Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

В травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому просила стягнути із відповідача на користь повнолітньої доньки [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 12000 грн, щомісячно, з відповідним здійсненням щомісячної індексації, починаючи із 01.01.2024 до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтування позову зазначено, що в період із 08.06.2005 по 26.12.2006 позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . На даний момент донька досягла повноліття та навчається за денною формою навчання на контрактній основі в Українському католицькому університеті. Вартість навчання в зазначеному університеті складає 110000 грн на рік, а також донька отримує платну освітню послугу, вартість якої складає 80000 грн на рік, та яка включає в себе проживання у гуртожитку. Позивач вказує, що після розлучення донька проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Однак, позивач не може утримувати доньку самостійно, оскільки, має на утриманні ще одну доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що у зв`язку із навчанням донька не має можливості працевлаштуватися, та самостійно себе утримувати, а відповідач, в свою чергу, є працездатним, однак, на даний час будь-якої матеріальної допомоги доньці не надає, хоча має таку можливість та має офіційний дохід. З огляду на те, що витрати доньки на місяць, в тому числі, по оплаті за навчання в університеті, за додаткові заняття з англійської мови, витрати на проїзд, на лікування та заняття спортом орієнтовно складають 36600 грн., а відтак позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом про стягнення із відповідача на користь доньки аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 12000 грн., щомісячно, що забезпечить, на преконання позивача, адекватну та посильну участь батька у виконанні обов`язку із утримання дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2024, позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 14.06.2024, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. З огляду на викладене, а також з огляду на розумні строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі 08.06.2005 по 26.12.2006, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 08.06.2005, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №334 та копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.12.2006, актовий запис №718. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка на даний час досягла повноліття. [PERSON] досягла повноліття та, відповідно до довідки Українського католицького університету № 428 від 05.04.2024, є студенткою Українського католицького університету, де навчається на платній основі за першим (бакалаврським) рівнем освіти за спеціальністю Право, форма навчання - денна. Дата початку навчання 04.09.2023, термін закінчення 30.06.2027. При цьому, як в вбачається з копії договору про навчання, укладеного від імені [PERSON] її законним представником [PERSON] вартість освітньої послуги за перший рік навчання 2023-2024 складає 110000 грн. Досліджуючи питання про доходи сторін по справі суд встановив наступне. З інформації про доходи [PERSON] за період з 1 по 3 квартал 2024 року, виданої ДПС України від 03.02.2025 вбачається, що останній проходить військову службу в ЗСУ та за вказаний період він отримав дохід в загальному розмірі 377 694, 87 грн. З довідки про доходи [PERSON] , виданої Офісом Генерального прокурора від 09.02.2024 вбачається, що остання працює на посаді начальника відділу аналітичної роботи та організації виконання рішень ЄСПЛ та її заробіток за період з січня 2023 по грудень 2023 року складає 1 305 538, 19 грн. Із наданих відповідачем копій платіжних інструкцій вбачається, що останнім, періодично здійснюються перекази коштів доньці [PERSON] . Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні суми, яку потребує дочка відповідача на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та позивачки, та, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час повнолітня донька сторін по справі продовжує навчання на денній платній формі, та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням (оплата за навчання, проживання у колегіумі, харчування, одяг та взуття, проїзд). Також, суд вважає, що витрати на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. При цьому, донька сторін, навчаючись на денній формі навчання, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, є військовослужбовцем, отримує дохід, з матеріалів справи не вбачається даних про незадовільний стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої доньки у повному обсязі. Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача на користь доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 12000 грн, вказуючи на те, що орієнтовно витрати доньки на місяць, в зв`язку із навчанням, складають 36000 грн, однак, достатніх та переконливих доказів на підтвердження саме зазначеної суми витрат щомісяця до матеріалів справи не долучено. Проте, судом приймається до уваги те, що повнолітня донька сторін інших доходів немає, а відтак потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які за законом в рівних частинах зобов`язані виконувати свій обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка навчається. Крім цього, суд враховує те, що відповідачем не надано доказів відсутності матеріальної можливості утримувати доньку, як і не надано суду доказів незадовільного стану здоров`я, тощо, які б унеможливлювали надання такої допомоги. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач мають стабільний офіційний дохід, та відповідач перераховує кошти доньці, однак, доказів того, що сплата цих коштів здійснюється відповідачем постійно та системно, матеріали справи не містять. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує те, що станом на дату звернення із цим позовом, згідно вимог Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу із 01.01.2024 становить 2920 грн в місяць, а станом на час розгляду даного спору, відповідно до вимог Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну особу із 01.01.2025 становить 3028 грн в місяць Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішення суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Отже, законодавець визначив, що визначення аліментів у твердій грошовій сумі можливо за вибором того з батьків, разом з ким проживає дитина. Судом встановлено, що донька сторін проживає разом із позивачем в м. Києві, та в період навчання проживає за місцем знаходження навчального закладу, а тому суд вважає, що аліменти можливо визначити у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що в ч. 3 ст. 199 СК України законодавцем визначено можливість стягнення аліментів безпосередньо на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а тому суд вважає, що одержувачем аліментів необхідно зазначити саме доньку сторін [PERSON] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання є обґрунтованими, однак, вирішуючи питання про їх вид та розмір, суд, зваживши встановлені обставини, надані стороною позивача та відповідача докази, а також приймаючи до уваги визначений законом обов`язок обох батьків в рівних частинах надавати матеріальну допомогу своїй дитині на навчання, вважає за доцільне стягнути із відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 9000 грн, відмовивши у стягненні решти заявленої суми, що відповідає вимогам законодавства та забезпечить належні умови та потреби дитини для навчання. При цьому, визначаючи розмір аліментів в зазначеній сумі судом враховано положення ст. 200 СК України, за приписами якої обов`язок по утриманню дитини, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків, та враховано, що такий розмір аліментів майже в три рази більший за прожитковий мінімум на одну особу, який визначений законодавцем, як на час подачі позову, так і на час розгляду даного спору, а з урахуванням обов`язку надання і матір`ю матеріальної допомоги своїй доньці у такому ж розмірі, то це є достатнім матеріальним забезпеченням дитини на період навчання. Стягнення аліментів у зазначеному розмірі, на переконання суду, забезпечить захист інтересів дитини, оскільки вона буде забезпечена матеріальним утриманням від батька, з яким не проживає, що гарантовано як нормами національного, так і нормами міжнародного законодавства, а також стягнення аліментів у такому розмірі з огляду на дохід відповідача не порушить прав, останнього, та забезпечить рівність батьків в утриманні дитини. Крім того, на підставі статті 191 СК України, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів від дня пред`явлення позову, оскільки, стороною позивача не доведено достатніми доказами підстави, з якими закон пов`язує можливість присудження аліментів за минулий час, а тому в частині вимоги позивачки про стягнення аліментів із 01.01.2024 року, суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, тобто із 28.05.2024. Суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), а тому сума судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню із відповідача на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: partial