Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] 20853,19 грн завданої шкоди у порядку регресу. В обґрунтування позову вказав, що 15.02.2023 у м. Київ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Ssan Yong Rexion, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen, реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Рокитнянського районного суду Київської області відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України, яке відповідно до пп. а) п.41.1 ст. 4 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовує шкоду заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність, здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату у розмірі 19 153,19 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 20 813,19 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача всю завдану шкоду. Посилаючись на приписи ст. 993, 1166, 1191 ЦК України, позивач просив стягнути із відповідача вказану суму виплаченого страхового відшкодування. Ухвалою від 29.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 24.02.2025 постановлено справу слухати заочно. Представник позивача просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Заперечень проти ухвалення заочного рішення не подав. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (п.3 ч. 8 ст 128 ЦПК України), заяв про розгляд справи у його відсутності суду не надавав. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 16.05.2023 по справі № 375/613/23, відповічача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що \~15.02.2023\~близько 13\~години у\~м.\~Київ по\~вул.\~Євгена Коновальця,\~5,\~водій [PERSON] \~керуючи автомобілем\~марки SsangYong\~Rexton,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~не впорався\~з керуванням\~транспортного засобу\~та допустив\~зіткнення з\~автомобілями:\~Volkswagen\~Polo,\~д.н.з\~ [NUMBER] під\~керуванням водія\~ [PERSON] ,\~Mitsubishi\~L\~200,\~н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~водія [PERSON] ,\~(громадянина\~Німеччини),\~Hyundai\~Accent,\~д.н.з.\~ [NUMBER] під\~керуванням водія\~ [PERSON] ,\~який був\~припаркований на\~тротуарі,\~та Volkswagen\~Touran,\~д.н.з.\~ [NUMBER] під\~керуванням водія\~ [PERSON] ,\~який також\~був припаркований\~на тротуарі.\~У результаті\~ДТП водія\~ [PERSON] \~було госпіталізовано\~з діагнозом:\~ЗЧМТ,\~ЗТГК,\~ЗТЖ.Судом було визнано винним відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. За даними МТСБУ, відомості про статус поліса і страховика за транспортним засобом із реєстраційним номером [NUMBER] станом на 15.02.2023 інформація відсутня. 16.02.2023 [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної її автомобілю, Volkswagen Touran, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу було встановлено факт пошкодження вказаного автомобіля. Відповідно до звіту про оцінку № 368 від 06.03.2023, вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля Volkswagen Touran, реєстраційний номер [NUMBER] становить 21352,00 грн із ПДВ. Відповідно до акту виконаних робіт від 07.03.2023 роботи з огляду та складання калькуляції було виконано ФОП [PERSON] на загальну суму 1700 грн. Вказані кошти було перераховано виконавцю 16.03.2023. Згідно із наказом МСТБУ від 08.06.2023 було постановлено виплатити на користь [PERSON] 19153,19 грн за шкоду, заподіяну в результаті ДТП. Відповідно до платіжного доручення № 971970 від 09.06.2023 19153,19 грн було сплачено на користь [PERSON] . У зв`язку із тим, що відповідач виплачене страхове відшкодування позивачу не повернув, позивач звернувся до суду із позовом про примусове стягнення цих коштів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків. На переконання суду, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, є заснованими на суброгації, тобто переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно п.\~40.3.\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~який діяв\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин,\~МТСБУ має\~право залучати\~аварійних комісарів,\~експертів або\~юридичних осіб,\~у штаті\~яких є\~аварійні комісари\~чи експерти,\~у порядку,\~встановленому Уповноваженим\~органом для\~визначення причин\~настання страхового\~випадку та\~розміру збитків\~у випадках,\~передбачених у\~статті 41\~Закону. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Матеріалами справи не підтверджується, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована. Матеріали справи також не містять інших доказів, які б свідчили про те, що відповідач звільняється від відшкодування збитків, спричинених ДТП, як це, зокрема, передбачено ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що порядок обрахунку суми страхового відшкодування та її виплати [PERSON] повністю підтверджено матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З урахуванням наявності постанови Рокитнянського районного суду Київської області, якою відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та яка набрала чинності, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач не є винним у скоєнні ДТП, в результаті якої було заподіяно матеріальну шкоду забезпеченому транспортному засобу, який належить [PERSON] . За таких обставин суд дійшов висновку, що після виплати страхового відшкодування згідно закону, до позивача, у межах такої виплати, перейшло право вимоги (суброгації) до відповідача, який є відповідальним за заподіяні збитки. Загальна сума здійснених позивачем виплат становить: 19153,19 + 1700 = 20853,19 грн. А тому позов слід задовольнити повністю. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved