Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договорами. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 грудня 2023 року та 10 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем два укладено кредитні договори. 21 грудня 2023 року, 21 грудня 2023 року та 27 грудня 2023 року між ТОВ "Аванс Кредит" та відповідачем укладено три укладено кредитні договори. 26 грудня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики. Вказані договори укладено шляхом підписання їх електронними підписами. Надалі ТОВ «Стар Файненс Груп», ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступили позивачу право грошової вимоги до відповідача за вказаними договорами на підставі договорів факторингу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови взятих на себе зобов`язань, після відступлення позивачу прав грошових вимог, тобто не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути заборгованість за договорами, а також судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання учасники не з`явились. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи належним чином, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Виходячи з приписів ст.ст.43, 223, 280\~ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 26 грудня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №22363-12/2023 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав позику у сумі 7000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Строк кредиту 100 днів. Процентна ставка становить 2,50% в день. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці Графіку платежів (а.с. 12-17). 10 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №06766-01/2024 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав кредит у сумі 2000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Строк кредиту 100 днів. Процентна ставка становить 2,50% в день. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці Графіку платежів (а.с. 23-28). 21 грудня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №34154-12/2023 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав кредит у сумі 6000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Строк кредиту 120 днів. Процентна ставка становить 2,50% в день. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці Графіку платежів (а.с. 37-42). 27 грудня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №42763-12/2023 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав кредит у сумі 7800,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Строк кредиту 120 днів. Процентна ставка становить 2,50% в день. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці Графіку платежів (а.с. 49-54). 21 грудня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №34449-12/2023 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав кредит у сумі 6300,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Строк кредиту 120 днів. Процентна ставка становить 2,50% в день. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці Графіку платежів (а.с. 56-61). 26 грудня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №4118258 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав позику у сумі 9050,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Процентна ставка становить 3,00% в день. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 3,50% в день. Базова процентна ставка за перший день користування позикою - 22,89%. Знижена процентна ставка з другого дня користування до повернення позики - 0,01%. Строк кредиту 22 дні (а.с. 70-73). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За правилом частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 чст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (частина перша статті 1046 ЦК України). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1ст. 1047 ЦК України). Суд встановив, що договори були укладені сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що вищевказані договори укладено між сторонами в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Сторони погодили, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Отже вказані правочини відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, а укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст. 525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Стар Файненс Груп», ТОВ "Аванс Кредит", ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язання за вищезазначеними договорами виконали у повному обсязі, а саме надали відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору. Порушуючи зазначені приписи законодавства та умови договорів, відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №22363-12/2023 станом на 31.10.2024 року (а.с. 22) заборгованість відповідача становить 24500,00 грн., з яких: - 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 17500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №06766-01/2024 станом на 31.10.2024 року (а.с. 33) заборгованість відповідача становить 7000,00 грн., з яких: - 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 5000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №34154-12/2023 станом на 31.10.2024 року (а.с. 48) заборгованість відповідача становить 24000,00 грн., з яких: - 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 18000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №42763-12/2023 станом на 31.10.2024 року (а.с. 55) заборгованість відповідача становить 24000,00 грн., з яких: - 7800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 23400,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №34449-12/2023 станом на 31.10.2024 року (а.с. 62) заборгованість відповідача становить 25200,00 грн., з яких: - 6300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 18900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики №4118258 від 26.12.2023 станом на 31.10.2024 року (а.с. 81) заборгованість відповідача становить 35575,55 грн., з яких: - 9050,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 26525,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. 29 квітня 2024 року між позивачем та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №29042024-1, на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за кредитним договором №22363-12/2023 згідно з реєстром боржників (а.с. 18-21). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Вказаний акт сторонами підписано 29 квітня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №29042024-1, позивач набув права грошової вимоги до відповідача всього в сумі 24500,00 грн. (а.с. 20, 21). 28 травня 2024 року між позивачем та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №28052024, на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за кредитним договором №06766-01/2024 згідно з реєстром боржників (а.с. 29-32). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Вказаний акт сторонами підписано 28 травня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28052024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача всього в сумі 7000,00 грн. (а.с. 31, 32). 29 квітня 2024 року між позивачем та ТОВ «Аванс Кредит» укладено договір факторингу №29042024, на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за кредитним договором №34154-12/2023 згідно з реєстром боржників (а.с. 43-47). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Вказаний акт сторонами підписано 29 квітня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №29042024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача всього в сумі 24000,00 грн. (а.с. 46, 47). 24 травня 2024 року між позивачем та ТОВ «Аванс Кредит» укладено договір факторингу №24052024, на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за кредитними договорами №42763-12/2023 та 34449-12/2023 згідно з реєстром боржників (а.с. 63-67). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Вказаний акт сторонами підписано 24 травня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24052024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача всього в сумі 56400,00 грн. (а.с. 66, 67). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшли всі права ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Аванс Кредит» щодо вимог до відповідача за вказаними договорами. З моменту отримання прав вимог до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування відсотків за договором та жодних штрафних санкцій. Щодо переходу права вимоги до відповідача за договором факторингу, укладеним з ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суд зазначає наступне. 14 червня 2021 року між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», укладено договір факторингу №14/06/21. Позивач вважає, що на підставі цього договору він набув прав вимоги до відповідача за договором позики №4118258 згідно з реєстром боржників (а.с. 80). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Вказаний акт сторонами підписано 16 травня 2024 року. На думку позивача, відповідно до витягу з реєстру боржників №24 до договору факторингу №14/06/21, він набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 35575,55 грн. (а.с. 79, 80). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається». Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20). Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справі встановлено, що правовідносини за договором позики №4118258 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] виникли 26 грудня 2023 року, тобто значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу №14/06/2021 від 14 червня 2021 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Право вимоги до [PERSON] вказано лише у витязі з реєстру боржників від 16 травня 2024 року, і його не існувало на момент укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року. Вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року не існувало, а відповідно до п. 1.1 за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників. Отже, майбутні вимоги не є предметом договору факторингу від 14 червня 2021 року №14/06/21, тому і право вимоги за договором позики із [PERSON] , який укладено 26 грудня 2023 року не могло входити. При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Жодної визначеної вимоги у ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року не існувало та товариство не могло передбачити, що у 2023 році буде укладено договір із [PERSON] . Крім того, суд враховує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року. Разом з тим, розділом 3 договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року визначено порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1 передбачено, що загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах. Згідно п. 3.2 фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу протягом семи робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта, вказаний у 10 розділі цього договору. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за договором позики від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Також Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" не довело порушення його прав з боку відповідача [PERSON] та наявність у нього права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики № 4118258 від 26 грудня 2023 року, який укладений після відступлення ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» прав вимоги за договором позики, а тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). З огляду на те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договорами щодо повернення коштів та сплати відсотків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами з ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ "Аванс Кредит". У стягненні заборгованості за договором позики, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», слід відмовити. Тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 111900,00 гривень, що становить 75,88 % (111900/147475,55 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2297,65 гривень (3028,00/100 х 75,88%). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial