Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою в обґрунтування вимог якої зазначив, що він уклав шлюб із [PERSON] яка має двох малолітніх дітей від іншого чоловіка. Посилаючись на те, що вони проживають однією сім`єю та заявнику необхідно отримати відстрочку від мобілізації, заявник просить суд усиновити ним [PERSON] (а.с. 33 - 34). Заявник і заінтересована особа матір дитини в судовому засіданні підтримали заяву та просили задовольнити її вимоги. Заінтересована особа Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації надала суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника (а.с. 39 - 40, 56 - 57). Вислухавши вступне слово учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Заявник є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 4). Заявник перебуває у шлюбі із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 вересня 2023 року (а.с. 14). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 квітня 2009 року; батько дитини - [PERSON] (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 лютого 2020 року (а.с. 15). Також, в судовому засіданні заявник повідомив суду про те, що разом із [PERSON] вони мають спільну дитину - малолітню [PERSON] , яка народилась до реєстрації судом заяви про усиновлення від 11 листопада 2024 року яка розглядається. Крім того, в судовому засіданні під час розгляду справи заявник повідомив суду про те, що за рішенням суду він усиновив іншу дитину [PERSON] - малолітню [PERSON] .. Однак, з невідомих суду причин, про вказану обставину усиновлення [PERSON] не зазначено в заяві про усиновлення від 11 листопада 2024 року, яка розглядається (а.с. 33 - 34). Як наслідок, до заяви не додано, під час розгляду справи суду не надано та в матеріалах справи відсутні відомості про народження [PERSON] та про усиновлення заявником дочки [PERSON] - [PERSON] (наприклад, копії свідоцтва про народження та копії рішення суду про усиновлення). У зв`язку із цим, суд має підстави для відповідної оцінки процесуальної поведінки заявника, який не повідомляв суду про вказані обставини, та лише під час розгляду справи в судовому засіданні на запитання головуючого відповів про кількість дітей батьком яких він є. За змістом акту обстеження умов проживання від 28.10.2024 року, заявник проживає разом однією сім`єю зі своєю дружиною, їх дитиною [PERSON] та сином [PERSON] від іншого чоловіка - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Дана обставина також підтверджується актом обстеження № 1059 від 23.10.2024 року Калинівської селищної ради (а.с. 21). Вказана квартира належить на праві приватної власності дружині заявника, що підтверджується доданою до заяви копією договору дарування квартири від 14 травня 2024 року (а.с. 18 - 19). Відповідно до частини першої статті 208 СК України [PERSON] може бути усиновленим. Стан здоров`я [PERSON] відомий заявнику та підтверджується відповідним висновком закладу охорони здоров`я від 16.09.2024 року; хлопчик соматично здоровий (а.с. 24). За станом здоров`я заявник здоровий та може бути усиновителем, що підтверджується відповідним висновком про стан його здоров`я від 17.07.2024 року (а.с. 23). Витягом Міністерства внутрішніх справі України підтверджується той факт, що заявник станом на 11.10.2024 року не має не знятої чи не погашеної судимості, до кримінальної відповідальності не притягується та в розшуку не перебуває (а.с. 25). Заявник офіційно працевлаштований та має постійне джерело доходу, що підтверджується довідкою № 1 від 02.10.2024 року ТОВ «Альпіна фуд» (а.с. 22). Під час розгляду справи судом не встановлено передбачених статтею 212 СК України обставин щодо неможливості заявника бути усиновлювачем. При цьому, відповідно до вимог статті 217 СК України, [PERSON] , як матір`ю дитини надано згоду на усиновлення її сина, яку викладено письмовою заявою від 23.09.2024 року та засвідчено нотаріусом (а.с. 26). Вказана згода [PERSON] також повністю відповідає вимогам частини першої статті 220 СК України як згода другого з подружжя на усиновлення дітей одним із подружжя. Отже, вирішуючи заяву по суті, відповідно до норм статті 224 СК України, суд, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Зокрема, в судовому засіданні не встановлено, що заявник має позитивне ставлення до виховання [PERSON] . Як зазначив суду заявник, мотиви на підставі яких він бажає усиновити дитину - є те, що маючи третю дитину, він отримає відстрочку від мобілізації. При цьому, при наданні заявником відповіді на запитання головуючого стосовно мотивів усиновлення, представник заявника - адвокат Заверуха Р.В. пошепки підказував заявнику слово: « [PERSON] ». У зв`язку із такими діями, судом було видалено представника заявника - адвоката Заверуху Р.В. із зали судових засідань до закінчення судового розгляду. Зазначені дії адвоката суд вважає неприпустимими й такими, що спрямовані на отримання штучних, шаблонних, викривлених і неправдивих відповідей заявника стосовно його особистих мотивів усиновлення. Однак, на переконання суду, заявник який є дорослою самостійною людиною та досяг певного рівня фізичного і розумового розвитку, який (рівень) дозволяє заявнику самостійно, без підказок і сторонніх втручань висловити свою власну особисту думку про те, якими насправді є мотиви усиновлення дитини!!! Одночасно, під час розгляду справи по суті в судовому засіданні, заявник жодного разу не повідомив суду про те чи любить він [PERSON] та чи має до нього батьківські почуття!!! Натомість, заявник пояснив, що вони проживають разом та необхідно документального оформити його як батька дитини; заявник вказав, що він матеріально й фінансово утримує дружину разом з усіма трьома дітьми. Проте, поняття усиновлення стосується більше духовної та моральної складової людських взаємовідносин, ніж матеріальної, адже відносини батьків та дітей ґрунтуються в перш чергу на почуттях любові, поваги, довіри, підтримки та взаєморозуміння, а не на купівлі одягу та продуктів про що зазначив заявник! Також, під час розгляду справи в судовому засіданні заявник не зміг повідомити суду про що він спілкується із [PERSON] , не зміг розповісти про зміст їх взаємовідносин та тематику їх розмов і спілкування. Із наданих заявником пояснень, судом встановлено, що заявник спілкується із [PERSON] суто із побутових питань (винести сміття, допомогти перенести меблі); вказані обставини також підтвердив й особисто [PERSON] . Як пояснив заявник, він хвилюється про успішність [PERSON] в навчанні у школі; однак суд вважає таку відповідь не щирою, оскільки на запитання головуючого: «Яких заходів ви вживаєте чи вжили особисто для підвищення успішності навчання [PERSON] ?», заявник нічого не відповів та повідомив суду, що він не допомагає [PERSON] виконувати шкільні домашні завдання. Вказане безумовно свідчить про відсутність інтересу заявника до навчання дитини. Крім того, ані заявник, ані дитина не мають будь-якого хобі, захоплення, інтересів чи зацікавлень в будь-якій сфері суспільного життя та дозвілля. Звісно, наведене абсолютно не впливає на вирішення питання про усиновлення, але вказане, на думку суду об`єктивно свідчить про відсутність у заявника інтересу до розвитку дитини як особистості. Зокрема, норми статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Стаття 150 Сімейного кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Проте, із наданих заявником і дитиною власних пояснень, судом достовірно встановлено, що проживаючи разом більше п`яти років, заявник не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя. Заявник не сприяє відвідуванню дитиною спортивних секцій які дитина може відвідувати за станом свого здоров`я , наприклад: плавання, шахи, теніс. Заявник не відвідує із дитиною культурні заходи, виставки, спортивні події та не приймає із дитиною участь в різного роду суспільних заходах наукового, освітнього чи культурно-розважального характеру. Вказане безумовно свідчить про відсутність у заявника інтересу до фізичного, духовного і морального розвитку дитини. Як зазначив заявник вони вже один місяць обговорюють питання занять [PERSON] в тренажерному залі; при цьому, заявник повідомив, що [PERSON] не готовий до таких занять; потім заявник відповів, що [PERSON] не бажає займатись в тренажерному залі; натомість матір дитини повідомила, що [PERSON] має певні фізичні вади та у школі звільнений від відвідування уроків з фізичної культури. Матір дитини зазначила, що вона бажає щоб її чоловік замінив її сину біологічного батька та вважає, що між ними існує взаємовідповідність. Проте, відповідно до пункту 4 частини першої статті 224 СК України, суд не переконався в існуванні взаємовідповідності особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, оскільки заявник і дитина не проводять спільно час, не спілкуються стосовно навчання і виховання дитини, не приймають спільно участь в будь-яких подіях суспільного життя. Як зазначив, [PERSON] , свій вільний час він проводить із друзями на вулиці без жодної мети - тиняється. Тобто, заявник не докладає зусиль для організації дозвілля дитини яку він бажає усиновити, не проявляє до нього батьківських почуттів турботи і любові. До того ж, під час розгляду справи в судовому засіданні судом не встановлено, що [PERSON] дійсно вважає заявника своїм батьком та має до нього почуття любові. За наявності факту спільного проживання дитини разом із заявником, батьками дитини не наведено суду переконливих фактів на підтвердження того, що заявник і [PERSON] дійсно мають щирі та глибокі стосунки як батько і син, яким заявник опікується і проживає із ним однією сім`єю понад п`ять років. Зокрема, у своїх поясненнях в судовому засіданні [PERSON] повідомив суду про те, що він знав свого рідного батька, спілкувався із ним до смерті останнього, мав із ним добрі відносини та дуже любив свого біологічного батька. Натомість, під час розгляду справи [PERSON] не висловив власних почуттів про те, що він любить [PERSON] . На запитання головуючого, [PERSON] надав відповідь про те, що він добре ставиться до [PERSON] (пункт 6 частини першої статті 224 СК України); проте, дитина не змогла пояснити суду, чому він до нього добре ставиться та у чому полягає таке добре ставлення. Також, на запитання головуючого, [PERSON] усно надав згоду на його усиновлення [PERSON] (стаття 218 СК України); проте, дитина не змогла пояснити суду, чому вона надає таку згоду, що для неї означає така згода, чому вона бажає бути усиновленою заявником та як зміниться її життя у випадку її усиновлення заявником. Однак, на переконання суду, дитина яка має повних п`ятнадцять років, має певний рівень самостійності та досягла того рівня фізичного і розумового розвитку, який (рівень) дозволяє їй (дитині) самостійно, без допомоги дорослих висловити свою власну особисту думку про те, якими насправді є її почуття до іншої людини (чи такі почуття відсутні)!!! Як наслідок, під час розгляду справи в судовому засіданні заявник не переконав суд у тому, що він вважає [PERSON] своєю дитиною та має почуття батьківства до нього як до сина. На підставі висловлених дитиною суджень, судом встановлено, що ставлення дитини до заявника і заявника до дитини є суто формальним, беззмістовним, нейтрально холодним та дитина сприймає заявника лише як особу яка є чоловіком її матері та проживає разом із ними, а заявник сприймає [PERSON] не як власного сина, а як дитину своєї дружини. Воднораз, суд встановив відсутність між дитиною із заявником стійкого і міцного емоційного зв`язку який ґрунтується на почуттях взаємної любові та поваги. Як наслідок, дитина не має до заявника почуттів як син до батька, а заявник не має до дитини почуттів як батько до сина. Суд вважає вказані обставини істотними! З урахуванням встановлених під час розгляду справи фактичних обставин, суд приходить до переконливого висновку про те, що усиновлення дитини заявником не буде відповідати інтересам дитини, яка не має до заявника сімейних почуттів як до батька. Одночасно, суд враховує приховану за змістом заяви та повідомлену заявником лише в судовому засіданні на запитання головуючого обставину усиновлення заявником за рішенням суду іншої дитини [PERSON] - малолітньої [PERSON] .. Тобто, усиновлюючи раніше в часі дочку своєї дружини від іншого чоловіка, заявник в той час не виявив бажання усиновити й сина своєї дружини від іншого чоловіка. Вказана обставина, на переконання суду беззаперечно свідчить про штучні та формальні наміри заявника у його прагненні усиновити [PERSON] , які абсолютно не ґрунтуються на сімейних взаємовідносинах та почуттях любові як батька до сина. Тобто, певний час заявник не бажав усиновлювати дитину, але восени 2024 року - вирішив, що він ставиться до [PERSON] як до свого сина (про що вказано за змістом заяви по суті справи); однак про це заявник не зазначив в судовому засіданні під час розгляду справи, а тому суд критично оцінює такі доводи викладені у заяві від 11 листопада 2024 року (а.с. 33 - 34). Враховуючи встановлені судом під час розгляду справи обставини взаємних стосунків у сім`ї заявника, суд критично оцінює та не приймає до уваги письмову заяву дитини від 23 жовтня 2024 року про її згоду на усиновлення заявником, оскільки дану заяву слід вважати формальною та такою, що не наповнена життєвим смислом (а.с. 27). Серед іншого, з огляду на встановлені судом під час розгляду справи істотні обставини сприйняття дитиною особи заявника та їх беззмістовні взаємовідносини, суд критично оцінює, не приймає до уваги та відхиляє висновок органу опіки і піклування про доцільність усиновлення заявником [PERSON] , оскільки наданий суду висновок є формальним за своїм змістом та ґрунтується лише на переліку фактичних обставин які відбулись в житті як незворотні (а.с. 61 - 62). Натомість, у наданому суду висновку відсутній системний аналіз особистих взаємовідносин заявника і дитини яку він бажає усиновити. Також, висновок не містить дослідження обставин психологічно-емоційного зв`язку заявника із дитиною. Крім того, у висновку відсутня констатація того, що усиновлення дійсно буде відповідати інтересам дитини; при цьому, у висновку застосовано словосполучення «відсутність обставин, які можуть суперечити інтересам дитини». Однак, обставини мають бути такими, що відповідають інтересам дитини. Отже, наданий суду висновок не вказує та не відображає відповідність інтересам [PERSON] його усиновлення заявником. Та обставина, що дитина проживає і формально виховується в сім`ї заявника, відповідно до пункту 1 частини першої статті 213 СК України, також не є безумовною підставою для здійснення усиновлення у даному випадку. Оскільки, мотиви на підставі яких заявник бажає усиновити дитину не ґрунтуються на особистих почуттях сімейних стосунків із характерними проявами щирої та взаємної любові батька і сина, суд переконаний у тому, що усиновлення заявником [PERSON] безперечно не відповідає найвищим інтересам дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до частини другої статті 207 СК України, відсутні підстави для усиновлення заявником дитини своєї дружини, оскільки таке усиновлення не відповідає найвищим інтересам дитини та не забезпечить гармонійні умови її життя. За таких обставин, враховуючи встановлені під час розгляду фактичні дані, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed