть отримати компенсацію за вказане майно через відсутність заяви цієї особи. Станом на момент звернення до суду із вказаною заявою будь-якої інформації про місце перебування [PERSON] не надходило. З моменту визнання [PERSON] безвісно відсутнім пройшло 8 років. За вказаних обставин, заявник [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 грудня 2024 року провадження у даній справі відкрито та призначено судове засідання (а.с. 36). В судовому засіданні [PERSON] підтримав свою заяву про оголошення [PERSON] померлим з дня набрання законної сили рішенням суду по справі. В судовому засіданні представник заявника адвокат Тимохіна Л.С. підтримала заяву [PERSON] . Пояснила суду, що син заявника - [PERSON] , [INFO] , є співвласником квартири [ADDRESS] , яку зруйновано під час військової агресії з боку російської федерації. У [PERSON] є син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з матір`ю за кордоном та потребує визначення статусу. З 17 лютого 2015 року про долю [PERSON] нічого невідомо. За обліками Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області він перебуває в розшуку як безвісно зниклий з 27.03.2015. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву [PERSON] з підстав, викладених в ній. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила заяву [PERSON] задовольнити (а.с.60). В судове засідання представник заінтересованої особи - Миргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] (а.с. 56). В судове засідання представник заінтересованої особи - Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області не з`явився. Будь-яких заяв до суду не надав. Був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 55). Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, заінтересовану особу, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Судом встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2016 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім (а.с.26). [PERSON] є сином заявника (а.с.24) та співвласником квартири [ADDRESS] , яку зруйновано під час військової агресії з боку російської федерації (а.с.27). Заявник зареєстрований як внутрішньо переміщена особа в м. Миргород (а.с. 14, 15). Відомості про місце перебування [PERSON] з 2015 року відсутні. Заявник іншим способом не може отримати свідоцтво про смерть особи та вирішити питання щодо спадщини, чим порушуються його права. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20 та від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23, наголошується, що особливістю такої категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). Відповідно до ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що [PERSON] визнано безвісно відсутнім в 2016 році та до цього часу відсутні відомості про його місцезнаходження, суд вважає, що заяву про оголошення [PERSON] померлим слід задовольнити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі, що розглядається за правилами окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved