Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивачпроживав у громадянському шлюбі з відповідачем [PERSON] , яка весь час спільного проживання була одружена з відповідачем [PERSON] . Під час спільного проживання з [PERSON] у них народилась дочка [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] . Оскільки відповідач [PERSON] на момент зачаття дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у графі батько дитини вказано « [PERSON] ». Наполягає, що [PERSON] з народження проживав за адресою реєстрації та фактичного проживання позивача: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] 20.03.2023 покинула сина та доньку. Після проведення 06.08.2024 тесту на батьківство позивач дізнався про результат свого батьківства на 99,9%. Так як відповідач [PERSON] постійно проживає за межами України, з початку війни не повертався до України, можливості внести зміни в актовий запис про народження дитини шляхом подання відповідних заяв є неможливим. На даний час діти проживають зі позивачем, знаходяться на його повному утриманні. [PERSON] дітьми не цікавиться, участі у вихованні, матеріальному забезпеченні, задоволенні емоційно-моральних потреб дітей не приймає, син проживає з позивачем по [ADDRESS] , однак не зареєстрований. Позивач фактично здійснює догляд за дитиною, виконує батьківські обов`язки, однак в юридичних документах відсутні його дані, як батька, що шкодить його інтересам та інтересам дитини. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 15 жовтня 2024 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Від представника відповідача Сихівського відділу ДРАЦС м.Львова ЗМУ МЮ Сирко Т.Є. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Від відповідача [PERSON] 11.12.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Позовні вимоги визнала повністю. 15.01.2025 до матеріалів справи долучено оригінал висновку про біологічне батьківство. Ухвалою від 17.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від них надійшла спільна заява про проведення судового засідання у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, від заявленого клопотання про допит свідків відмовляються. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, у відзиві виклала свою позицію щодо визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Встановлено, що шлюб укладений 20 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Годовицько-Басівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області Львівської області, актовий запис №2. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що 15 листопада 2022 року Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) складено відповідний актовий запис №1045 про те, що [PERSON] народився [INFO] . В графі «мати» зазначено « [PERSON] », в графі «батько» зазначено « [PERSON] ». Таким чином, дитина [PERSON] , [INFO] , народилася у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Відомості про батьківство [PERSON] записані відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України. Відповідно до висновку про біологічне батьківство № MGU 0811 від 06.08.2024 ймовірність батьківства [PERSON] , [INFO] щодо дитини [PERSON] , [INFO] складає 99,9999365908% (а.с. 81). Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до частин першої-третьої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з п. 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. В третьому абзаці п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved