Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] в особі представника [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 30 червня 1984 року між ним та відповідачкою Караванським сільським РАЦС Нововодалазького району було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені, з 2004 року сторони проживають окремо, спроби налагодити подружнє життя позитивного результату не дали. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу подружжя не має. Позивач уважає, що шлюб не може бути збережений та підлягає розірванню з огляду на те, що у них з відповідачкою різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Постійні конфлікти на грунті сімейно-побутових проблем призвели до виникнення неприязні один до одного, втрати взаємних почуттів любові та поваги. З огляду на викладені вище обставини, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 30 червня 1984 року Караванським сільським РАЦС Нововодалазького району, актовий запис № 7. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.12.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні на 20 січня 2025 року. Через систему «Електронний суд» представником позивача було надано клопотання, в якому він просив судове засідання, призначене на 20 січня 2025 року, та всі наступні судові засідання проводити без його участі та без участі позивача. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання 20.01.2025 сторони не з`явились, клопотань/заяв, відзиву на позовну заяву від [PERSON] не надходило. Оскільки відповідачка вперше викликались у судове засідання, відзиву до суду надано не було, суду була невідома її правова позиція, тому, ураховуючи, що процесуальна невизначеність стану учасників справи може призвести до ухвалення рішення з порушенням процесуальних норм, судом було відкладено судове засідання на 20.02.2025. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30.06.1984 Караванським сільським РАЦС Нововодолазького району Харківської області, між [PERSON] та [PERSON] 30.06.1984 було укладено шлюб, актовий запис № 7. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. У судовому засіданні відповідачка не заперечувала проти позовних вимог позивача, уважала, що шлюб між нею та [PERSON] може бути розірвано. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини з позивачем давно припинені, проживають вони окремо та що між ними втрачено почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тому подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище, що було у шлюбі - « [PERSON] ». Відповідно до статті 51 Конституції України \~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до пункту 10)\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини першої статті 55 Сімейного кодексу України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду за № 61-8206св19 від 03.12.2020 відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Ураховуючи викладене\~вище,\~суд уважає,що\~шлюб,\~зареєстрований між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~30\~червня 1984\~року Караванським\~сільським РАЦС\~Нововодалазького району,\~підлягає розірванню\~з підстав\~неможливості подальшого\~спільного життя\~подружжя і\~збереження сім`ї. Спору про поділ майна та місця проживання дитини між сторонами у справі немає. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить лише від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. У зв`язку з відсутністю бажання відповідачки [PERSON] щодо зміни її прізвища після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з частиною першою\~статті 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9) частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином,\~суд дійшов\~висновку про\~необхідність стягнути\~з відповідачки\~судовий збір\~на користь\~держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 1211,20 гривень. Докази в підтвердження наявності інших судових витрат в матеріалах справи відсутні.

Outcome: approved