Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У грудні 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Рудик В.Р. звернувся до суду з даним позовом до ПП "Новозаводські аграрні інвестиції", мотивуючи його тим, що 30 червня 2008 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1825483600:04:000:0067, площею 2,351 га., а 19.09.2018 проведено державну реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки) на підставі вказаного договору оренди (номер запису про інше речове право: 28043402, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43141269 від 22.09.2018). За умовами договору оренди землі орендна плата виплачується один раз на рік до 31 грудня поточного року, орендар має забезпечувати збереження стану об"єкта оренди, використовувати об"єкт оренди для ведення товарного сільськосподарського виробництва, вирощування сільськогосподарських культур. За період оренди землі відповідач орендну плату не сплатив, що є істотними порушеннями умов договору оренди землі від 30.06.2008. В результаті [PERSON] , як власник переданої в оренду земельної ділянки не отримав того, на що розраховував при укладенні вказаного договору оренди землі. Враховуючи викладене, просив суд розірвати договір оренди землі від 30 червня 2008 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1825483600:04:000:0067, площею 2,351 га та скасувати (припинити) державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1825483600:04:000:0067, площею 2,351 га за Приватним підприємством «Новозаводські Аграрні Інвестиції», проведену на підставі договору оренди землі від 30.06.2008 (номер запису про інше речове право: 28043402, дата державної реєстрації 19.09.2018, рішення про державну реєстрацію № 43141269 від 22.09.2018). Ухвалою суду від 18.12.2024 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з"явилися, останні надали суду письмову заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у\~судові засідання,\~призначені на:\~13.01.2025,\~27.01.2025\~та 27.02.2025, не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками, згідно яких судові повістки, позовну заяву та додані до неї документи вручено за довіреністю. Відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 2.95 га, кадастрові номери: 1825483600:04:000:0067 (2,23 га.), 1825483600:04:000:0169 (0,60 га.), цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка\~ розташована на території Новозаводської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №237889\~від 29.03.2005 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна № 396063127 від 23.09.2024.(а.с.42, 46) Відповідно до договору оренди землі від 30.06.2008, укладеного між ПП "Новозаводські Аграрні Інвестиції" та [PERSON] , останній передав підприємству в оренду земельну ділянку площею 2,95 га., в тому числі рілля - 2,35 га., сіножаті - 0,60 га., яка знаходиться на території Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області, строком на 10 років (а.с.39). Згідно п. 9, 11 вказаного договору, орендна плата встановлюється в розмірі не менше 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік і на дату укладення договору складала 477 грн. 60 коп. Орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовій або натуральній формі (продукцією, вирощеною орендарем). У випадку, якщо орендна плата вноситься в натуральній формі, ціна продукції встановлюється на рівні ціни, за якою орендар продає аналогічну прордукцію третім особам. Орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року. Відповідно до п.п. 35-37 договору, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї з сторін внаслідок невиконання другою стороною обов"язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Пунктом 39 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Згідно додаткової угоди від 20.11.2017 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки за № 040822200299 від 07.08.2008, укладеної між [PERSON] та ПП "Новозаводські Аграрні Інвестиції", сторони узгодили внесення змін до договору оренди, зокрема: викладено пункти 2, 8, 9, 10, 12, 14 договору в наступній редакції: «2. В оренду передається земельна ділянка, кадастровий номер 1825483600:04:000:0067, загальною площею 2,35 га., у тому числі 2,35 га. рілля». «8 Договір оренди укладено строком на 17 років». «9. Орендна плата за кожен рік користування земельними ділянками складає 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та складає 1893,78 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі. З орендної плати вираховується податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України». «12. За письмовою заявою орендодавця та за наявності згоди орендаря, розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися у натуральній формі в межах розміру орендної плати вказаної в п.8 договорів та згідно наявного у орендаря асортименту сільськогосподарської продукції. Передача сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідним актом приймання-передачі, який підписується сторонами» (а.с.40). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 138738456 від 22.09.2018, вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 1825483600:04:000:0067, площею 2,351 га., цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області, належить [PERSON] 19.09.2018 проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1825483600:04:000:0067, номер запису про інше речове право: 28043402, рішення про державну реєстрацію №43141269, та передана в оренду ПП "Новозаводські аграрні інвестиції" строком на 17 років. (а.с.41). У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Зі ст. 6 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Як вбачається з ч.1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; своєчасного внесення орендної плати. Згідно ч.1 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Законодавець в пунктах "а", "в", " ґ" ч.1 ст.96 Земельного кодексу України та ст. 25 Закону України "Про оренду землі" встановив обов`язок орендаря забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; своєчасно та в повному обсязі сплачувати земельний податок та орендну плату за земельну ділянку; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі. Відповідно до пунктів "ґ", "д" ч.1 ст.141 Земельного кодексу України підставами для припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі №912/1385/17 зазначено, що враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, а тому при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. У постанові викладено, що стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що "несплата орендної плати" охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 зазначив, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). У справі встановлено, що укладеним між сторонами договором оренди землі та додатковою угодою обумовлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, який складає 1893,78 грн. до 31 грудня поточного року та земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункти 9, 11, 15 договору), проте у період 2022-2023 років, за використання орендованих земельних ділянок орендар не сплачував орендну плату. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема, право оренди (суборенди) земельної ділянки. Як вбачається з ст. 17 Закону України "Про оренду землі" об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 26 Закону України "Про\~ державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини 7 статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Як встановлено судом, починаючи з 2022 року відповідач не виконує пункти 9, 11 договору оренди землі, а саме - систематично (два і більше разів) несплатив позивачу орендну плату за користування належною йому земельною ділянкою за 2022-2023 роки, тобто [PERSON] був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору . З відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 21.08.2024, вбачається, що за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2023 року, інформація про доходи [PERSON] , одержаних від ПП "Новозаводські аграрні інвестиції", в період за 2022-2023 роки, відсутня . (а.с.44-45) Відповідач ПП "Новозаводські аграрні інвестиції" будь-яких доказів на підтвердження того, що ним сплачено [PERSON] орендну плату за 2022-2023 роки , суду не надав. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~\~Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що відповідачем\~було допущено\~істотне порушення\~договору оренди\~землі,\~а саме\~систематичну несплату\~орендної плати\~позивачу за\~користування належною\~йому земельною\~ділянкою за\~2022-2023\~роки,\~тому договір\~оренди землі\~від 30.06.2008\~ слід розірвати. Оскільки згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав, тому з метою реального захисту та відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, в суду наявні правові підстав для скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок і як наслідок припинити речове право (право оренди земельної ділянки) на земельні ділянки. \~ \~ \~ \~При зверненні до суду позивача звільнено\~\~від сплати судового збору, як особу з інвалідністю ІІ-ї групи ( довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12ААГ №078429 від 03.05.2023), тому відповідно до\~ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 1937 грн. 92 коп. на користь держави.

Outcome: approved