Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

18.11.2024 року Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Скрими В.А. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування позовних вимог наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31.08.2018 року Хортицьким районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 281. Спільних дітей подружжя від шлюбу має. Посилаючись на те, що спільне життя сторін не склалося, спільне господарство не ведеться та шлюбні відносини припинилися у липні 2024 року, позивач просить шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 26.11.2024 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16.12.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, за змістом якого позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надавала, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, представник позивача у відповідній заяві просить про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, заперечень проти заочного розгляду справи не вказала, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31.08.2018 року Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 281, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Даних щодо наявності у сторін по справі спільних дітей судом не встановлено. Зі змісту позову вбачається, що сторони фактично припинили подружні відносини з липня 2024 року, сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не порушувалось, тому судом не вирішувалось.

Outcome: approved