Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулось ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - позивач) з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованість за договором позики №75647133 від 13.07.2021 у сумі 41 775 грн 90 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.07.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем був укладений кредитний договір №75647133, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 13 100 грн 00 коп. строк позики 20 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису WiG4WeCH0m, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, позикодавець на виконання п. 1. договору позики №75647133 від 13.07.2021, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти у сумі 13 100 грн 00 коп. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи. Укладаючи договір позики сторони погодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку. Враховуючи умови Договору позики №75647133 від 13.07.2021, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, заборгованість останнього за договором позики становить 41 775 грн 90 коп., зокрема: 13 100 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 675 грн 90 коп. сума заборгованості за відсотками. 19 листопада 2021 року первісний кредитор та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали договір факторингу № 1911, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників у тому числі за договором позики №75647133 від 13.07.2021. 03 квітня 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та позивач уклали договір факторингу №030423-ФК. Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед Позикодавцем - Первісним кредитором, ані перед Позивачем - Фактором ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики №75647133 на підставі договору факторингу. З огляду на наведене позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №75647133 від 13.07.2021 у сумі 41 775 грн 90 коп., з яких: 13 100 грн 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 28 675 грн 90 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, 08.01.2025 відповідач надав до суду відзив, в якому заперечує факт підписання договору позики №75647133 та отримання одноразового ідентифікатора на електронну пошту, наголошуючи на недостатність наданих позивачем доказів про належне підписання договору і незаконність методів укладення кредитного договору. Також посилаючись на позицію Вищого Господарського Суду по справі №910/361/24 від 09.11.2017, позивач вказує, про те, що відсутні докази отримання електронного цифрового підпису в акредитованому центрі сертифікації ключів, у тому числі ПАТ «ПриватБанк». Також відповідач заявив про застосування строків позовної давності та вказав, що правочин був укладений 13.07.2021 строком кредитування на 20 днів, таким чином, на думку відповідача, передбачуваний строк для погашення кредиту сплив 03 серпня 2021 року, а загальний строк позовної давності закінчився 03 серпня 2024 рок. 10 січня 2025 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому стверджує, що без власного волевиявлення відповідача укладення договору було б неможливим, оскільки позивач надав необхідну інформацію для укладення договору позики, пройшов реєстрацію та отримав одноразовий ідентифікатор, що стверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 31.08.2022 у справі №280/4456/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19. Також, посилаючись на висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010, представник позивача зазначив, що відповідач не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договром, презумпція правомірності яких не спростована. Щодо застосування строків позовної давності представник позивача заперечує та звертає увагу, що Кабінетом Міністрів України запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню корона вірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, так, Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу продовжуються на строк дії такого карантину». Разом з тим, 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні булу введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє дотепер. Не погоджуючись з відповіддю на відзив, 15.01.2025 відповідач подав заперечення в яких вказує про те, що представник позивача посилається лише на загальні поняття та норми закону, не надаючи прямих доказів, які могли б спростувати відзив. Також відповідач звертає увагу на недоведеність позивачем укладення договору позики саме відповідачем, оскільки відсутні докази передачі одноразового ідентифікатора через погоджений засіб зв`язку. Наполягаючи на застосуванні строків позовної давності, відповідач вказав, що позивач не надав доказів, які підтверджували б, що воєнний стан та карантин дійсно об`єктивно завадив йому звернутися до суду у визначені строки, посилання на воєнний стан та на карантин є формальним і не містить конкретних доказів, які пояснювали, чому саме цей позов був поданий пізніше, ніж передбачено строками. З моменту введення воєнного стану судова система України продовжувала працювати, і громадяни та юридичні особи мали можливість звертатися до судів за захистом своїх прав. Згідно з процесуальним законодавством, воєнний стан не скасовує можливості подання позовних заяв та інших процесуальних документів до суду. Це підтверджується наявністю численних судових справ, розглянутих у цей період, що свідчить про наявність доступу до правосуддя. Позивач у судові засідання явку свого представника не забезпечив. Згідно з наявною у матеріалах справи заявою позивач просить суд розглянути справу за відсутності свого представника. Відповідач у судові засідання з розгляду справи не прибув, про причини такої неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України. Клопотань про відкладення від сторони відповідача до суду не надходило. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 13.07.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем був укладений кредитний договір №75647133, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 13 100 грн 00 коп. строком на 20 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% у день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису WiG4WeCH0m, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або й частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, про що свідчить його особистий підпис в договорі. Згідно з п. 1 кредитного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Згідно з п.п. 5.1 та 5.2 пункту 5 догоовру, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», до моменту підписання договору позичальник вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті, їх суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою або застосування автопролонгації. Відповідно до пункту 5.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - привила) Договір Позики укладається Сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІТС Товариства, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у Сторін Договору позики виникають цивільні права та обов`язки. Згідно з пунктом 5.6 правил договір позики укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір позики в електронній формі та його підписання шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір позики прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Відповідно до пункту 5.7 правил оферта формується за зазначеними Позичальником в Заявці параметрами позики з урахуванням пункту 4.4 цих Правил, із зазначенням істотних умов, реквізитами та іншою інформацією, що передбачені чинним законодавством. Крім цього, Оферта включає посилання на ці Правила та на інформацію і документи про Товариство та послуги, які ним надаються (сторінка на Сайті Товариства, на якій розміщена відповідна інформація та документи для ознайомлення), до яких Заявнику надасться безперешкодний доступ, у тому числі шляхом переходу по відповідному відсиланню. Згідно з пунктом 5.8 правил прийняття Позичальником Оферти (Акцепт) та укладання (підписання) ним Договору позики здійснюється шляхом надсилання електронного повідомлення про Акцепт Оферти. Відповідно до пункту 5.10 правил підписуючи Електронне повідомлення Одноразовим Позичальник засвідчує, що його Акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з ідентифікатором, усіма без виключення умовами Оферти. Договір позики вважається укладеним із моменту одержання Товариством Електронного повідомлення Позичальника. Згідно з пунктами 6.1 та 6.2 за користування позикою позичальник сплачує Товариству Ппроценти у розмірах, визначених у Договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного Договору позики, проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування позикою. Листом від 28.11.2024 вих. № 28/11/24-1 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», надало інформацію щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн позик, зокрема номер платіжного доручення №6093bb75-56db-4236-8302-5840588b8ea8 на ім`я [PERSON] . Згідно з довідкою ФІНАНАНСОВОЇ КОМПАНІЇ «ФІНЕКСПРЕС» від 26.11.2024 вих. №КД-000003047/ТНПП, нею була здійснена платіжна операція на переказ коштів [PERSON] 13.07.2021 у сумі 13 100 грн 00 коп, на ЕПЗ [NUMBER] , що підтверджується копією платіжної інструкції №6093bb75-56db-4236-8302-5840588b8ea8. Згідно з наданим ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 21.12.2024 становить 41 775 грн 90 коп., з яких: залишок прострочено по кредиту - 13 100 грн 00 коп.; залишок прострочених відсотків - 28 675 грн 90 коп. 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» був укладений договір факторингу №1911 (далі - договір факторингу), згідно з умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до пункту 5.1 договору факторингу Клієнт, на підставі даного Договору, з врахуванням п. 5.2 цього Договору, відступає Фактору, а Фактор набуває Права Вимоги, та зобов`язується сплатити Клієнту Ціну Продажу згідно розділу 6 цього Договору. З моменту відступлення Прав Вимоги, всі гарантії, надані Боржниками щодо Портфеля Заборгованості, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правами Вимоги Фактору переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та неоплачених Боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов`язань, пов`язані з Портфелем Заборгованості. Згідно до з пунктом 5.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору. Перехід права вимоги позивача до відповідача за кредитним договором №75647133 від 13.07.2021 на підставі договору факторингу стверджується актом приймання-передачі реєстру заборгованостей та реєстром прав вимог №3 від 19.11.2021. 03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та позивачем був укладений договір факторингу №030423-ФК (далі - договір факторингу), згідно з умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до пункту 5.1 договору факторингу клієнт, на підставі даного договору, з врахуванням п. 5.2 цього договору, відступає фактору, а фактор набуває права вимоги, та зобов`язується сплатити клієнту ціну продажу згідно розділу 6 цього договору. З моменту відступлення прав вимоги, всі гарантії, надані боржниками щодо портфеля заборгованості, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги фактору переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та неоплачених боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов`язань, пов`язані з портфелем заборгованості. Згідно до з пунктом 5.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору. Перехід права вимоги позивача до відповідача за кредитним договором №75647133 від 13.07.2021 на підставі договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 стверджується актом приймання-передачі реєстру заборгованостей та реєстром заборгованості від 03.04.2023. 31 січня 2025 року судом отримано інформацію на запит від АТ «ПРИВАТ БАНК», згідно з якою, на імя [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та направлено виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 13.07.2021 по 16.07.2021, згідно з якою 13.07.2021 на картку позивача № [NUMBER] зараховано переказ у сумі 13 100 грн 00 коп. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судому постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Укладений договір відповідачем підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Крім того, паспортні дані клієнта, зазначені в договорі про надання фінансового кредиту, повністю відповідають паспортним даним відповідача. Згідно з ст.11 Закону України «Про захист персональних даних» підставами для обробки персональних даних, зокрема, є укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Відповідно до статті 24 Закону України «Про захист персональних даних», володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобов`язані забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних. Доказів щодо звернення відповідача до правоохоронних органів з приводу втрати або знищення його персональних даних, зазначеними у договорі позики чи іншого незаконного знищення чи доступу до персональних даних сторони суду не назвали та не наддали. Відтак суд відхиляє як безпідставні доводи сторони відповідача в цій частині. Отже, суд встановив, що договір №75647133, укладений у формі електронного документа з електронними підписами сторін 13.07.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позичальником [PERSON] про надання кредиту, є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стеттею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статтею 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України,якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже, суд виснував, що оскільки відовідачем не надано контр-розрахунку заборгованості та не було внесено коштів на погашення суми основної заборгованості, то первісним кредитором було правомірно нараховано відсотки за користування кредитними коштами. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до частини 1 статті 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надало належні і допустимі докази укладення із відповідачем кредитного договору №75647133 від 13.07.2021. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитних зобов`язань відповідачем, як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, а тому суд приходить до висновку щодо належності позивача у справі та стягнення боргу саме на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», як нового кредитора. Усупереч умовам кредитного договору №75647133 від 13.07.2021 відповідач свої зобов`язання не виконав. Після відступлення позивачу права грошових вимог до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за договором. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за договором №75647133 від 13.07.2021 у сумі 41 775 грн 90 коп., з яких: 13 100 грн 00 коп. заборгованість по позиці, 28 675 грн 90 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування позикою. Доводи наведені відповідачем у відзиві та запереченні суд не бере до уваги, оскільки у ході судового розгляду цієї справи вони не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами При цьому суд виходить з приписів частин 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та задоволення позову повністю. Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає про таке. Пунктом 2.2 договору кредитування встановлено, що строк договору становить 20 днів. Пунктом 5.2 договору кредитування встановлено, що позичальник до моменту підписання договору вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, розміщених на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, їй зрозумілі. Пунктом 7.1 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» визначено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою. За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Згідно з п. 7.15 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» позичальник не заперечує та погоджується, що автопролонгація може здійснюватися необмежену кількість разів та не потребує додаткового документального оформлення з боку сторін. Позичальник погоджується, що застосування повторної автопролонгації здійснюється за умови наявності непогашеної позики (її частини) та не потребує додаткової згоди позичальника. Відтак, враховуючи наявність непогашеної заборгованості відповідача перед ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відбулось продовження строку користування позикою, протягом якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» нараховувало відповідачу відсотки за користування кредитними коштами. Востаннє відсотки було нараховано 31.10.2021. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по цивільній справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18), якщо кредитний договір передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, то перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Згідно з Постановою Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Постанов Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-31-цс15 та від 23 листопада 2016 року у справі № 2104цс16, у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введено з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що строк позовної давності не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, суд висновує, що позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. Відтак, у задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної належить відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Звертаючись з даним позовом, позивачем згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 24.12.2024 сплачено судовий збір за подання даного позову в сумі 2 422 грн 40 коп. Відтак, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 3 500 грн 00 коп., суд зазначає про таке. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено ордер серії АХ №1149961 від 01.11.2024, платіжну інструкцію №579990932.1 від 18.12.2024 про сплату послуг на надання правничої допомоги згідно з актом №4-П від 13.12.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 Ткаченко Юлії Олегівни, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, договір №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024, витяг з акту №4-П приймання - передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, згідно з яким вартість наданих послуг становить 3 500 грн 00 коп. Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. Відповідач щодо розміру вказаних витрат не заперечував, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавав. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 3 500 грн 00 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved