Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

10.12.2024 АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 15.08.2014 у розмірі 61886,94 грн станом на 17.11.2024, з підстав невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором. Короткий зміст заявлених вимог На обґрунтовування позовних вимог позивач зазначив, що 15.08.2014 АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір, за яким відповідач з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву та отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту, в подальшому кредитний ліміт збільшувався до 64\~000грн. Відповідач, підписавши заяву-анкету, погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» що додані до позову. Відповідач умови кредитного договору не виконав та має заборгованість, що станом на 17.11.2024 становить 61886,94 грн з яких: 60609,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1277,42 грн - заборгованість за простроченими процентами. Виклад позиції відповідача Відповідач правом на подачу відзиву не скористався. Процесуальні дії у справі Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу позивачем направлено рекомендованим листом копія позовної заяви, судом копія ухвали суду надсилалась рекомендованим листом за останньою відомою адресою реєстрації зі зворотнім повідомленням, проте поштовий конверт був повернутий до суду з відміткою «повернення за закінченням терміну зберігання». У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 910/1730/22 вказано, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ЦПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 911/3113/20). Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.2014 АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір, шляхом підписання Заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», на виконання умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту. Відповідно до розрахунку боргу АТ КБ «ПриватБанк» нарахувало відповідачеві борг за кредитним договором б/н від 15.08.2014, станом на 17.11.2024 в розмірі 61886,94 грн з яких: 60609,52 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1277,42 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Заява про приєднання до Умов та правила надання банківських послуг відповідачем підписано 15.08.2014. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Положеннями ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Відповідно до п. 6 - 8, 13 Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13.12.2019 № 151 (у редакції чинній на момент вчинення заяви про приєднання)цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом. Банк самостійно визначає технологію створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом, та забезпечує дотримання вимог цього Положення. Уповноважений працівник банку звіряє цифровий власноручний підпис клієнта, проставлений на документі, зі зразком підпису в його паспорті в разі підписання договору між банком і клієнтом або під час проведення касових операцій без відкриття рахунку, які передбачають здійснення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до законодавства України з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (у редакції, чинній на момент вчинення заяви) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1ст. 638 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідач уклав договір про приєднання до Умов та Правил надання послуг № б/н на підставі Заяви [PERSON] від 15.08.2014, що підтверджується самою Заявою, на якій відображено власноручний підпис відповідача (підлягав перевірці працівником банку). Наведене вказує на те, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданого розрахунку заборгованості за укладеним договором №б/н від 15.08.2024 вбачається, що станом на 17.11.2024 [PERSON] має заборгованість перед банком у розмірі 61886,94 грн. Тобто, Товариство виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором своєчасно та повністю, надавши [PERSON] в розпорядження платіжну картку із встановленням кредитного ліміту, однак в порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в останнього перед позивачем наявна заборгованість. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства та принцип змагальності, наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог. Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 61886,94 грн. Висновки за результатами розгляду заяви Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved