Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] , який помер [INFO] , належала земельна ділянка площею 0,5950 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622482800:09:000:0006), що розташована на території Зав`язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №737581 від 21.01.2010р. Вказує, що спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадкоємиця за заповітом його племінниця [PERSON] , факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням із спадкодавцем на час його смерті. Зазначає, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право на спірну земельну ділянку, позивачка позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою [PERSON] право власності на зазначену вище земельну ділянку площею 0,5950 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622482800:09:000:0006) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав клопотання, в якому зазначив, що визнає даний позов та просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/6 від 10.01.2025р.; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09.01.2025р. №79664807, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 09.01.2025р., №79664835, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] за життя складено заповіт, посвідчений 23.02.2009р. секретарем Зав`язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки, розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (дядька позивачки), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.12.2023р. виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області. До складу даної спадщини входить земельна ділянка площею 0,5950 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622482800:09:000:0006), що розташована на території Зав`язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №737581 від 21.01.2010р. Як вбачається\~із матеріалів\~справи,\~спадкодавець [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~за життя\~своїм майном\~розпорядився,\~а саме\~23.02.2009\~року склав\~заповіт,\~посвідчений секретарем\~Зав`язанцівської сільської\~ради Мостиського\~району Львівської\~області,\~яким усе\~своє майно\~заповів [PERSON] \~(позивачці\~по справі),\~в тому\~числі спірну\~земельну ділянку\~площею 0,5950\~га.\~Даний заповіт\~зареєстрований у\~реєстрі нотаріальних\~дій за\~№03 та в спадковому реєстрі за №48740318. Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області №01-16/6 від 10.01.2025р. та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09.01.2025р. №79664807, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в нотаріальній конторі не заводилась. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області від 12.07.2024 року за №242, що міститься у матеріалах даної цивільної справи, - спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] , на час своєї смерті проживав разом із племінницею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявила про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її дядька - спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Судом не встановлено та не здобуто доказів, що є інші спадкоємці, в тому числі спадкоємці, які мають обов`язкову частку у даній спадщині та які б у встановлений законом строк прийняли таку. Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на спірну земельну ділянку, успадкувала спадкоємиця за заповітом, а саме його племінниця [PERSON] . У той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини\~сторонами не\~оспорюються та\~підтверджуються наявними\~у справі\~письмовими доказами,\~а саме:\~копією свідоцтва\~про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.12.2023р. виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області; копією заповіту спадкодавця [PERSON] , посвідченого 23.02.2009р. секретарем Зав`язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області; повідомленням Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області №01-16/6 від 10.01.2025р.; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09.01.2025р. №79664807; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 09.01.2025р. №79664835; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №737581 від 21.01.2010р.; довідкою, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області 12.07.2024р. за №242; копією паспорта позивачки [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки, у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачкою) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить зазначена земельна ділянка, яка належала останньому; право спадкодавця на спірну земельну ділянку було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачки, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення пред`явлених позовних вимог та визнання за позивачкою права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved