Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] на його користь спричинену йому кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 160000 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 16000 грн., та з [PERSON] \~ на його користь спричинену йому кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 40000 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує,\~ в провадженні Червоноградського міського суду Львівської області перебувало кримінальне провадження №1201215031000016 (судова справа №454/1793/13-к) по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КК України. Вказане кримінальне провадження було зареєстроване 22.11.2012 року за фактом завдання [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень групою осіб. Фактичні обставини, що встановлені Червоноградським міським судом Львівської області: Неповнолітні обвинувачені [PERSON] та [PERSON] групою осіб, на грунті виниклих з приводу даного конфлікту неприязних відносин з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень стали переслідувати останнього. Обвинувачений [PERSON] використовуючи заздалегідь заготовлену дерев`яну палицю (біту), діючи спільно із [PERSON] наздогнали потерпілого на сходах кінобудки, де обвинувачений [PERSON] умисно став наносити даною палицею удари по голові і коли потерпілий впав на землю, разом з [PERSON] продовжували бити руками і ногами в різні частини тіла потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, у вигляді відкритого вдавленого перелому лівої скроневої кістки з наявністю рани в цій ділянці та забою головного мозку середнього ступеня з накопиченням крові під тверду мозкову оболонку, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки життя у вигляді саден на лівій вушній раковині, на обличчі, на гомілках, крововиливи в ділянці зовнішнього кута лівого ока та на слизовій оболонці верхньої губи, що відносяться до легкого тілесного ушкодження. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 24.06.2020 року обвинувачених [PERSON] та [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №1201215031000016 від 22.11.2012 року по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 121 КК України - закрито. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - залишено без розгляду. Судове рішення набрало законної сили - 01.07.2020 року. Не зважаючи на те, що кримінальне провадження відносно обвинувачених (відповідачів) закрито на підставі ст.49 КК України, однак у потерпілого (позивача) наявне право на звернення до суду із позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 07 липня\~ 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідачів, скеровувалися ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї рекомендованою поштовою кореспонденцією. Відповідачі у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, відзиви не подали, про поважність причин не подання відзивів суд не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзивів до суду станом на день винесення рішення також не надходила. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. Враховуючи те, що кримінальне провадження відносно відповідачів було закрито на підставі ст.49 КК України (не є реабілітуючою підставою), що в свою чергу свідчить про встановлення факту вчинення особами кримінально-караного діяння, у зв`язку з чим у позивача наявне право для звернення до суду із позовною заявою про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Відповідно до ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст.15 та п. 8, 9 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що 02.07.2015 року Сокальським районним судом Львівської області винесено вирок, яким: - неповнолітнього [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України на підставі ст.69 КК України призначено покарання у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі; - неповнолітнього [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 3 054,96 грн., на відшкодування моральної шкоди 60 000,00 гри. та витрати на правову допомогу у сумі 28 725 грн.. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 9 575 грн. Не погоджуючись із судовим рішенням, захисниками обвинувачених (відповідачів) та представником потерпілого було подано апеляційні скарги. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.12.2015 року - вирок Сокальського районного суду Львівської області від 02.07.2015 року - скасовано, кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] направлено на новий розгляд у Сокальський районний суд Львівської області. У зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду, судом було скеровано подання до апеляційного суду щодо вирішення питання про територіальну підсудність. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14.03.2016 року подання суду задоволено, кримінальне провадження скеровано для розгляду у Червоноградський районний суд Львівської області. Вироком Червоноградського районного суду Львівської області від 02.10.2018 року обвинуваченого [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч. 1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Обвинуваченого [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Цивільний позов потерпілого задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3054 грн. 96 коп., на відшкодування моральної шкоди в сумі 60 000 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 28 725 грн.. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] на відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 9575 грн. Не погоджуючись із вироком суду відповідачами було подано апеляційні скарги. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16.05.2019 року вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 02.10.2018 року щодо [PERSON] та [PERSON] скасувано. Призначено у суді першої інстанції новий розгляд кримінального провадження, яке в подальшому ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 24.06.2020 року було закрите. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями 23.09.2012 року [PERSON] було доправлено в Сокальську центральну районну лікарню з діагнозом: важка відкрита черепно- мозкова травма, відкритий вдавлений перелом лівої скроневої кістки, забій головного мозку середнього ступеня, гострий субдуральний крововилив, забійна рана голови. В подальшому [PERSON] неодноразово проходив стаціонарне лікування: з 26.09.2012 року по 19.10.2012 року - в нейрохірургічному відділенні Червоноградської центральної міської лікарні; з 22.10.2012 року по 05.11.2012 року - в Сокальській центральній районній лікарні; з 05.12.2012 року по 19.12.2012 року - в Червоноградській центральній міській лікарні; з 25.01.2013 року по 11.02.2013 року - в неврологічному відділенні Львівської обласної Клінічної лікарні. Загальна кількість часу перебування у стаціонарі - 72 доби. Крім того, [PERSON] було проведено два оперативних втручання: 05.10.2012 року - ліквідація вдавленого перелому лівої скроневої кістки; 19.12.2012 року - краніопластика в лівій скроневій ділянці. У зв`язку з наявністю в [PERSON] ознак інвалідності (краніодефекту) його було скеровано на МСЕК та 07.03.2013 року Галицькою міжрайонною МСЕК у Львівському обласному Центрі MCE йому було встановлено третю групу інвалідності, строком до 01.04.2014 року. Згідно акту огляду МСЕК [PERSON] протипоказана робота з фізичним навантаженням та рекомендовані заходи по відновленню працездатності, а саме легка фізична праця та лікування в невролога. Слід зазначити, що термін дії встановленої інвалідності неодноразово продовжувався, на даний момент [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності, строком до 01.06.2025 року. Протипоказана важка фізична праця, а також психоемоційне навантаження. Не дивлячись на те. що з моменту заподіяння відповідачами, позивачу шкоду, після завданих численних травм у [PERSON] дотепер є скарги на постійні головні болі, які періодично посилюються та супроводжуються запамороченням, нудотою, головокружінням, онімінням у лівих кінцівках, загальною слабкістю, погіршенням координації рухів, пам яті га зору. Позивач вимушений періодично звертатися до медичного закладу для надання кваліфікованої допомоги, у зв`язку із наслідками завданої йому травми, що мала місце 15.09.2012 року, про це свідчать долучені до матеріалів медичні документи. Віповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Протиправними діями відповідачів [PERSON] , [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка має бути відшкодована позивачу, виходячи з наступного. Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Аналогічне випливає із п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року. Згідно абз.З п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95р. (далі - Постанова ПВСУ №4 від 31.03.95), при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Виходячи із положень п.1-3 ч.2 ст.23 ЦК України, в даному випадку моральна шкода, заподіяна позивачу, полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до Висновку експерта №056/2013, у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка проявилася раною в лівій скроневій ділянці, вдавленим переломом луски лівої скроневої кістки, субдуральним крововиливом в лівій скроневій ділянці та забоєм головного мозку середнього ступеня. Дані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок дії будь-якого тупого твердого предмету, можливо і неодноразові дії, при нанесенні ударів сторонньою особою і по тяжкості відносяться до тяжких по ознаці небезпеки для життя. Окрім того, виявлено ушкодження у вигляді саден в ділянках чола справа спинки носа та правої половинки обличчя. Дані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів, а також при падінні з висоти власного росту та такі або тверде покриття і по тяжкості відносяться до легких. Виявленні тілесні ушкодження у гр. [PERSON] могли утворитися при обставинах та в час вказаних у постанові. Перелічені ушкодження спричинили [PERSON] фізичний біль, страждання, переживання, клопіт, незручності внаслідок двох перенесених операцій та довготривалого лікування, порушення нормального способу життя. Крім цього, позивачу заподіяно моральні страждання внаслідок: - стресу в момент спричинення тілесних ушкоджень, побоювання за власне життя, неможливістю уникнути чи запобігти нападу; - фізичного болю, якого позивач зазнав в результаті нанесення йому тілесних ушкоджень [PERSON] , [PERSON] ; - втрати психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту, побоювання за своє здоров 'я; - страху від того, що внаслідок отриманої травми він став інвалідом; - труднощів після отримання тілесних ушкоджень, пов язаних із задоволенням своєї нагальної біологічної потреби харчуватися, немооісливістю протягом тривалого часу самостійно себе обслуговувати; - тривалих незручностей, спричинених двома перенесеними операціями та неодноразовим перебуванням на стаціонарному лікуванні у медичних закладах та подальшою потребою в лікуванні; - страху через те, що за словами лікарів в подальшому позивач може перенести ще одну операцію; спричиненого клопоту для близьких, які тривалий час змушені були доглядати позивача; - спричинених клопотів для родичів, зумовлених придбанням медичних препаратів та витрат на лікування (в тому числі, проїзд до лікувальних закладів, подяка лікарям); - душевних страждань, пов`язаних з тим, що позивач в майбутньому не зможе працювати (виготовляти вироби з дерева, що було його основним заробітком), оскільки став інвалідом, в нього порушена координація рухів, мислення; - хвилюваннями у зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя (оезспірним є факт, що [PERSON] в майбутньому не зможе керувати транспортним засобом, а користування громадським транспортом потребує значно більших затрат часу та зусиль); - емоційним дискомфортом, пов`язаним з тим, що [PERSON] є молодою людиною, яка через свою інвалідність втратила надію на влаштування сім ї; -втрати можливості пред явлення вимоги про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок пошкодження та знищення одягу позивача у зв 'язку з відсутністю документального підтвердження вартості такого одягу; - витраченого часу позивача та його рідних на виклики у райвідділок міліції, потреби постійного контролю за веденням слідчих дій: - поведінки відповідачів, які не попросили вибачення у позивача за свої неправомірні дії та не відшкодували йому завдану шкоду в добровільному порядку, а навпаки погрожують йому розправою; - періодичним зверненням до медичного закладу та перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із постійними та періодичними болями, необхідністю періодично проходити реабілітацію; - неможливістю повноцінно працювати, оскільки протипоказана важка фізична праця. Згідно з ч.З ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, наданий момент [PERSON] оцінює нанесену йому моральну шкоду в розмірі 200 000 грн., що є справедливою сатисфакцією, відповідає установленій судовій практиці в аналогічних справах та явно не призведе до збагачення потерпілого. Варто зазначити, що в ході судового розгляду кримінального провадження було чітко розмежовано роль кожного з обвинувачених в спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому, зокрема встановлено, що удари бітою, що призвели до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення, були заподіяні саме [PERSON] .. Діями іншого обвинуваченого [PERSON] потерпілому було заподіяно легкі тілесні ушкодження, однак останній своїми діями підтримував [PERSON] . Виходячи з положень ч.2 ст. 1190 ЦК України, за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Таким чином, в даному випадку ступінь вини кожного з обвинувачених у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому є неоднаковою, відтак і відповідальність за завдану шкоду останні мають нести не солідарну, а у частці відповідно до ступеня вини кожного. Враховуючи ступінь вини кожного з відповідачів (обвинувачених), у відповідності до ч.2 ст. 1190 ЦК України, розмір відшкодування має бути визначено наступним чином: - з [PERSON] підлягає стягненню 160 000 грн. моральної шкоди, оскільки останній завдав позивачу тяжкі тілесні ушкодження, а також підлягає стягненню 16 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу; - з [PERSON] підлягає стягненню 40 000 грн. моральної шкоди, оскільки останній завдав позивачу легкі тілесні ушкодження, а також підлягає стягненню 4 000 витрат на правову допомогу. Відтак, оцінивши обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що доведеним є той факт, що позивачеві внаслідок вчинення кримінального правопорушення були спричинені моральні страждання, які призвели до душевних переживань, порушення звичного ритму життя, а тому, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, страждань, яких зазнав позивач, але водночас беручи до уваги вимоги розумності та справедливості, а також із врахуванням, що розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку з порушенням його прав, суд приходить, що сума у розмірі 200000грн є достатнім розміром одноразового відшкодування спричиненої позивачеві моральної шкоди відповідачами. Також з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн. Позивач в силу положень Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому із відповідачів, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути\~ з [PERSON] 1760 грн\~ та з [PERSON] 1211 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: approved