Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Представник позивача в жотні 2024 року звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів. Свій позов обґрунтовує тим, що 06.03.2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» надав кредит [PERSON] в розмірі 15 000 грн., згідно заяви № 002-02793-060313 на 36 місяців, шляхом виплати кредитних коштів відповідачу. [PERSON] зобов`язався сплатити проценти в розмірі 9,99% річних за користування кредитом та комісію в розмірі 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. 02.06.2020 року Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» був укладений договір №2253/К про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. Враховуючи, що [PERSON] не виконував належним чином свої зобов`язання, станом на 11 жовтня 2024 року загальний розмір заборгованості становить 25 275 грн. 70 коп., яка складається із основної суми заборгованості за кредитом - 10 451 грн. 99 коп., заборгованості за нарахованими відсотками - 5 116грн. 26 коп., заборгованості за комісіями - 8899 грн. 50 коп., заборгованості за період прострочення повернення кредиту (3% річних) - 542 грн. 43 коп., заборгованості за прострочення повернення відсотків (3% річних) - 265 грн. 52 коп. Покликаючись на вищевикладене, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 29.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інших процесуальних дій не вчинялося. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом здійснення виклику через офіційний веб-сайт "Судова влада України". За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору від 06.03.2013 року ПАТ «Дельта банк» надало кредит [PERSON] в розмірі 15 000 грн., згідно заяви № 002-02793-060313 на 36 місяців, шляхом виплати кредитних коштів відповідачу, що підтверджується заявою на видачу готівки від 06.03.2013 року. [PERSON] підписав договір з умовами сплачувати проценти в розмірі 9,99% річних за користування кредитом та комісії в розмірі 3,49 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до договору №2253/К про відступлення права вимоги від 02.06.2020 року, між ПАТ «Дельта банк» та ТзОВ «Профіт Файненс» був укладений договір, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. На момент укладання такого договору розмір кредитної заборгованості відповідачки складав 24467,75 грн, з яких: 10451,99 грн основна заборгованість по тілу кредиту; 5116,26 грн. заборгованість за нарахованими процентами за кредитом, 8899,50- заборгованість по комісіям (Додаток №1 до договору №2253/К). Разом з тим, за період прострочення зобов`язання позивач нарахував 3% річних від основної суми боргу за період прострочення повернення кредиту, станом на 11 жовтня 2024 року загальний розмір заборгованості становить 25 275 грн. 70 коп., яка складається із основної суми заборгованості за кредитом - 10 451 грн. 99 коп., заборгованості за нарахованими відсотками - 5 116грн. 26 коп., заборгованості за комісіями - 8899 грн. 50 коп., заборгованості за період прострочення повернення кредиту (3% річних) - 542 грн. 43 коп., заборгованості за прострочення повернення відсотків (3% річних) - 265 грн. 52 коп. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ч.3 ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. (ст.513 ЦК України) Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч.ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, отримані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3028 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. З огляду на те, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати позивачем судового збору в розмірі 3028 грн. Щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн., про які заявляє позивач у позовній заяві, то слід зазначити наступне. Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 року у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/WestAllianceLimited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розміробґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу, позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення ним таких витрат, зокрема договором про надання правничої допомоги, актом виконаних робіт, і т.д., тому відповідно і підстав для стягнення цієї суми на користь позивача немає. На підставі викладеного та

Outcome: partial