Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У травні 2021 року адвокат Тарасова-Патрай К.А. в інтересах [PERSON] (далі - позивач), звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ КБ «Приватбанк», Банк) про стягнення грошових коштів. У обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 24.07.2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено Договір № SAMDN250007273864128 (Вклад. «Стандарт, 12 мес»). Сума вкладу 9 000,00 дол. США, процентна ставка 10 % річних. 24.07.2012 року [PERSON] доручив Банку перерахувати відсотки за даним депозитним вкладом окремо на картку Deposit Card № [NUMBER] . На вищезазначену депозитну картку було оформлено вклад «Копилка 12 міс» з мовою нарахування 9,5 % річних (Заява № SAMDN27000727386419). [INFO] [PERSON] - помер. Позивач є спадкоємцем. 02.06.2020 року рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/440/18-ц стягнуто з Банку на користь [PERSON] , 9 000,00 дол. США. 15.01.2021 року позивачу був виданий виконавчий лист № 757/440/18-ц. 23.04.2021 року закінчено виконавче провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 757/440/18-ц у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення. Оскільки позивачу було виплачено лише тіло депозиту, остання вважає, що має право на отримання процентів (10 % річних) за Договором № SAMDN250007273864128 від 24.07.2012 року «Стандарт, 12 міс» за період з 24.07.2012 року по 23.04.2021 рік у розмірі 12 014,19 доларів США та суму процентів (9,5 % річних), нарахованих за заявою № SAMDN27000727386419) від 24.07.2012 року «Копилка, 12 міс» у розмірі 4 139,96 доларів США. Крім того, позивач просить стягнути з Банку 3 % річних на підставі ст. 626 ЦК України, за порушення виконання грошового зобов`язання за повернення вкладу за Договором № SAMDN250007273864128 від 24.07.2012 року «Стандарт, 12 міс» у розмірі 116,79 доларів США. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/28652/21-ц за правилами позовного (загального) провадження, та призначено підготовче судове засідання. 13.09.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, вказала, що договір № SAMDN27000727386419 від 24.07.2012 року (вклад «Копилка, 12 міс» не був предметом розгляду у справі № 757/440/18-ц. Звернула увагу, що позивач не надає жодного доказу на підтвердження того, що вона зверталася до Банку з проханням повернути вклад з нарахованими процентами. Вказує, що позивачем наведений розрахунок відсотків не відповідає умовам договорів. Крім того, представник відповідача не погоджується з вказаним позивачем днем виконання рішення, а саме: 23.04.2021 року, оскільки вважає, що фактично судове рішення було виконано Банком 15.03.2021 року, оскільки саме в цю дату грошові кошти у розмірі 288 781,86 грн. були списані НБУ з кореспондентського рахунку Банку на виконання виконавчого листа. До того ж, представник відповідача посилається на те, що Банк є неналежним відповідачем у справі, оскільки ТОВ «ФК «Фінілон» на підставі договору про переведення боргу від 17.11.2014 замість АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стало боржником зокрема і за депозитним договором, № SAMDN27000727386419 від 24.07.2012 року (вклад «Копилка, 12 міс»), який є предметом спору в даній справі. На підставі викладеного, просила прийняти до уваги викладенні доводи та пояснення відповідача при ухваленні рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів за договором № SAMDN27000727386419 від 24.07.2012 року (вклад «Копилка, 12 міс»). 13.09.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. 29.09.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив 29.09.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення відповідача. 05.11.2021 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові доводи та міркування. 19.11.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення. 08.12.2021 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення № 2. 18.05.2022 рок на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача ТОВ «ФК «Фінілон». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2023 року занесеною до протоколу судового засідання ТОВ «Фінансова компанія «ФІНІЛОН» залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача, до участі у цивільній справі № 757/28652/21-ц. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 01.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про необхідність врахування судом під час ухвалення рішення у справі індивідальної податкової консультації Державної податкової служби України. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, разом з тим, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без її участі. Від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без фіксації судового засідання технічними засобами у звязку з неявкою сторони позивача, відзив банку та додаткові пояснення підтримала, просила відмовити у задоволенні позову. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином Згідно з ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, представник позивача, звертаючись до суду із вказаними вимогами», в обґрунтування своїх вимог надав суду копію рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/440/18-ц від 02.06.2020 року. Рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/440/18-ц від 02.06.2020 року втановлено, що 24.07.2012р. між [PERSON] та відповідачем було укладено Договір № SАМDN 250007273864128 (Вклад «Стандарт,12 мес»), згідно якого передав відповідачу грошові кошти у сумі 9 000 дол.США строком до 24.07.2013р. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( м.Гродно Республіка Білорусь ). Нотаріусом Гродненського нотаріального округу Мазолевською С.Л. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом 18.07.2017р . спадкоємцем спадщини [PERSON] , померлого [INFO] з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось є дружина [PERSON] , спадкова справа № 9/2016/282 за 2016р., зареєстровано в реєстрі за № 2-732. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/440/18-ц від 02.06.2020 позовні вимоги задоволено, стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк"на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 9 000,00 доларів США., вирішено питання щодо судових витрат. Постановою Київського Апеляційного суду від 17.11.2020 року рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/440/18-ц від 02.06.2020 року - залишено без змін. Рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/440/18-ц від 02.06.2020 року набрало законної сили - 17.11.2020 року. Судом устновлено, що 15.01.2021 року позивачу Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 757/440/18-ц. Відповідно до матеріалів справи, 23.04.2021 року головним державним виконацем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним С.В, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого на виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 757/440/18-ц від 15.01.2021 року у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що датою виконання судового рішення про стягнення коштів з відповідача, є дата винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого на виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 757/440/18-ц від 15.01.2021 року у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення, а не дата їх перерахування банком, оскільки вчинення банком дій направлених на перерахування коштів позивачу, не надає останньому можливості розпорядження ними до моменту, поки вказані кошти не надійдуть на його рахунок. Схожі за змістом висновки у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 27 березня 2024 року у справі № 757/11520/21 (провадження № 61-1852св23), у якій зазначено, що зобов`язання вважається виконаним належним чином із часу зарахування коштів на рахунки стягувача, а не списання із кореспондентського рахунку банку. Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України). Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення (SUK v. UKRAINE, № 10972/05, § 22, ЄСПЛ, від 10 березня 2011 року). Стосовно банківських вкладів Європейський суд з прав людини вважає, що вони беззаперечно становлять «майно», яке належить заявникам згідно зі статтею 1 Протоколу №1 і не заперечується, що заявники можуть забрати ці кошти разом з відповідними процентами, якщо забажають (GAYDUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 45526/99, 46099/99, 47088/99, 47176/99, 47177/99, 48018/99, 48043/99, 48071/99, 48580/99, 48624/99, 49426/99, 50354/99, 51934/99, 51938/99, 53423/99, 53424/99, 54120/00, 54124/00, 54136/00, 55542/00, 56019/00, ЄСПЛ, від 2 липня 2002 року). Відповідно до положень ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Так, відповідно до розрахунку наданого представником позивача розрахунок процентів (10% річних) за Договором № SAMDN250007273864128 від 24.07.2012 року «Стандарт, 12 міс» за період з 24.07.2012 року по 23.04.2021 рік становить у розмірі 12 014,19 доларів США Разом з тим, суд не погоджується з наданим розрахунком. Матеріалами справи встановлено, що умовами договору Договором № SAMDN250007273864128 від 24.07.2012 року «Стандарт, 12 міс» передбачено, що нарахування відсотків по вкладу починається з першого робочого дня, який слідує за днем зарахування коштів на рахунок (п.2 Договору). При продовженні строку вкладу розрахунок процентів на кожний новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, яка діє в Банку на день закінчення попереднього строку вкладу (п. 6 Договору). Так, відповідно до довідки про відсоткові ставки за вкладом «Стандарт, 12 міс» від 13.09.2021 року, встановлено, що у період з 24.07.2012 року по 15.03.2021 року діяли наступні відсоткові ставки: 20.06.2012 - 10 % річних, 15.02.2013 - 9,75 % річних, 25.06.2013 - 9,25 % річних, 09.07.2013 - 8,5 % річних, 15.08.2013 року - 8,0 % річних, 27.09.2013 - 7,5 % річних, 16.10.2013 року - 8,5 % річних, 06.12.2013 - 10,0 % річних, 26.02.2014 - 11,0% річних, 12.01.2015 - 12,5 % річних, 08.06.2015 - 11,5% річних, 15.07.2015 - 10,5 % річних, 04.08.2015 - 12,5 % річних, 08.09.2015 - 11,5 % річних, 01.10.2015 - 10,5 % річних, 14.12.2015 - 10,0 % річних, 19.01.2016 - 9,5 % річних, 04.02.2016 - 8,5 % річних, 10.03.2016 - 7,5 % річних, 01.07.2016 - 7,0 % річних,19.07.2016 - 6,5 % річних, 04.08.2016 - 6,0 % річних, 23.11.2016 - 5,5 % річних, 08.12.2016 - 6,5 % річних, 01.01.2017 - 5,5 % річних, 20.02.2017 - 4,5 % річних, 04.05.2017 - 4,0 % річних, 30.06.2017 - 3,75 % річних, 14.07.2017 - 3,3 % річних, 10.08.2017 - 3,25 % річних, 01.11.2017 - 3,0 % річних, 01.02.2018 - 2,75 % річних, 06.04.2018 - 2,50 % річних, 12.06.2018 - 2,25 % річних, 20.10.2020 - 0,75 % річних, 03.02.2021 - 0,01 % річних. Відповідно до ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі. встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Відповідно до вимог ст.4 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» Банк самостійно визначає напрями своєї діяльності і спеціалізацію за видами послуг. Банківські установи виступають активними учасниками всіх сегментів фінансового ринку, саме тому при формуванні своєї процентної політики повною мірою враховують макроекономічні параметри кожного зі складових цього ринку Відповідно до п. 1.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 про здійснення вкладних (депозитних) операцій сума, строки та умови приймання вкладів (депозитів) визначаються між банком та вкладником на договірних засадах. Згідно п. 1.5 Положення процентні ставки за вкладними (депозитними) операціями встановлюються банками самостійно. Відповідно до п. 1.8 Положення особливості залучення грошових коштів або банківських металів на вклади (депозити) регулюються внутрішніми положеннями банків, розробленими відповідно до законодавства України. Отже, з огляду на вищевикладене, Відповідач самостійно, відповідно до законодавства України, встановлює порядок укладання депозитних договорів з вкладниками та самостійно встановлює розміри відсоткових ставок за депозитними угодами. З урахуванням викладеного на користь позивача підлягає стягненню проценти за Договором SAMDN250007273864128 від 24.07.2012 року «Стандарт, 12 міс» в загальному розмірі 5 089, 50 доларів США, а саме: за період з 24.07.12 - 24.07.13 діяла процентна ставка 10 % річних, отже сума процентів складає - 900 доларів США (9000,00 *10*365/365/100); за період з 24.07.13 - 24.07.14 діяла процентна ставка 8,5 % річних, отже сума процентів складає - 765 доларів США (9000,00 *8,5*365/365/100); за період з 24.07.14 - 24.07.15 діяла процентна ставка 11,0 % річних, отже сума процентів складає - 990 доларів США (9000,00 *8,5*365/365/100); за період з 24.07.15 - 24.07.16 діяла процентна ставка 10,5 % річних, отже сума процентів складає - 945 доларів США (9000,00 *10,5*366/366/100); за період з 24.07.16 - 24.07.17 діяла процентна ставка 6,5 % річних, отже сума процентів складає - 585 доларів США (9000,00 *6,5*365/365/100); за період з 24.07.17 - 24.07.18 діяла процентна ставка 3,3 % річних, отже сума процентів складає - 297 доларів США (9000,00 *3,3*365/365/100); за період з 24.07.18 - 24.07.19 діяла процентна ставка 2,25 % річних, отже сума процентів складає - 202,50 доларів США (9000,00 *2,25*365/365/100); за період з 24.07.19 - 24.07.20 діяла процентна ставка 2,25 % річних, отже сума процентів складає - 202,50 доларів США (9000,00 *2,25*366/366/100); за період з 24.07.20 - 23.07.21 діяла процентна ставка 2,25 % річних, отже сума процентів складає - 202,50 доларів США (9000,00 *2,25*365/365/100). Що стосується вимоги позивача про стягнення з Банку суму процентів (9,5 % річних), нарахованих за заявою № SAMDN27000727386419) від 24.07.2012 року «Копилка, 12 міс» у розмірі 4 139,96 доларів США, суд вказує наступне. Так, відповідно до матеріалів справи, при розгляді судом справи № 757/440/18-ц досліджувалися та встановлювалися обставини укладання між сторонами (АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] (вкладник)) договору № SAMDN250007273864128 від 24.07.2012р (вклад «Стандарт, 12 міс»), згідно якого вкладник передав банку грошові кошти у сумі 9 000 дол. США строком до 24.07.2013р. Судове рішення у справі № 757/440/18-ц також було ухвалено лише щодо одного договору № SAMDN250007273864128 (Вклад «Стандарт, 12 міс). Позивач же у справі № 757/28652/21-ц посилається на два депозитних договори, а саме: № SAMDN250007273864128 від 24.07.2012р (вклад "Стандарт" 12 мес). Та № SAMDN27000727386419 від 24.07.2012р (вклад "Копилка" 12 міс) Таким чином, договір № SAMDN27000727386419 від 24.07.2012р (вклад "Копилка" 12 міс) не був предметом розгляду у справі № 757/440/18-ц. Отже, фактичні обставини щодо факту укладання цього договору, з`ясування питання відсутності порушеного права позивача відповідачем стосовно цього договору та обставини щодо виконання/невиконання зобов`язань Банком за цим договором не досліджувалися в межах розгляду справи № 757/440/18-ц. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Водночас, аргументи відповідача про те, що укладення між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ "ФК "Фінілон" Договору переведення боргу від 17.11.2014 свідчить, що у даній частині позовних вимог позов пред`явлено до неналежного відповідача суд вважає безпідставним та необґрунтованими, оскільки відповідно в статті 520 ЦК України визначено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023 у справі №199/3152/20 (провадження №14-224цс21) зазначено, що договір про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, укладений між Банком та ТОВ "ФК "Фінілон" шляхом використання принципу мовчазної згоди вкладників банку, не створює правових наслідків для позивачів. Саме АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а не ТОВ "ФК "Фінілон" є належним відповідачем у справі. Разом з тим, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Що стосується вимог позивача на стягнення 3 % річних в сумі 8 202,78 доларів США, то слід зазначити наступне. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначила, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Велика Палата Верховного Суду визначила порядок обчислення трьох процентів річних за формулою: сума вкладу за рішенням суду х кількість днів прострочення виконання рішення суду х 3 (розмір процентів, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) : 100: 365 (днів у році). Так, представником позивача надано розрахунок нарахування 3 % за період з 17.11.2020 року (день набрання рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/440/18-ц) по 23.04.2021 рік (день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з його фактичним виконанням) у розмірі 116,79 доларів США. Суд погоджується з вказаним розрахунком і приходить до висновку про задоволення позову у цій частині позовних вимог. При цьому, суд зазначає, що суми коштів, які підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача, зазначені без відрахування податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Даного висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 164 Податкового кодексу України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного ст. 165 Податкового кодексу України). Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено ст. 164 Податкового кодексу України. Відповідно до пп. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) включаються, зокрема пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України). До пасивних доходів, які оподатковуються ПДФО, належать, зокрема проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок і проценти на вклад (депозит) у кредитних спілках. Доходи у вигляді процентів, нараховані на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці оподатковуються відповідно до норм п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України. Згідно з п.п. «а» пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім:а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю;б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання; Згідно з пп. 174.4.1 п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника ПДФО під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, тобто банківська установа. Отже, податковий агент, згідно п.п. 14.1.180 Податкового кодексу України зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV Податкового кодексу України. При цьому, відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Податкового кодексу України. Відповідно абз. «а» п. 176.2 ст. 176 особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим Кодексом України. Тому, з метою недопущення неоднозначного тлумачення судового рішення під час його виконання, з огляду на те, що при виконанні судового рішення та при наявності відкритого виконавчого провадження з приводу виконання такого рішення, виникатимуть питання щодо порядку виконання судових рішень в частині сплати боржником грошових коштів стягувачу, які повинні бути оподатковані у встановленому законом порядку, слід дійти висновку про зазначення у резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Так, у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з пунктом 1 частини другої, шостої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а з врахування того, що в силу частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в дохід держави. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 32 389,33 грн. (5 089,50 дол. США + 116,79 дол. США (по курсу НБУ станом на 27.02.2025 року (41.639 грн.) = 5 206,29 дол. США х 41,639 грн. = 216 784,71 грн. * 1%: 100= 2 167,85 грн.). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial