Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Корецької міської ради, як орган опіки та піклування, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві вказано, що [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] є батьком [PERSON] , [INFO] . При вивченні матеріалів поданих службою у справах дітей з`ясовано ряд обставин, які підтвердили, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Він взагалі не піклується дочкою, не дбає про її фізичний і духовний розвиток. З часу проживання дитини на території Корецької громади (з 2019 року), жодного разу не відвідав дитину, не проявив будь яку ініціативу щодо зустрічі з нею, заінтересованість в подальшій долі [PERSON] . Батько не переймається життям дочки, не бере участі в навчально-виховному процесі, не цікавився станом її здоров`я, не долучається до надання будь якої матеріальної підтримки. Відповідно до інформації наданої службою у справах дітей Новооржицької селищної ради [PERSON] , сезонно працює підсобним робітником в ПП, проживає у цивільному шлюбі, власного придатного для проживання житла немає, зловживає спиртними напоями, збираючи в оселі подібних собі. Будівля потребує капітального ремонту, житлово-побутові умови не відповідають нормам в яких може проживати дитина. У бесід [PERSON] відверто виявив своє небажання взяти дочку [PERSON] для подальшого виховання та сумісного проживання. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов`язками. Через залишення дітей без належної батьківської опіки питання «Про виконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] , жителькою с. Новий Корець, Рівненського району відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] » було винесене на розгляд комісії з питань захисту прав дитини 16.09.2024 за рекомендацією якою виконавчим комітетом Корецької міської ради було прийняте рішення від 18.09.2024 № 276 «Про негайне відібрання дітей». На даний час діти влаштовані до обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Рівненської облдержадміністрації. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 31.12.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 30.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 год. 00 хв. 18.02.2025. В судовому засіданні, в режимі відео конференції, представник позивача Вершкова Н.П. позов підтримала у повному обсязі, у своїх поясненнях представник посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову не подав. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] (а.с.4). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09.06.2017 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Корецької міської ради Рівненської області №276 від 18.09.2024 зобов`язано службу у справах дітей Корецької міської ради: 1) Відібрати у [PERSON] , [INFO] , жительки с. Новий Корець Рівненського району Рівненської області дітей: неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітню [PERSON] , [INFO] ; 2) Вжити заходів щодо тимчасового влаштування неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] відповідно до чинного законодавства; 3) Підготувати необхідний пакет документів для звернення з позовом до суду щодо позбавлення батьківських прав матері [PERSON] відносно її дітей у терміни визначені законодавством (а.с.3). Відповідно до акту проведення бесіди з малолітньою/неповнолітньою дитиною, дата проведення бесіди 23.09.2024, [PERSON] , [INFO] , свого батька не пам`ятає, він з нею не має контакту, жодного разу не приїздив. Про свого батька дитина нічого не знає, бачитися з ним не має бажання (а.с.8). Згідно довідки №538 від 14.10.2024 Лазірківського старостинського округу [PERSON] проживає без реєстрації разом зі співмешканкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). У акті обстеження житлових умов проживання [PERSON] зазначено, що для виховання та розвитку дитини сворено такі умови, що не відповідають нормам в яких може проживати дитина (а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області №226 від 14.10.2024 затвердити висновок виконавчого комітету Новооржицької селищної ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] [INFO] (а.с.7). В даному висновку зазначено, що [PERSON] сезонно працює підсобним робітником в ПП «Осокор». Працівники служби у справах дітей відвідали [PERSON] за місцем проживання. Встановлено, що [PERSON] разом з співмешканкою зловживають спиртними напоями, збираючи в оселі подібних собі. Будівля потребує капітального ремонту, житлово-побутові умови не відповідають нормам в яких може проживати дитина. У бесіді [PERSON] відверто виявив своє небажання взяти дочку [PERSON] для подальшого виховання та сумісного проживання. [PERSON] , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться розвитком дитини, станом її здоров`я, навчанням, безвідповідально ставиться до утримання своєї дитини, свідомо не хоче піклуватись про [PERSON] , отже він може бути позбавлений батьківських прав. Відповідно до висновку виконавчого комітету Корецької міської ради, як органу опіки та піклування №03-01-16/2973 від 17.10.2024, з метою захисту прав дітей, виконавчий комітет Корецької міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Даний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Корецької міської ради Рівненської області №307 від 16.10.2024 (а.с.5-6). В судовому засіданні свідок [PERSON] , (фахівець із соціальної роботи відділення соціальної роботи КЗ «Територіальний центр соціального обслуговування населення (надання соціальних послуг)» Корецької міської ради) надала показання про те, що сім`я у складі матері [PERSON] , дітей [PERSON] та [PERSON] перебувала на обліку як сім`я, яка перебувала у складних життєвих обставинах. Починаючи з 2019 року, сім`я двічі перебувала під соціальним супроводом. Фахівцями соціальної служби був складений план соціального супроводу сім`ї. Проте жодного із пунктів вказаного плану мати [PERSON] не виконала, продовжувала зловживати спиртними напоями. Під час опитування дітей [PERSON] та [PERSON] було з`ясовано, що батько [PERSON] з сім`єю не проживав, фінансово чи в будь який інший спосіб не допомагав. Під час особистих бесід малолітня дитина [PERSON] повідомляла, що свого батька вона не знає, його не пам`ятає. Згідно частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Слід розуміти, що поняття ухилення від виконання обов`язку і невиконання обов`язку не є тотожними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). На переконання суду відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, в даній конкретній ситуації суд враховує, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо (пункт 52 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про її бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі суду не надано доказів того, що відповідач хоча б один раз звернувся до уповноважених органів держави для сприяння йому будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. Суд зауважує, що навіть за час розгляду справи в суді він таких дій не вчинив. Суд також враховує, що в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки він з нею не проживає протягом досить тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батька з своєю дитиною. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьком та дитиною. У ситуації, що склалась, суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідач тривалий час не виконує своїх обов`язків по вихованню дитини, не змінилася ця ситуація і під час розгляду цієї справи в суді. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (Пункт 1 статті 3)). Приймаючи рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд враховує також те, що відповідач дійсно ухиляється від участі у вихованні дитини. Тому суд приходить до переконання, що хоча позбавлення батьківських прав і є крайнім заходом, але його необхідно застосувати до відповідача, оскільки таке рішення буде в повній мірі відповідати інтересам дитини. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо поведінка відповідача щодо участі у вихованні та утриманні дитини зміниться, то відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України він буде мати право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні до суду позову, то суд, на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, стягує судовий збір з відповідача.

Outcome: approved