Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

20.01.2025 р. до Чернігівського району суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить визнати за [PERSON] право власності, в порядку спадкування за законом, на житловий будинок [ADDRESS] площею 88,0 кв. м. з господарськими спорудами, який залишився після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач мотивує свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на будинок [ADDRESS] , площею 88,0 кв. м. з надвірними господарськими спорудами. Під час життя спадкодавцем не було складено заповіт, як зазначає позивач у своїй позовній заяві. Так, маючи намір прийняти спадщину, [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори, проте державним нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки оригінал правовстановлюючого документа, який посвідчує право [PERSON] на вищевказане майно не було надано. Крім того, позивач зазначає, що будинок, який він намагається успадкувати відносить до категорії «колгоспний двір», головою та єдиним членом якого була [PERSON] . Оскільки спадкоємцю у позасудовому порядку вирішити питання шляхом отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не вдається за можливе, то позивач звертається з даним позовом до суду задля визнання за ним права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами. Ухвалою судді від 27.01.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 21.02.2025 р. Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, представник надав суду заяви про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не забезпечив явку свого представника, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника їх селищної ради. Крім того у поданій заяві зазначено, що М.-Коцюбинська селищна рада не заперечує проти визнання позовних вимог позивача і їх задоволення. Третя особа в підготовче засідання не забезпечила явку свого представника, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Також на вимоги суду надала копію спадкової справи № 472/2019 після померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 1, ч. 2, ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , актовий запис № 34 (а.с.12). Згідно довідки № 118 від 18.02.2019 р. наданої М.-Коцюбинською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області, встановлено, що [PERSON] дійсно померла [INFO] . На день смерті [INFO] була зареєстрована і постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані і проживали її: 1) син [PERSON] , 1965 р.н., 2) невістка [PERSON] , 1972 р.н., 3) онука [PERSON] , 1989 р.н., 4) онука [PERSON] , 1991 р.н. (а.с.14). Відповідно до довідки № 13 від 16.01.2025 р. наданої М.-Коцюбинською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області, встановлено, що станом на 01.07.1990 р. і на 15.04.1991 р. виходячи з даних погосподарської книги с. Ведильці господарство [PERSON] відносилось до категорії господарство «колгоспного двору» з 1973 р., де вона була його главою (а.с.13). Згідно відповіді на запит № 584 від 08.08.2019 р. наданою «Чернігівським РБТІ» Чернігівської районної ради Чернігівської області, встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 р. та станом на 08.08.2019 р. не зареєстровано (а.с.15). Відповідно до Свідоцтва про народження, Серії [NUMBER] , актовий запис № 25, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , де в графі «батько» зазначений [PERSON] , а в графі «мати» зазначена [PERSON] (а.с.11). Згідно із Витягу з реєстру територіальної громади № 2023/009961961 від 05.12.2023 р. наданого Михайло-Коцюбинської територіальної громади, встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно із Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57068083 від 01.08.2019 р. наданою Чернігівською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була заведена спадкова справа № 472/2019 (а.с.7). Відповідно до повідомлення від 20.09.2019 р. наданого Чернігівською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, оскільки позивачем не було надано оригінал правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Із витребуваної спадкової справи у державного нотаріуса № 478/2019, яка заведена після смерті [INFO] [PERSON] , доведено наступне. Згідно заяви № 1669 від 01.08.2019 р. спадкова справа № 478/2019 від [PERSON] , встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину після померлої [INFO] [PERSON] . Дана заява посвідчена підписом державного нотаріуса. Інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України у спадкодавця, [PERSON] , немає (а.с.31). Відповідно до заяви № 2034 від 20.09.2019 р. спадкова справа № 478/2019 від [PERSON] , встановлено, що спадкоємець звернувся до нотаріуса з метою видачі на його ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом на майно спадкодавця [PERSON] , а саме: 1) земельну ділянку площею 1,1248 га в межах згідно з планом, розташовану на території Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7425581300:06:000:1198; 2) земельну ділянку площею 2,6544 га в межах згідно з планом, розташовану на території Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7425581300:06:000:0198 (а.с.34). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 2-832 та за № 2-833, спадкова справа № 478/2019, встановлено, що [PERSON] успадкував вищезазначені земельні ділянки, згідно наданої нотаріусу заяви № 2034 від 20.09.2019 р., після смерті [INFO] [PERSON] , та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом для подальшої державної реєстрації (а.с.34 зворот, 35). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 р. ЗУ «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р., мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членами на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належить передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР, частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору. З введенням в дію ЗУ «Про власність» та ЦК України в редакції 2003 р. будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 р. в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. \~ \~ \~ \~ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє з 01.07.2004 р., встановлено, що державна реєстрації речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Статтею 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. \~ \~ \~ \~Отже, враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформила та не зареєструвала своє право власності на вказане вище нерухоме майно, що як наслідок, унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємця за законом та перешкоджає йому у реєстрації його речових прав. \~ \~ \~ \~Таким чином, встановивши, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері 12.12.2010 р. [PERSON] , а також беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Всі понесені судові витрати по даній справі залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved