Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Представник ТзОВ "Діджи Фінанс» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що в особистому кабінеті ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», [PERSON] подав заяву на отримання кредиту, таким чином 17.03.2021 відповідач уклав Договір споживчого кредиту №10003383513 з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», (первісний кредитор), відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 5000 грн. Товариство належним чином виконало умови Договору надавши позичальнику грошові кошти у безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником. 05.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором щодо відповідача. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 22344 грн., яку і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 24.10.2024 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 09.12.2024 здійснено перехід до розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що надіслав заяву. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення кореспонденції, яка повернулася на адресу суду з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» та публікацією оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. За ст.128 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, підстав для відкладення розгляду справи немає. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено , що 17.03.2021 між [PERSON] та ТОВ «ФК "Інвест фінанс» укладено Договір №10003383513 про надання споживчого кредиту. Згідно умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн., строк надання кредиту 30 днів, до 16.04.2021. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 624,15% річних, орієнтовна вартість кредиту складає - 7565 грн. Договором передбачена пролонгація кредиту. Даний Договір укладено у електронній формі. Сторони погодили також графік платежів. (а.с.26-31). Підтвердженням вчинення електронного правочину у формі електронного документа є Пропозиція укласти електронний договір (оферта) та Заява про прийняття оферти (акцепт) (а.с. зворот -31-33). Відповідно до інформаційної довідки, наданої ТОВ «Платежі Онлайн» від 14.12.2022, через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція - видача кредиту, номер транзакції 31599-20444-56083, сума транзакції - 5000 грн., дата та час проведення - 17.03.2021 16:40:45 год., номер карти [NUMBER] , Банк-емітент - Приват Банк» (а.с.40). Згідно розрахунку заборгованості за період з 17.03.2021 по 16.10.2021 наданого первісним кредитом за Кредитним договором №10003383512, у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 22344 грн. (а.с.18-20). Також судом встановлено, що 05.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором №10003383513 щодо відповідача (а.с.34-38). Відповідно до Додатку №1 до Договору, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22344 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за тілом та 17344 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.13). Після відступлення права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань. [PERSON] було надіслано досудову вимогу про погашення заборгованості за Договором про споживчий кредит №10003383513, що підтверджується листом №3245117093-АВ від 27.06.2024 (а.с.43). Згідно наказу №15-04-2024-1 від 15.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Інвест Фінанс» (а.с.45). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною першоюст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. У відповідності дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1.Суд робить висновок, що між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 17.03.2021 Кредитного договору №10003383513. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн. і у нього виникло зобов`язання повернути його, у розмірах та у строки, зазначені в кредитному договорі. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту. Доказів повної або часткової сплати заборгованості за тілом кредиту суду не надано. 5.2.Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачаться, що відсотки за кредитним Договором нараховані первісним кредитором за період з 17.03.2021 по 16.10.2021 у загальному розмірі 17344 грн., однак згідно п.1.3 Договору строк його дії складає 30 днів. Сторони погодили, що строк дії договору може бути продовжено в порядку та на умовах перебачених п.4 Договору, де передбачена його пролонгація з ініціативи позичальника. Оскільки строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів, а доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту, (зокрема виконав умови необхідні для продовження строку дії передбачені в п.4 Договору, а Товариство акцептувало дану пропозицію) матеріали справи не містять, таким чином, нарахування відсотків за період понад строк кредитування є незаконним. З урахуванням наведенного, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 4065 грн. нараховані за Базовою процентною ставкою у розмірі 2,71% за 30 днів, враховуючи, що позичальник продовжив користуватится кредитом понад строк, встановлений п. 1.3. цього Договору, без укладення відповідної угоди про продовження строку кредиту, що відповідає умовам та строку дії кредитного договору. В підсумку, суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.3. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «Діджи фінанс» витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., підтверджуються матеріалами справи: договором №42649746 про надання правничої допомоги від 01.04.2024 (а.с.23-25); Додатковою угодою №10003383513 до Договору №42649746 про надання правової допомоги, (а.с.39); актом про підтвердження надання правничої допомоги адвокатом від 16.09.2024 (а.с.11); детальним опис робіт виконаних адвокатом Білецьким Б.М., (а.с.21), свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю адвоката Білецького Б.М. серії КС №5618/10 (а.с.48). Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то витрати на правову допомогу підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 5.4. Отож, згідно ст. 137,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог по сплаті судового збору, що становить 982,78 грн. (9065 грнх2422,40грн/22344грн.) та витрати на правову допомогу в розмірі 2434,21 грн.(9065грн.х6000/22344 грн).

Outcome: partial