Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Київської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондра Людмила Вікторівна, про скасування арешту майна та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог щодо скасування арешту майна позивач зазначив, що на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2023 по справі №759/11815/23 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики було накладено арешт та встановлено заборону державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим органам державної реєстрації прав, нотаріусам та іншим спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані із відчуженням на користь третіх осіб, на: земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:91:553:0007, площею 0,0574 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 2191205980000; садовий будинок, загальною площею (кв.м): 159,1, житлова площа (кв.м): 41,3, опис: садовий будинок - літ. А - 159,1 кв.м, гостьовий будинок - літ. Б - 73,2 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 850457480000; 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:91:553:0006, площею 0,0602 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 176149480000. Станом на 03.10.2023 вищезазначене майно належало на праві власності [PERSON] на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва по справі №758/4148/19 від 30.07.2020, окрім 1/2 частини садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі інших документів, а тому позивач заявляє вимоги лише щодо 1/2 частини вказаного садового будинку. Попереднім власником вказаного майна була мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою Київського апеляційного суду від 03.07.2024 було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та рішення Подільського районного суду м. Києва по справі №758/4148/19 від 30.07.2020 скасовано, із ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено в повному обсязі. На виконання вказаної постанови суду апеляційної інстанції державним реєстратором скасовано право власності [PERSON] . Однак позивач, який є спадкоємцем до майна померлої [PERSON] , позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказане нерухоме майно у зв`язку з наявністю нескасованого арешту щодо нього. У позасудовому порядку позивач позбавлений можливості зняти арешт з майна, оскільки він не був учасником судової справи, в межах якої було застосовано такий захід забезпечення, а тому він просить вирішити це питання у судовому порядку. Щодо позовних вимог про визнання права власності на майно позивач зазначив, що він є єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлої [PERSON] за законом та у встановленому законом порядку прийняв її спадщину, отримавши 12.07.2024 свідоцтво про право на спадщину на належний матері автомобіль. До складу спадщини після смерті матері також увійшли: земельна ділянка із кадастровим номером 8000000000:91:553:0007, площею 0,0574 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2191205980000; 1/2 частина садового будинку, загальною площею 159,1 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м, до складу якого входять: садовий будинок - літ. А - 159,1 кв.м, гостьовий будинок - літ. Б - 73,2 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 850457480000; 1/2 частина земельної ділянки із кадастровим номером 8000000000:91:553:0006, площею 0,0602 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 176149480000. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про оформлення своїх спадкових прав на усе вказане вище нерухоме майно, однак нотаріусом йому у цьому було відмовлено, у тому числі у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач вказує, що йому невідомо де знаходяться такі документи, оскільки право власності на усе спірне нерухоме майно було зареєстровано за [PERSON] на підставі судового рішення, у подальшому скасованого в апеляційному порядку. Разом із цим, після скасування права власності [PERSON] на вказане вище нерухоме майно фактично щодо нього відновилося право попереднього власника, тобто [PERSON] . Таким чином, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем до майна останньої за законом та прийняв її спадщину у встановленому законом порядку, він просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на таке майно. Ухвалою суду від 04.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - відповіді на відзив, третій особі - письмових пояснень. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. копії матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої [PERSON] . Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 24.02.2025 представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона підтримала позовні вимоги та просити задовольнити їх у повному обсязі. В матеріалах справи також наявні заяви представника відповідача та третьої особи про розгляд справи за їх відсутності, в яких вони, крім того, зазначили, що при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. [INFO] в м. Ашдод, Республіка Ізраїль, померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом ро смерть, виданим 18.12.2017 Департаментом реєстрації населення та імміграції м. Ашдода. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема: - автомобіль марки MITSUBISHI, модель L200, 2008 року випуску, обєм двигуна 2477 см куб., VIN номер [NUMBER] , дата реєстрації 26.04.2011; - земельна ділянка із кадастровим номером 8000000000:91:553:0007, площею 0,0574 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2191205980000; - 1/2 частина садового будинку, загальною площею 159,1 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м, до складу якого входять: садовий будинок - літ. А - 159,1 кв.м, гостьовий будинок - літ. Б - 73,2 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 850457480000; - 1/2 частина земельної ділянки із кадастровим номером 8000000000:91:553:0006, площею 0,0602 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 176149480000. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] та у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса із заявою про оформлення своїх спадкових прав. Так, із матеріалів спадкової справи №17/2023, заведеної до майна померлої [PERSON] , вбачається, що така справа була заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В. на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] , якому було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2023 у справі №758/13293/18. Матеріалами вказаної спадкової справи також підтверджується, що 12.07.2024 нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , згідно з яким він успадкував належний [PERSON] автомобіль марки MITSUBISHI, модель L200, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2477 см куб., VIN номер [NUMBER] , дата реєстрації 26.04.2011. Разом із цим, 14.08.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В. прийнято постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину садового будинку [ADDRESS] , 1/2 частку в праві власності на земельну ділянку площею 0,0602 га, кадастровий номер 8000000000:91:553:0006, земельну ділянку площею 0,0574 га, кадастровий номер 8000000000:91:553:0007, земельну ділянку площею 0,0621 га, кадастровий номер 3222482000:12:003:0153, у зв`язку з невідповідністю інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та ненаданням правовстановлюючих документів, які засвідчують право власності спадкодавця [PERSON] та у зв`язку з накладеним арештом на таке майно. Наведена обставина стала підставою для звернення позивача із даним позовом до суду. Вирішуючи позовні вимоги в частині скасування арешту на майно, суд зазначає наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 03.10.2023 Святошинським районним судом м. Києва постановлено ухвалу по справі №759/11815/23 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, згідно з якою накладено арешт та встановлено заборону державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим органам державної реєстрації прав, нотаріусам та іншим спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані із відчуженням на користь третіх осіб, на: земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:91:553:0007, площею 0,0574 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2191205980000; садовий будинок, загальною площею (кв.м): 159,1, житлова площа (кв.м): 41,3, опис: садовий будинок - літ. А - 159,1 кв.м, гостьовий будинок - літ. Б - 73,2 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 850457480000; 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:91:553:0006, площею 0,0602 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 176149480000. Станом на 03.10.2023 вищезазначене майно належало на праві власності [PERSON] на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва по справі №758/4148/19 від 30.07.2020. Постановою Київського апеляційного суду від 03.07.2024 було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та рішення Подільського районного суду м. Києва по справі №758/4148/19 від 30.07.2020 скасовано, із ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено в повному обсязі. На виконання вказаної постанови суду апеляційної інстанції державним реєстратором скасовано право власності [PERSON] . Однак арешт на таке майно, накладений вказаною вище ухвалою суду, знято не було. У зв`язку з цим позивач [PERSON] , який є спадкоємцем до майна померлої [PERSON] , яка була попереднім власником такого майна, позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказане нерухоме майно. У позасудовому порядку позивач також позбавлений можливості зняти арешт з майна, оскільки він не був учасником судової справи, в межах якої було застосовано такий захід забезпечення позову. Таким чином, судом встановлено, що позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку зняти арешт із нерухомого майна, яким земельна ділянка площею 0,0574 га, кадастровий номер 8000000000:91:553:0007, 1/2 частина садового будинку, загальною площею 159,1 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м, до складу якого входять: садовий будинок - літ. А - 159,1 кв.м, гостьовий будинок - літ. Б - 73,2 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0602 га, кадастровий номер 8000000000:91:553:0006, та у зв`язку з цим реалізувати у повній мірі свої права як спадкоємця до майна померлої [PERSON] за законом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Вказаним пунктом також роз`яснено, що підставою для скасування заходів забезпечення позову також є випадки, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Із встановлених судом обставин вбачається, що на час звернення з позовною заявою до суду наявність арешту на майно спадкодавця позбавляє позивача вільно розпоряджатися спадковим майном та отримати свідоцтво про право на спадщину. При цьому суд не вбачає підстав для продовження обтяження на майно. Зокрема, суд враховує, що будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин відповідачем до суду не подано. На підставі викладеного, враховуючи встановлені обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2023 по справі №759/11815/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, шляхом зняття арешту та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим органам державної реєстрації прав, нотаріусам та іншим спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані із відчуженням на користь третіх осіб, щодо: - земельної ділянки із кадастровим номером 8000000000:91:553:0007, площею 0,0574 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2191205980000; - 1/2 частини садового будинку, загальною площею 159,1 кв.м, житловою площею 41,3 кв.м, до складу якого входять: садовий будинок - літ. А - 159,1 кв.м, гостьовий будинок - літ. Б - 73,2 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 850457480000; - 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:91:553:0006, площею 0,0602 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 176149480000. Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на вказане вище майно в порядку спадкування за законом суд зазначає наступне. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло усе вищезазначене майно. З матеріалів спадкової справи №17/2023, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В. до майна померлої [PERSON] , вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про оформлення своїх спадкових прав та частково оформив свої спадкові права, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом. Із матеріалів вказаної спадкової справи не встановлено наявності інших спадкоємців, у тому числі передбачених ст.ст. 1241, 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановлений судом факт прийняття позивачем спадщини після смерті його матері, а також відсутність інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині та виявили бажання її прийняти, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , права власності на зазначене вище нерухоме майно, яке належало спадкодавцю. На підставі викладеного,

Outcome: approved