Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №736932891 від 30.11.2015 року, в розмірі 26526,30 грн, яка виникла станом на 26.06.2019, а також стягнути судові витрати в розмірі 3028 грн по сплаті судового збору та 9200 грн витрат на професійну правову допомогу. Вимоги обґрунтовані тим, що 30.11.2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідач уклали кредитний договір №736932891, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит на споживчі потреби з річною відсотковою ставкою за кредитом 11,99%. Загальний розмір кредиту 15976 грн., строк на який надається кредит 36 місяців. Відповідачу видано кредит, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 26526,30 грн. 26.06.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №736932891 від 30.11.2015 року до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно п.6.2.3 договору права вимоги переходять до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з моменту підписання сторонами цього договору, ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором боржників стосовно їх заборгованості. 29.05.2024 року між ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» уклали договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №736932891 від 30.11.2015 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутність, не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, позов підтримав у повному обсязі. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав факт укладення кредитного договору у листопаді 2015 року. Зазначив, що вносив кошти на погашення заборгованості, також доручав вносити кошти дружині, не виключає, що дружина могла витратити кошти не за призначенням. Вказав, що через деякий час після укладення договору, фінансової установи, в якій він брав кредит не стало, то він не розумів як йому погашати кредит. Не заперечує, що має заборгованість по кредиту, але з часу укладення договору минуло майже десять років, тому вважає, що минули строки для стягнення заборгованості. Також просив зменшити розмір судових витрат, зазначив, що хворіє, не має постійної роботи, тому не спроможний нести відповідні витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 06.12.2024 позивач звернувся до суду з даним позовом. 16.12.2024 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене провадження та призначив справу до судового розгляду на 09.01.2025. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 30.11.2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідач уклали кредитний договір у вигляді заяви №736932891 на отримання кредиту, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит на споживчі потреби з річною відсотковою ставкою за кредитом 11,99%. Загальний розмір кредиту 15976 грн., строк на який надається кредит 36 місяців. Договором також передбачені щомісячні проценти 2,69% від суми кредиту згідно з графіком платежів та пеня 0,3% від загальної суми заборгованості. Відповідно до п.3 договору позичальник доручив ТОРВ «ФК «ЦФР» перерахувати за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів у розмірі 13200 грн АТ «Дельта Банк», призначення: погашення кредиту; у розмірі 2376 грн ПАТ «Страхова компанія «ТАС», призначення: оплата страхового платежу за договором страхування; у розмірі 400 грн ТОВ «майСейфеті», призначення: оплата за пакет послуг. Договір підписаний власноручним підписом позичальника. Згідно графіку платежів граничний термін погашення заборгованості 29.11.2018 року. За весь період кредиту річні проценти становлять 3120,08 грн, щомісячні проценти - 15471,36 грн. 26.06.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №736932891 від 30.11.2015 року до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до виписки з додатку №1 до договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №736932891 від 30.11.2015 року в загальному розмірі 25949,85 грн, з яких 7346,58 грн залишок по тілу кредиту, 1458,31 грн залишок по відсотках, 9156,96 залишок по комісіях, 7988 залишок заборгованості за штрафними санкціями. 29.05.2024 року ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» уклали договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №736932891 від 30.11.2015 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем. ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 30.11.2015 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем. Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу № 29/05/2024 від 29.05.2024 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №736932891 від 30.11.2015 року в загальному розмірі 25949,85 грн, з яких 7346,58 грн залишок по тілу кредиту, 1458,31 грн залишок по відсотках, 9156,96 залишок по комісіях, 7988 залишок заборгованості за штрафними санкціями. Згідно довідки ТОВ «ФК «ЦФР» №3480579-SG від 16.07.2019 року про рух коштів по кредитному договору № 736932891 від 30.11.2015 сума несплаченого боргу станом на 26.06.2019 складає 17961,85 грн, пеня та неустойки 7988 грн. Згідно розрахунку заборгованості станом на 26.06.2019 прострочена заборгованість за кредитом становить 7346,58 грн, прострочена заборгованість за відсотками 1458,31 грн, прострочена плата за управління - 9156,96 грн, за штрафом/пенею 7988 грн. На підтвердження встановлених обставин позивачем надано: копію заяви №736932891 від 30.11.2015 року на отримання кредиту; графік платежів, копію договору відступлення права вимоги №20190626 від 26.06.2019 року; копію договору факторингу №29/05/2024 від 29.05.2024 року, виписки до договорів про розмір заборгованості [PERSON] , що уступається, довідку про рух коштів, розрахунок заборгованості; копію договору про надання правничої допомоги №03/07-24 від 03.07.2024 року, копію паспорта відповідача. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2\~ст.1048 Цивільного кодексу України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що відповідач [PERSON] підписав заяву №736932891 від 30.11.2015 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідно до умов якої отримав кредитні кошти у розмірі 15976 грн та взяв на себе зобов`язання сплачувати щомісячний платіж згідно з графіком платежів; щомісячні проценти у розмірі 2,69% від суми кредиту, згідно з графіком платежів; річні проценти в розмірі 11,99% від суми кредиту, згідно з графіком платежів; щоденну пеню в розмірі 0,3% від загальної суми прострочення. Інших зобов`язань позичальника, в т.ч. зобов`язання сплачувати плату за управління, підписаною позичальником заявою №736932891 від 30.11.2015 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», не передбачено. Згідно розрахунку заборгованості, складеного станом на 26.06.2019, сума простроченої заборгованості [PERSON] на вказану дату складає 25949,85 грн, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 7346,58 грн, прострочена заборгованість за відсотками 1458,31 грн, прострочена плата за управління 9156,96 грн, за штрафом/пенею 7988 грн. [PERSON] не виконав умов договору - заяви №736932891 від 30.11.2015 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», внаслідок чого має заборгованість Суд зауважує, що прострочена плата за управління у розмірі 9156,96 грн, нарахована позивачем безпідставно, оскільки кредитним договором, укладеним з первісним кредитором у виді заяви №736932891 від 30.11.2015 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», не передбачена така умова договору, як встановлення плати за управління кредитом, а тому прострочена плата за управління у розмірі 9156,96 грн стягненню з відповідача не підлягає. Звертаючись до суду, позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 26526,30 грн. Згідно виписок з додатку до договору про відступлення прав вимоги та договору факторингу первісний кредитор ТОВ «ФК «ЦФР» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» передало ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» право вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 25949,85 грн, заявлення до суду вимоги у розмірі 26526,30 грн не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, в т.ч. розрахунком. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що з часу укладення кредитного договору пройшло майже 10 років. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена, або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч.1 ст.258. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 березня 2020 року № 1236 (зі змінами) на території України введено карантин з 12 березня 2020 року, дію якого припинено 30 червня 2023 року. Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти. Згідно п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Первісний кредитор та відповідач уклали кредитний договір 30.11.2015 року строком на 36 місяців. Згідно графіку платежів, підписаного сторонами, граничний термін виконання зобов`язань позичальника по поверненню кредитних коштів та відповідної плати за користування кредитними коштами 29.11.2018 року. Отже строк звернення з вимогою про стягнення пені, передбаченої п.2 кредитного договору завершився 30.11.2019 року, а строк звернення з вимогою про стягнення заборгованості за простроченим кредитом та відсотками завершився 30.11.2021 року. Із вказаним позовом позивач звернувся 06.12.2024 року, загальний строк позовної давності (3 роки), який передує зверненню особи до суду з вказаним позовом в цій справі починається з 06.12.2021 року, скорочений строк позовної давності (1 рік) , який передує зверненню особи до суду з вказаним позовом в цій справі починається з 06.12.2023 року Проте, на той час в Україні (в грудні 2021 року та в грудні 2023 року) вже діяв встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, а відтак строки позовної давності згідно п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України продовжився на строк дії карантину, який закінчився 30 червня 2023 року, а з 24 лютого 2023 року - продовжився на строк дії воєнного стану, який діє до теперішнього часу. Відтак, з 12 березня 2020 року строк позовної давності (загальний та скорочений) є продовженим і не сплив щодо вимог, які передують періоду за три роки та за один рік до початку карантину в Україні. Таким чином, строк позовної давності в цій справі не настав. Разом з тим, з відповідача підлягає стягненню пеня за один рік, починаючи з 30.11.2017 по 29.11.2018 року включно, що, згідно розрахунку складає 6258,94грн (7273,85-1014,91). Оскільки боржник свої зобов`язання за даним кредитним договором не виконав, то розмір заборгованості за цим договором становить 15063,83 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 7346,58 грн, прострочена заборгованість за відсотками 1458,31 грн, заборгованість за штрафом/пенею - 6258,94грн, яка підлягає стягненню на користь позивача, котрий набув права вимоги на підставі договору факторингу № 29/05/2024. Розподіл судових\~витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України розподілу підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, що складає 1695,68 грн (від 56%) задоволених вимог (15063,83:26526,30х100%) У зв`язку з частковим визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50% судового збору (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) в розмірі 847,84 грн. Решта судового збору в розмірі 847,84 грн. підлягає стягненню з відповідача. Згідно із положеннями ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 9200 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03 липня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 та копію платіжної інструкції №4938 від 01.10.2024. 03 липня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Литвиненко О.І. укладено договір про надання правничої допомоги № 03-07/24. Згідно акта приймання-передачі наданих послуг до договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року, складеного 15.07.2024 року та підписаного сторонами, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» прийняло послуги, надані [PERSON] ,в т.ч.\~надання первинної консультації, вартість якої становить 1000 грн (витрачений час\~0,5 год); правовий аналіз документів у замовника у справі, вартість якої становить 4000 грн (витрачений час\~2 год.); підготовка та подання позовної заяви про стягнення заборгованості, вартість якої становить 4200 грн (витрачений час\~2,1 год.). Однак при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Розгляд справи проведено без участі сторін. Із акта приймання передачі наданих послуг до договору про надання юридичних послуг послуги, які надавалися адвокатом складаються з складання та підготовки позовної заяви, надання усної консультації та правовий аналіз документів. Виходячи з принципу реальності витрат на професійну правничу допомогу в даній справі, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 4000 грн. Отже з відповідача слід стягнути 1240 грн (56% від 4000 грн) витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, решту витрат покласти на позивача.

Outcome: partial