Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася 19.12.2024 до суду з указаною заявою та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що трудова книжка, видана 01.09.1979 Голобським плодоконсервним заводом Волинської області на ім`я « [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування заяви вказала, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку та з метою оформлення пенсії, 07.11.2024 звернулася до територіального органу ПФУ з заявою про призначення пенсії. Дослідженням наданих заявником документів, ГУ ПФУ Рівненської області виявлено розбіжності в написанні її імені та по батькові у трудовій книжці, у зв`язку з чим, надано відмову про врахування трудового стажу при визначенні пенсії за віком. Так, згідно з паспортом громадянина України, її повне ім`я «[PERSON] », [INFO] . Працевлаштувавшись 01.09.1979 до Голобського плодоконсервного заводу Ковельського району Волинської області, при заповненні трудової книжки повне ім`я заявниці було зазначено російською мовою, та вказано дівоче прізвище « [PERSON] ». Після укладення шлюбу 08.11.1980, заявник змінила прізвище на « [PERSON] ». У свідоцтві про народження та актовому записі про народження ім`я заявниці вказано як « [PERSON] », а у свідоцтві про шлюб « [PERSON] ». У свідоцтві про народження, актовому записі про народження та у свідоцтві про шлюб, по батькові заявника вказано як « [PERSON] », а в актовому записі про шлюб та в паспорті « [PERSON] ». На час заповнення трудової книжки уваги на вказані розбіжності не звертала. Оскільки Голобський плодоконсервний завод припинив свою діяльність і ліквідований, встановлення зазначеного факту неможливе в позасудовому порядку, проте має суттєве значення для заявника для отримання пенсії за віком, а тому вона вимушена звернутися до суду з указаною заявою. Ухвалою суду від 23.12.2024 відкрито провадження в справі в порядку окремого провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, кожен окремо подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Заявник просила задовольнити вимоги, представник заінтересованої особи проти задоволення вимог не заперечувала. Оскільки підстав для відкладення судового засідання, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не встановлено, суд розглянув справу за відсутності учасників процесу, за наявними матеріалами. При цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до даних з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] у с. Байківці Ковельського району Волинської області народилася [PERSON] , про що Радошинською сільською радою Ковельського району Волинської області зроблено актовий запис № 12 (а.с.11, 12). [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Байківці Ковельського району Волинської області, після укладення 08.11.1980 шлюбу зі [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] », про що Радошинською сільською радою Ковельського району Волинської області зроблено відповідний актовий запис № 13. При цьому у свідоцтві про укладення шлюбу по батькові [PERSON] вказано як « [PERSON] », а у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу « [PERSON] » (а.с.13, 14). Як слідує з трудової книжки серії [NUMBER] , заведеної 01.09.1979 Голобським плодовоконсервним заводом, [PERSON] , [INFO] , прийнята на роботу 01.09.1979 на посаду робочої на вказане підприємство. Трудова книжка заповнена російською мовою, повне ім`я її власника вказано « [PERSON] » (мовою оригіналу). Також, у трудовій книжці зроблено виправлення прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » та зроблено запис, що прізвище « [PERSON] » виправлено на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.11.1980, виданого Радошинською сільською радою Ковельського району Волинської області (а.с.8-10). Відповідно до довідки від 30.06.1999 № 18249, до Державного реєстру фізичних осіб 14.12.1996 внесено дані про надання Державною податковою адміністрацією України [PERSON] ідентифікаційного номеру [NUMBER] (а.с.7). Криворізьким районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України Дніпропетровської області 11.03.2002 заявнику видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , де вказано її повне ім`я « [PERSON] », рік народження « [INFO] », місце народження «с. Байківці Ковельського району Волинської області» (а.с.6-7). При досягненні пенсійного віку [PERSON] 07.11.2024 звернулася до ГУПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії та отримала рішення про відмову у призначенні пенсії від 13.11.2024 № 046050016596, де зазначено, що до її страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до записів трудової книжки [NUMBER] , оскільки згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.04.2023 № 00039258600, ім`я не відповідає паспортним даним та в документах по батькові на російській мові не відповідає паспортним даним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Як визначено у п. 12 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявником на підтвердження належності їй трудової книжки надано свідоцтва про народження, про укладення шлюбу, витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та шлюбу, дослідженням змісту яких встановлено розбіжності у написанні імені [PERSON] як « [PERSON] » та « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] ». Співставленням даних документів, зокрема дати народження, місця народження, ідентифікаційного номера особи, вбачається, що вони стосується однієї особи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Таким чином, приймаючи до уваги, що через розбіжності в написанні імені та по батькові заявника [PERSON] у трудовій книжці, що зумовлено перекладом з російської на українську мову із недотриманням правил і принципів міжмовного перетворення власного імені, яке неможливо виправити в позасудовому порядку, з огляду на те, що встановлення факту належності документу заявнику в судовому порядку є єдиним способом, який забезпечить можливість реалізації в повному обсязі права на отримання пенсії, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами, має для заявника істотне юридичне значення і не визначає наступне вирішення спору про право. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у зв`язку з чим, понесені заявником судові витрати в справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved