Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Директор КУ «Вільшанський дитячий будинок-інтернат» Закарпатської обласної ради в інтересах дитини [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] , [INFO] є дитиною [PERSON] , позбавленої батьківських прав. Адміністрація КУ «Вільшанський дитячий будинок-інтернат» є піклувальном неповнолітньої [PERSON] , самостійно утримує дитину, яка проживає в даному закладі. Враховуючи те, що положеннями чинного законодавства встановлено обов`язок батьків брати участь в утриманні дитини, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідачки аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів доходів відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяв та клопотань не надала. Проти задоволення позову не заперечила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.11.2021 року по справі № 299/4267/21, яке набрало законної сили 03.12.2021 року, гр. [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , дитину передано на опікування до органу опіки та піклування Королівської селищної ради. Згідно рішення виконавчого комітету Драгівської сільської ради № 12 від 04 січня 2023 року, гр. [PERSON] , [INFO] , керівника КУ «Вільшанський дитячий будинок-інтернат» призначено піклувальником дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які зареєстровані та проживають в КУ «Вільшанський дитячий будинок-інтернат», у зв`язку із чим останній є піклувальником неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . КУ «Вільшанський дитячий будинок-інтернат» Закарпатської обласної ради самостійно утримує дитину, яка проживає в даному закладі. Відповідачка участі в утриманні дитини не приймає. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України. Зі змісту та аналізу зазначеної статті слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 грн. При цьому, ч. 1 статті 183 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Згідно з вказаною статтею СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки на теперішній час неповнолітня [PERSON] постійно проживає в КУ «Вільшанський дитячий будинок-інтернат», керівник якого є піклувальником дитини, суд вважає, що позивач в особі керівника даного закладу, має право на отримання аліментів від матері дитини, яка повинна виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином. Даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачкою позивачу аліментів на утримання дитини судом не встановлено. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідачки, стан здоров`я відповідачки. Суд визначає аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідачки [PERSON] , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, з урахуванням вимог щодо рівної участі батьків в утриманні дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідачки відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких причин суд вважає за необхідне присудити аліменти на утримання дитини від дня пред`явлення позову, тобто з 27.01.2025 року. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved