Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 жовтня 2023 року на перехресті вулиць Кульпарківська та Ранкова у м. Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода (надалі по тексту - ДТП), за участі автомобіля марки Honda Civic д.н.з. [NUMBER] під його, позивача, керуванням та електросамоката Bike Now під керуванням [PERSON] . Через порушення [PERSON] за п.п. 1.5; 2.3 (д); 10.1; 11.13 ПДР України, його, позивача, автомобілю завдані матеріальні збитки у вигляді механічних пошкоджень транспортного засобу. Відповідно до Висновку експерта №148 за результатами проведення судової авто - товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Honda Civic д.н.з. [NUMBER] , виявлених при обстежені 08.12.2023р., внаслідок пошкодження 10.10.2023р. становить 15 946 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок шість) гривень 22 коп. Зазначає, що вина [PERSON] щодо пошкодження транспортного засобу встановлена та підтверджена Результатами перевірки Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області від 30 листопада 2023 року № 23663/41/12/02-2023, відтак вартість відновлювального підлягає відшкодуванню особою, винною у вчиненні ДТП. З огляду на те, що на момент вчинення ДТП [PERSON] не досягнув 16-річного віку, після якого настає адміністративна відповідальність, останній не притягнений до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відтак, в порядку ст.1179 КУпАП, просить стягнути вартість відновлювального ремонту та судові витрати з [PERSON] , а в разі відсутності в нього майна, з його батьків. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06 травня 2024 року відкрито спрощене провадження та призначено справу до судового розгляду. В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, представник позивача - адвокат Крюкова Н.І. подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача у зв"язку з черговою неявкою відповідачів в судове засідання, позов підтримує, просить задоволити. Відповідачі в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, представник відповідачів - адвокат Медвідь В.О. в черговий раз подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Разом з тим відзив на позовну заяву чи будь - які інші письмові пояснення та заперечення відповідачів в матеріалах судової справи відсутні. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.210 ЦПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. З урахуванням розумних строків розгляду справи, відсутністю відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе провести розгляд цивільної справи за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є власником транспортного засобу Honda Civic д.н.з. [NUMBER] . В матеріалах справи міститься довідка за підписом начальника ВРОМ ДТП УПП у Львівській області ДПП І. Бесаги про результати проведеної перевірки матеріалів ДТП, яка мала місце 10.10.2023р. на перехресті вулиць Кульпарківська та Ранкова у місті Львові. Згідно довідки, 10.10.2023р. в м. Львові на перехресті вул. Кульпарківська та вул. Ранкова відбулося зіткнення за участі автомобіля марки Honda Civic, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та електросамоката Bike Now під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а також водій електросамоката [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Згідно цієї ж довідки, в ході проведення перевірки дослідивши матеріали справи та всі наявні докази зроблено висновок, що [PERSON] , керуючи електросамокатом Bike Now, своїми діями створив небезпеку для руху, що завдало матеріальних збитків, створив загрозу безпеці дорожнього руху, здійснюючи рух по тротуару та в подальшому здійснивши раптовий виїзд на проїзну частину при цьому не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоду чи небезпеку іншим учасникам руху, чим порушив вимоги п. п. 1,5; 2.3 (д); 10.1; 11.13 ПДР України. Враховуючи той факт, що на момент ДТП [PERSON] , [INFO] , не досягнув 16-річного віку, після якого настає адміністративна відповідальність відповідно до ст.12 КУпАП, тому не видається можливим притягнути останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Крім того, матеріали скеровано до Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області для проведення перевірки та вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей». Відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 05.03.2024р. в адміністративній справі №465/259/24 провадження у справі про вчинення [PERSON] , матір"ю [PERSON] , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, закрито у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування позовних вимог щодо вартості матеріальних збитків, спричинених діями [PERSON] , до позовної заяви долучено висновок експерта №148, складений 12.12.2023р., за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, за подій, які мали місце 10.10.2023р. Згідно висновку експерта, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Honda Civic реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження 10.10.2023р. при обстеженні 08.12.2023р. становить 15 946 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок шість) гривень 22 коп. За загальними положеннями ЦПК України, на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивачем, з покликанням на матеріали справи, доведено та підтверджено належними і достатніми доказами факт настання дорожньої - транспортної пригоди, у якій винний гр. [PERSON] . Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормами ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Згідно ч.2 ст.1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Таким чином, оскільки неповнолітній [PERSON] спричинив матеріальну шкоду позивачу шляхом пошкодження його транспортного засобу, то як сам неповнолітній [PERSON] , так і його батьки повинні нести цивільно - правову відповідальність. Суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані відповідачем. Відповідачами не долучено будь - яких доказів, які б спростовували наявні в матеріалах справи документи, чи докази, котрі свідчать про те, що в даних документах наявні неповні, недостовірні дані з приводу обставин ДТП та встановлення розміру шкоди, яка має бути виплачена позивачу. Для спростування доводів позову відповідачі не подали належних і допустимих доказів, визначених законом, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалися. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. До позовної заяви долучено копію платіжної інструкції № 0.0.3346530239.1 від 08.12.2023р., з якої вбачається, що позивач поніс витрати на проведення експертизи в розмірі 5 000 (п"ять тисяч) гривень 00 коп. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). На підставі викаденого,

Outcome: approved