Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що [PERSON] 16 лютого 2025 року було доставлено до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів необхідність примусової госпіталізації хворої зумовлюється її небезпекою для себе та оточуючих. У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр Черних О.М. просила задовольнити заяву та госпіталізувати [PERSON] , пояснивши, що [PERSON] останнім часом стала дратівливою, не спить вночі, в день госпіталізації була у салоні краси і поводила себе неадекватно, чіплялась до людей на вулиці, у перші дні перебування в лікарні на контакт із лікарями не йшла. Лікар-Психіатр також пояснила, що [PERSON] , крім іншого, також не може забезпечувати свої життєві потреби. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно зараз переживає важкі часи, але вважає, що усі твердження лікаря-психіатра є перебільшенням. Стверджує, що її психічний стан задовільний, хоча на момент госпіталізації вона дійсно перебувала у збудженому стані і визнає, що потребувала допомоги. Не заперечувала проти лікування, проте просила проводити лікування амбулаторно. Адвокат Павловський Є.Г. в судовому засіданні підтримав думку [PERSON] та просив відмовити у задоволенні заяви, також надав власні письмові заперечення на заяву про примусову госпіталізацію. Прокурор в судовому засіданні підтримувала заяву про примусову госпіталізацію. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було госпіталізовано 16 лютого 2025 року до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради за направленням виданим 16 лютого 2025 року лікарем-психіатром Свіріним КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР після її особистого огляду. Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При обстеженні психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим доступна вкрай формальному мовному контакту, не називала своє ім`я, прізвище та місце проживання. Негативістична, закриває очі, метушлива, дратівлива, чинила супротив медичному огляді, під час огляду раптово починала сама з собою розмовляти, збуджена, агресивна, кричить, мислення паралогічне, аморфне, до свого стану критична. Хворій постановлено діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії F22.0. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. До письмових\~заперечень адвоката\~Павловського Є.Г.\~про те,\~що у\~заяві та\~доданих до\~неї документів\~не доведено\~критерії,\~які можуть\~слугувати для\~примусової госпіталізації\~ [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги суд ставиться критично, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що остання виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, а тому суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п. "е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Outcome: approved