Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його наступним. [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї рідної матері [PERSON] , [INFO] , котра померла [INFO] , останнє місце проживання якої було: [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] , [INFO] , котра померла [INFO] , залишила заповіт. Згідно вищезазначеного заповіту, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка мешкала та була зареєстрована в будинку [ADDRESS] , заповіла позивачці [PERSON] , [INFO] , все належне їй майно. Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , котра померла [INFO] , відкрилась спадщина на наступне спадкове майно, а саме: нажитловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та на дві земельні ділянки. В установленому законом порядку та спосіб, а також в строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, позивачка звернулась з письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. 04.11.2024 року, приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б., спадкоємцю за заповітом [PERSON] , [INFO] , видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 (дві третіх) частки земельної ділянки, площею 0,2200 га, кадастровий номер: 2622888201:01:001:0246 та на 2/3 (двох третіх) частки земельної ділянки, площею 0,1029 га, кадастровий номер: 2622888201:01:005:0155. Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. від 04 листопада 2024 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] , котра померла [INFO] та рекомендовано звернутись до суду. Крім позивачки, протягом встановленого законом строку, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, звернулись відповідачі по справі (рідні сестри позивачки) [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - спадкоємці першої черги за законом, передбачені ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачені ст. 1241 ЦК України. Однак позивачка вважає, що сторони в змозі заключити мирову угоду з даного приводу. Проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу осіб, також немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Інших спадкоємців першої черги за законом, на вищевказане спадкове майно не має. У зв`язку з цим, позивачка просить суд визнати за нею право власності на наступне спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , а саме: на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 03.02.2025 до суду надійшов відзив на позов від представника відповідачки [PERSON] адвоката Мельника Р.Я., в якому частково визнаються позовні вимоги з огляду на наступне: дочка спадкодавця [PERSON] - [INFO] , є інвалідом, отже, має право на обов`язкову частку у спадщині; дочка спадкодавця [PERSON] - [INFO] , є особою пенсійного віку, отже, має право на обов`язкову частку у спадщині. Тому відповідач просить суд: визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/6 частку будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 2/3 частки будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/6 частку будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Ухвалою суду від 10.02.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак прибув представник позивачки - адвокат Жовнір М.Й., який позов підтримав повністю. Крім того, в судовому засіданні запропонував відповідачам укласти мирову угоду, згідно якої визнати за позивачкою право власності на домоволодіння в цілому, а відповідачам компенсувати вартість їх часток. Також у судових дебатах зазначив, що позов слід задоволити в частині визнання за позивачкою права власності на 2/3 домоволодіння. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Мельник Р.Я. позов визнав частково, а саме не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на 2/3 домоволодіння, в іншій частині просить відмовити. Зазначає, що відповідачки мають право на обов`язкову частку у спадщині. Також зазначив, що на сьогоднішній день мирової угоди між сторонами не досягнуто. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, а саме не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на 2/3 домоволодіння. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, а саме не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на 2/3 домоволодіння. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] (спадкодавець), [INFO] , померла [INFO] , яка проживала: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 24.04.2024 року, яке видане Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 562 від 24.04.2024 року (а.с.15) та довідкою виконавчого комітету Тужилівського старостинського округу від 24.05.2024 (а.с.16, зворотній бік). Спадкодавець [PERSON] , [INFO] , котра померла [INFO] , залишила заповіт, посвідчений 19 лютого 2014 року секретарем Тужилівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та який зареєстрований в реєстрі за № 21. Згідно зазначеного заповіту, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , заповіла все належне їй майно позивачці [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Таким чином, [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї рідної матері [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.12, 13). В установленому законом порядку та спосіб, а також в строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, спадкодавець за заповітом [PERSON] , [INFO] , - звернулась з письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. (заява № 399 від 20.05.2024 року, спадкова справа № 174/2024) (а.с.23). 04.11.2024 позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки спадкового майна. В даній заяві зазначила, що [INFO] померла мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Після їх смерті залишилось спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,2200 га; земельної ділянки площею 0,1029 га (а.с.24-25). Крім позивачки, протягом встановленого законом строку, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, звернулись відповідачі по справі - рідні сестри позивачки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - спадкоємці першої черги за законом, передбачені ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачені ст. 1241 ЦК України. [PERSON] є інвалідом, [PERSON] є особою пенсійного віку (а.с.26-31). 04.11.2024 приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. спадкоємцю за заповітом [PERSON] , [INFO] , видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 (дві третіх) частки земельної ділянки, площею 0,2200 га, кадастровий номер: 2622888201:01:001:0246 та на 2/3 (дві третіх) частки земельної ділянки, площею 0,1029 га, кадастровий номер: 2622888201:01:005:0155, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.32-37). Також 04.11.2024 нотаріусом видано спадкоємцю за законом [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,2200 га, кадастровий номер: 2622888201:01:001:0246 та на 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,1029 га, кадастровий номер: 2622888201:01:005:0155. Також 04.11.2024 нотаріусом видано спадкоємцю за законом [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,2200 га, кадастровий номер: 2622888201:01:001:0246 та на 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,1029 га, кадастровий номер: 2622888201:01:005:0155 (а.с.69, 70). Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. від 04 листопада 2024 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] , котра померла [INFO] та рекомендовано звернутись до суду (а.с.50). Як зазначено в довідці виконавчого комітету Тужилівського старостинського округу від 27.05.2024, житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , був збудований 1960 року, що підтверджується даними з погосподарської книги (а.с.16). Житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , складається з наступних об`єктів: а/ житлового будинку під літерою «А», », загальною площею 64,2 кв. м., з яких під житловою площею - 43,1 кв. м., під допоміжною площею - 18,1 кв. м.; площа літніх неопалювальних приміщень - 3,0 кв. м.; б/ літньої кухні під літерою «Б», площею 26,3 кв. м.; в/ стайні під літерою «В», площею 27,8 кв. м.; г/ стодоли під літерою «Г», площею 26,9 кв. м.; ґ/ сараю літерою «Д», площею 13,1 кв. м.; д/ вбиральні під літерою «Е», площею 1,0 кв. м.; е/ сараю під літерою «Є», площею 5,3 кв. м.; є/ воріт під № 1, площею 6,0 кв. м.; ж/ огорожі під № 2, площею 50,4 кв. м.; з/ огорожі під № 3, площею 33,5 кв. м. Зазначене підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , який виготовлений 29.05.2024 року, а також технічним паспортом в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, реєстраційний номер ТІ01: 9279-7148-4467-3663, який виготовлений 30.05.2024 ФОП [PERSON] , інвентаризаційна справа № 5232, (а.с.38-48). Відповідно до довідки від 29.05.2024 року, яка виготовлена ФОП [PERSON] , інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння становить 138 243,00 грн. (а.с.49). Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Окрім того, відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319). За таких обставин спадкове право на набуття права власності на нерухоме майно може бути реалізовано лише в судовому порядку. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц, який зазначив, що право власності на зведену до 03.08.2004 нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією. За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, (втратив чинність) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації. Таким чином враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , був збудований до 1991 року (відповідно до технічного паспорту рік спорудження будинку 1960), то після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на даний житловий будинок. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Одним із способів набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. ст. 1218 та 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст. 1241 Цивільного кодексу України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку, або особи з інвалідністю І, ІІ, ІІІ груп, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону, незалежно від того, чи призначена їм пенсія. Конституційний Суд України, розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний». Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат», п.п. 5.5 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус в обов`язковому порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. До позовної заяви позивачем додано матеріали спадкової справи №174/2024, зокрема копії заяв як позивача, так відповідачів по справі, адресовані приватному нотаріусу В.Б.Лесик, в яких заявлено, що: дочка спадкодавця [PERSON] - [INFO] , є інвалідом, отже, має право на обов`язкову частку у спадщині; дочка спадкодавця [PERSON] - [INFO] , пенсійного віку, отже, має право на обов`язкову частку у спадщині. Згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються ВСІ спадкоємці за законом першої черги. При визначенні розміру обов`язкової частки враховується все спадкове майно, як заповідане, так і те, що не охоплене заповітом, а також речі звичайної домашньої обстановки та вжитку. До складу спадкового майна входить і право на вклад у банку (фінансовій установі) незалежно від того, зроблено розпорядження у заповіті чи безпосередньо у банку (фінансовій установі). Обов`язкова частка - це мінімум того, що може дістати малолітній, неповнолітній чи непрацездатний спадкоємець першої черги (за винятком зменшення її за рішенням суду). Тому на спадкоємця, який одержав саме цю частку, не може бути покладений заповідальний відказ, він не може бути зобов`язаний вчинити певну дію, спрямовану на досягнення суспільно-корисної мети, щодо цієї частки не може бути встановлений сервітут. У разі спадкування за законом відповідачі [PERSON] та [PERSON] мали б право на успадкування по 1/3 частці спадкового майна. Оскільки вони мають право на обов`язкову частку у спадщині (половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом), то суд приходить до висновку, що обов`язкова частка у спадковому майні кожного з відповідачів - 1/6 частина спадкового майна. Враховуючи вищезазначене, а також те, що позивачкою і відповідачами спадщина була прийнята у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на 2/3 частки будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (за виключенням обов`язкових часток, які успадковують відповідачі [PERSON] та [PERSON] ). Тому позов слід задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial