Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

21.11.2024 директор КП "Комунальник" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 23 812 грн 06 к., а також 3 028 грн витрат по сплаті судового збору. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що Комунальне підприємство "Комунальник" надає послуги з управління багатоквартирного будинку та прибудинкової території та послуги з вивезення побутових відходів за адресою: [ADDRESS] . Споживач [PERSON] є користувачем наданих послуг з управління житлового будинку та прибудинкової території та послуги з вивезення побутових відходів. Водночас, відповідач не маючи поважних причин, не уклала договір з КП "Комунальник", хоча користується житлово-комунальними послугами, та має їх оплачувати. Частиною 1 ст. 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі (солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх (боржників разом, так і від будь-якого окремо. Оскільки [PERSON] фактично проживає та зареєстрована за вказаною адресою та користується житлово-комунальними послугами, що надає КП "Комунальник", повинена їх сплатити. Заборгованість відповідача [PERSON] перед КП "Комунальник" станом на 01.11.2024 складає 23 812 грн 89 к. з яких: 23 150 грн 89 коп. - заборгованість за послуги з управління будинком, 661 грн 17 к. - заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2024 справу визначено до розгляду судді Шаховій В.В. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін на 10.01.2025. 10.01.2025 у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено. 21.01.2025, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] з посади судді Зміївського районного суду Харківської області, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 16.01.2025 № 76/0/15-25 "Про звільнення [PERSON] з посади судді Зміївського районного суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку". здійснено повторний розподіл та автоматизованою системою документообігу для розгляду справи визначено суддю Зміївського районного суду Харківської області Вельможну І.В. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І.В. від 27 січня 2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 03.03.2025. 03.03.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Новікова Н. В. подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, рекомендованими листами, направленими на її адресу місця реєстрації судом, крім того відповідач повідомлялася шляхом публікації оголошення про виклик в суд на офіційному сайті Судової влади України. Причин неявки суду [PERSON] не повідомила, відзиву на позов не надавала, будь яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно зі статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, згідно довідки відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/2009 від 06.12.2024 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). Крім того, відповідно до копії Свідоцтва посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 432, копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 161016704, дата формування 26.03.2019, власником квартири [ADDRESS] , в цілому є [PERSON] (а.с. 11, 12). Даними Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що видами економічної діяльності позивача КП "Комунальник" є: 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (основний); 81.29 Інші види діяльності із прибирання; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 38.11 Збирання безпечних відходів; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів. Засновником є Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області (а. с. 5). З копії особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що за відповідачем [PERSON] рахується житлове приміщення, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6). З наданих позивачем розрахунків платежів за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , вбачається, що з липня 2021 року по жовтень 2024 року [PERSON] оплату за надання житлово-комунальних здійснювала частково; станом на 01.11.2024 заборгованість за надані послуги складає 23 812 грн 06 к. з яких: 23 150 грн 89 к. - заборгованість за послугу з управління багатоквартирним будинком; 661 грн 17 к. - заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів (а. с. 7-10). Відповідачем не подано будь-яких заяв, у яких заперечувалася б правильність зазначених розрахунків, а також ті обставини, що вона проживає в [ADDRESS] , де їй надавалися позивачем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та за послуги вивезення побутових відходів. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема житлова послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно із пунктом 7 частини 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг з управління побутовими відходами є - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Доказів, які б спростовували зазначену позивачем суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, відповідачем не надані. Відповідач [PERSON] не виконала зобов`язання по своєчасній оплаті житлово-комунальних послуг, тому позов про стягнення з неї заборгованості за надані послуги в розмірі 23 812 грн 06 к., нарахованої станом на 01.11.2024, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved