Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

З урахування уточнень позовна заява обґрунтував тим, що 30 січня 2018 року Самарським районним у місті Дніпрі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від спільного шлюбу сторони мають дитину. [PERSON] всиновив сина [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Останні 2 роки стосунки між сторонами зовсім розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварками. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало вже давно суперечити їх інтересам. Шлюбні стосунки і спільне господарство перестали вести з початку 2022 року. Відповідач вчиняв домашнє насильство щодо позивача, її сина та її матері, бо вони проживали разом. З початку повномаштабної війни сторони разом з дитиною були змушені тікати від війни до Польщі та шукати там прихисток, де і зараз вони проживають. Примирення між сторонами неможливе, оскільки сімейне життя між ними не налагоджується вже тривалий час. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо місця проживання дитини немає. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишається проживати разом із позивачем. Крім того, відповідач останній час не надавав зароблені кошти на потреби сім`ї, в тому числі на сина, а тому позивач вважає, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання всиновленого ним сина, тобто сплати аліментів. Враховуючи вищевикладене, позивач просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 12 грудня 2024 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 19 грудня 2024 року на виконання вимог ухвали суду від 12 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшла уточнена позовна заява. 19 грудня 2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак в прохальній частині уточненої позовної заяви зазначила, що просить проводити розгляд справи без її участі, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 14, видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені: батько - [PERSON] ., мати - [PERSON] ., що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 116 (а.с. 20). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексуУкраїни, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду коштина утримання дитини (аліменти) присуджуються участці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, з урахуванням викладених обставин, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на те, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з 2022 року, позивач [PERSON] не вбачає можливості збереження сім`ї, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та не висловив думку щодо позовних вимог, створити міцної сім`ї за час спільного проживання сторони не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд також враховує передбачений законом мінімум на дитину відповідного віку і ту обставину, що обов`язок утримання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, оскільки він будучи батьком дитини зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved