Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У грудні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивував тим, що сторони перебували у шлюбі з 16 вересня 2008 року до 22 листопада 2016 року. Під час шлюбу у них народилось троє дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Підставою для розірвання шлюбу стало те, що мати залишала дітей, йшла проживати до інших чоловіків, зловживала алкогольними напоями, палила, неналежно доглядала дітей. З 06 листопада 2015 року діти перебували на обліку, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Після розірвання шлюбу у 2016 році, діти були передані позивачу з інтернату. З цього часу відповідач життям дітей не цікавиться, не телефонує, не спілкується, аліментів на їх утримання не сплачує. Діти також не цікавляться матір`ю, бо вони її не пам`ятають. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у ньому. Додав, що матір дітей з 2016 року жодного разу не вітала їх з днем народження, не спілкувалась з ними. Близько п`яти років він проживає з іншою жінкою та її дітьми однією сім`єю. До 2016 року відповідач вела аморальний спосіб життя, пиячила, неодноразово залишала дітей. На даний час місце проживання відповідача йому не відоме. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не подала. Правом на подання відзиву не скористалась. Про час і місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. До суду повернулись конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судова повістка вважається вручена відповідачу. Представник органу опіки та піклування надіслав до суду висновок стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідно до статті 223 ЦПК України наявні підстави для розгляду справи за відсутності відповідача та третьої особи. Процесуальні дії у справі 03\~ грудня\~2024\~року відкрито\~провадження у\~справі,\~ призначено\~підготовче засідання,\~залучено третю\~особу,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~-\~орган опіки\~та піклування\~Новоушицької селищної\~ради \~та зобов`язано\~надати висновок\~на виконання\~своїх повноважень.\~ 09 січня 2025 року підготовче засідання відкладено у зв`язку із неявкою відповідача та невиконанням ухвали суду в частині надання висновку органом опіки та піклування. 03 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2008 року, який розірвано рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2016 року (арк.спр.26). Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження (арк. спр. 19-21). Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проте проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 542 від 16 жовтня 2024 року, довідкою від 20 листопада 2024 року, актом обстеження на предмет проживання (арк. спр. 31,33,32). [PERSON] навчається у 7-му класі Струзького ліцею, [PERSON] - у 9-му класі, [PERSON] у 5-му класі, що підтверджується довідками, виданими директором Струзького ліцею (арк.спр.44-45). Навчанням та поведінкою синів цікавиться батько [PERSON] . Мати дітей [PERSON] за період навчання дітей не цікавилась їх успіхами, поведінкою, вихованням, батьківські збори не відвідувала, на контакт із педагогами не йшла (арк.спр.46-48). Відповідно до довідки, виданої лікарем ЗП/СМ [PERSON] від 21 листопада 2024 року [PERSON] піклується про стан здоров`я своїх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приводить їх на огляд та профілактичні щеплення (арк.спр.49). Із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] присуджено стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі частки від заробітку, починаючи з 08 жовтня 2019 року, про що свідчить судовий наказ Новоушицького районного суду від 24 жовтня 2019 року по справі № 680/47/19 (арк.спр.50). Станом на 19 листопада 2024 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 279\~076,74 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (арк.спр.51-52). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 18 листопада 2024 року за адресою [ADDRESS] , акту оцінки потреб сім`ї, висновком оцінки потреб сім`ї за місцем проживання неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , для дітей облаштовані місця для сну, відпочинку та навчання, діти забезпечені одягом, продуктами харчування. Санітарно-гігієнічні умови проживання на належному рівні. Діти проживають разом із батьком [PERSON] , його співмешканкою [PERSON] та її дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк. спр. 36-42). Даними довідки за № 133 від 21 листопада 2024 року, виданої КУ «Центр надання соціальних послуг» відділення соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за увесь період надання соціальних послуг сім`ї [PERSON] з 2016 року по даний час матір дітей участі у їх вихованні не бере, з дітьми не спілкується, аліментів не сплачує. Діти постійно проживають з батьком за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на його утриманні. [PERSON] працівниками ВСССДМ соціальні послуги від 2016 року не надавались, а місце її проживання не відоме (арк.спр.35). Даними довідки № 60 від 20 листопада 2024 року підтверджується, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.34). Згідно з характеристикою, виданою старостою Малокужелівського старостинського округу [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За період проживання в селі неодноразово надходили усні скарги від жителів про те, що вона веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем (арк.спр.43). Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області по справі №680/809/16 від 20 грудня 2016 року в позові Органу опіки та піклування Новоушицької районної державної адміністрації в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовлено (арк.спр.27-30). З висновку виконавчого комітету Новоушицького селищної ради як органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету №22 від 16 січня 2025 року, видно, що неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 06 листопада 2015 року перебувають на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухиленням матері від батьківських обов`язків. Мати дітей [PERSON] жодним чином не піклується про неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їхніми успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, їх навчанням, не спілкується з ними, не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Таким чином умисно не виконує свої батьківські обов`язки тривалий час, тому є доцільним позбавлення її батьківських прав відносно дітей, що буде відповідати їх інтересам (арк.спр.143-159). \~ \~ \~ \~ Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Частинами 2,3 статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини 30 червня 2020 року ухвалив рішення у справі «Ilya Lyapin v. russia» (заява № 70879/11), за обставин якої, заявник із 2003 року не проживав разом зі своїм сином 2001 року народження, а з 2004 року не брав участі у вихованні сина та лише час від часу надавав фінансову допомогу. Отже, на час позбавлення заявника батьківських прав він не проживав з дитиною протягом восьми років і не підтримував зв`язок протягом семи років. Дитина була інтегрована в свою родину, глибоко прив`язана до матері, брата та нового чоловіка матері, з яким проживала протягом семи років, та який повністю взяв на себе роль батька і мав намір усиновити дитину. Суд зазначив, що позбавлення заявника батьківських прав не більше ніж анулювало юридичний зв`язок між заявником і його сином. Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин протягом семи років, що передували цьому рішенню, не можна сказати, що воно негативно вплинуло на ці відносини. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано у 2016 році. З цього часу діти проживають разом із батьком у с. Струга. Мати дітей відповідач у справі проживає окремо з 2016 року. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх вимог покликався на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є свідоме тривале ухилення від виконання батьківських обов`язків стосовно дітей. Досліджені судом письмові докази, зокрема акт обстеження на предмет проживання, довідка за № 133 від 21 листопада 2024 року, характеристики з місця навчання дітей, довідка лікаря від 21 листопада 2024 року, розрахунок заборгованості за аліментами, показання свідка [PERSON] підтверджують доводи позивача про те, що відповідач свідомо добровільно самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не сплачує аліменти на їх утримання, більше восьми років не бачила дітей, не відвідувала їх вдома, у навчальних закладах, не супроводжувала дітей до лікаря, не підтримувала з ними будь-який зв`язок, не цікавилась їх життям, хоча проживає в межах одного району, що в умовах сучасних можливостей для комунікації свідчить про її свідоме ухилення та небажання виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та розвитку дітей. Жодних доказів на спростування цих обставин відповідач не надала. Свідок [PERSON] підтвердила, що за час спільного проживання з дітьми (близько 5 років) [PERSON] жодного разу дітей не відвідувала, не телефонувала, матеріально не утримувала. [PERSON] та [PERSON] взагалі її не пам`ятають, а [PERSON] бачив її ще коли був дуже маленький. Діти взагалі про матір не згадують. Позивач [PERSON] ніколи перешкод у спілкуванні матері та дітей не чинив. Крім того слід зазначити, що ініціювання органом опіки та піклування питання про неналежне виконання [PERSON] батьківських обов`язків відбулось ще у 2016 році, проте на той час суд не встановив підстав для відібрання дітей від [PERSON] . Суд вважає, що свідома безвідповідальність та бездіяльність відповідача [PERSON] призвела до розриву зв`язків між нею і синами, оскільки доказів створення їй перешкод позивачем у спілкуванні з дітьми суду не надано та судом не здобуто; відповідач не зверталась до органу опіки та піклування або суду для захисту своїх прав та інтересів дітей на контакт з матір`ю, не вживала жодних активних дій для здійснення своїх батьківських прав та обов`язків із 2016 року після розлучення з позивачем. На думку суду, відповідач могла і повинна була усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з синами зокрема, враховуючи їх вік в той час, коли їх контакт припинився, може призвести лише до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дітей. Водночас відношення дітей до своєї матері суд з`ясував безпосередньо у судовому засіданні в присутності психолога. Неповнолітній [PERSON] повідомив, що бачив свою рідну матір дуже давно, коли йому було 8-м років, а неповнолітні [PERSON] та [PERSON] взагалі її не пам`ятають. Діти не виявляти жодного інтересу до матері, не виявляли бажання з нею зустрітися. [PERSON] навіть не знав як її звати. Діти вказали, що проживають разом із тіткою [PERSON] , яка зараз є їхньою мамою. Відтак вивчивши сімейну ситуацію, провівши збалансовану та обґрунтовану оцінку інтересів кожної особи з постійним прагненням віднайти найкраще рішення для дітей, суд вважає, що інтересам дітей не відповідає налагодження сімейні відносини із рідною матір`ю, яка відсутня у їх житті понад вісім років. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд вважає висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав достатньо обґрунтованим, та бере його до уваги при прийнятті рішення. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на встановлені судом фактичні обставини у справі, які підтвердженні дослідженими судом доказами, суд вважає, що позивач довів обставину свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність визначених статтею 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її синів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відтак позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд

Outcome: approved