Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

04.11.2024 до суду надійшла заява [PERSON] від 31.10.2024, заінтересована особа Оратівська селищна рада Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що [INFO] в с. Бугаївка Вінницького (раніше Оратівського) району Вінницької області помер батько заявниці [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,2990 га, кадастровий номер - 3221282400:07:017:0001, що розташована на території Заворицької сільської ради Броварського району Київської області та земельна ділянка площею 0,5795 га, кадастровий номер - 3221282400:08:011:0003, що розташована на території Заворицької сільської ради Броварського району Київської області, За життя батько заявниці, [PERSON] , заповіту не склав. Заявниця прийняла спадщину після смерті батька шляхом спільного проживання зі спадкодавцем станом на час відкриття спадщини у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки її батько, [PERSON] , якого 14 березня 2008 року було знято з реєстрації його постійного місця проживання, з березня 2008 року по день смерті [INFO] , тобто один рік та три місяці, проживав разом із нею в [ADDRESS] , проте не зареєструвався за місцем свого фактичного проживання. Однак, оформити спадкові права в нотаріальному порядку [PERSON] позбавлена можливості, оскільки у встановлений законодавством строк вона не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а також у зв`язку з відсутністю доказів її постійного проживання із спадкодавцем, що підтверджують фактичне прийняття нею спадщини. За вказаних обставин, для подальшого оформлення спадкових прав виникла необхідність встановлення факту постійного проживання заявниці (спадкоємця) зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 08.11.2024 відкрито провадження у справі № 141/710/24 та призначено судове засідання на 10.12.2024, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Броварську міську раду Броварського району Київської області, витребувано у приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Грищенко В.В. інформацію щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та інформацію щодо внесення реєстраційного запису про посвідчення заповіту [PERSON] до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ. Судове засідання, призначене на 10.12.2024, було відкладено на 14.01.2025, у зв`язку з ненадходженням інформації щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] та відомостей щодо внесення реєстраційного запису про посвідчення заповіту [PERSON] до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ, а також у зв`язку з неявкою представника заінтересованої особи Броварської міської ради Броварського району Київської області та ненаданням заінтересованою особою письмових пояснень щодо поданої заяви [PERSON] від 31.10.2024 про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою суду від 14.01.2025 задоволено клопотання Броварської міської ради № 1.12.4-15/01/22511 від 05.12.2024 про заміну заінтересованої особи та залучено до участі у цивільній справі № 141/710/24 в якості заінтересованої особи Калитянську селищну раду Броварського району Київської області замість заінтересованої особи Броварської міської ради Броварського району Київської області та відкладено розгляд цивільної справи № 141/710/24 на 06.02.2025. Судове засідання, призначене на 06.02.2025, було відкладено на 20.02.2025, у зв`язку з неявкою представника заінтересованої особи Калитянської селищної ради Броварського району Київської області та ненаданням заінтересованою особою письмових пояснень щодо поданої заяви [PERSON] від 31.10.2024 про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявниця [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання 20.02.2025 не з`явилась. При цьому, 20.02.2025 до суду надійшла заява [PERSON] від 20.02.2025 про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Заінтересована особа Оратівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання 20.02.2025 не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 18.11.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява Оратівської селищної ради від 15.11.2024 про розгляд справи № 141/710/24 без участі представника селищної ради, у якій також зазначено, що проти задоволення заяви [PERSON] заінтересована особа не заперечує. Заінтересована особа Калитянська селищна рада Броварського району Київської області, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання 20.02.2025 також не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 06.02.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява заінтересованої особи від 06.02.2025 про розгляд справи № 141/710/24 без участі представника селищної ради, у якій також зазначено, що проти задоволення заяви [PERSON] заінтересована особа не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/710/24, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] заявниця [PERSON] народилась [INFO] , у графі «Батько» записано [PERSON] , у графі «Мати» записано [PERSON] . Як убачається із довідки про укладення шлюбу № А-00606, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 01.10.1999, актовий запис № 176. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Вказаний шлюб розірваний. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.09.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON] помер [INFO] у с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області, про що в Книзі реєтрації смертей 22.09.2009 зроблено відповідний актовий запис за № 47. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у складі якої наявне нерухоме майно. Відповідно до державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 347581, виданого 29.12.2012 Броварською районною державною адміністрацією та відділом Держземагенства у Броварському районі, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,2990 га, яка розташована на території Заворицької сільської ради Броварського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221282400:07:017:0001. Згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 347582, виданого 29.12.2012 Броварською районною державною адміністрацією та відділом Держземагенства у Броварському районі, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,5795 га, яка розташована на території Заворицької сільської ради Броварського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221282400:08:011:0003. Як убачається з довідки Оратівської селищної ради № 26-247 від 17.11.2023, батько [PERSON] - [PERSON] , який народився [INFO] , на день смерті [INFO] проживав без реєстрації в [ADDRESS] . Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79280637 від 25.11.2024, у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо внесення реєстраційного запису про посвідчення заповіту [PERSON] до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79280657 від 25.11.2024, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. Разом з тим, згідно заяви про відмову від спадщини від 24.09.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 16-3, [PERSON] (рідна сестра заявниці) повідомляє, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання якого було [ADDRESS] , та після його смерті залишилось спадкове майно. [PERSON] зазначає, що спадщину після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] не приймала, на неї не претендує, звертатись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не буде. Також відповідно до заяви про відмову від спадщини від 24.09.2024, зареєстрованої в реєстрі за № 17-3, [PERSON] (мати заявниці) повідомляє, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання якого було [ADDRESS] , та після його смерті залишилось спадкове майно. [PERSON] зазначає, що спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , не приймала, на неї не претендує, звертатись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не буде. Як убачається із роз`яснення приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Грищенко В.В. № 193/01-16 від 17.09.2024, у зв`язку з тим, що заявницею не було подано заяву про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також у зв`язку із відсутністю доказів постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вона вважається спадкоємцем, який спадщину не прийняв. Також у роз`ясненні зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, або встановити факт постійного проживання з померлим на день смерті. Допитані в судовому засіданні 14.01.2025 свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] , батько заявниці [PERSON] , з березня 2008 року до дня своєї смерті [INFO] постійно проживав в [ADDRESS] разом із своєю донькою [PERSON] , яка його доглядала та після смерті батька займалась його похованням. Встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявниці для оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, вказаний факт неможливо встановити у інший спосіб чи отримати документ на підтвердження вказаного факту, а відтак єдиним способом підтвердження останнього є встановлення його судовим рішенням. Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Також згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини. Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Також у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Отже, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Разом з тим, фізична особа особа може мати декілька місць проживання/перебування, однак реєстрація місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором. Таким чином, можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом установлено, що заінтересовані особи згідно поданих заяв від 15.11.2024 та від 06.02.2025 не заперечують проти задоволення заявлених вимог заявниці. Відтак, з урахуванням установлених в судовому засіданні фактичних обставин справи та перевірки їх доказами, які містяться в матеріалах справи, приймаючи до уваги, що [PERSON] , будучи рідною донькою спадкодавця [PERSON] та, відповідно, спадкоємицею за законом першої черги, на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем та не заявила протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, про відмову від спадщини, а відтак в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, суд доходить висновку про доведеність заявницею факту її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація заявницею її права на оформлення спадщини та іншого порядку встановлення даного факту немає. Спору про право в даній справі судом не встановлено. Поряд з цим, суд зазначає, що доказів прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом першої черги, а саме дружиною спадкодавця [PERSON] та донькою спадкодавця [PERSON] матеріали справи № 141/710/24 не містять та судом не установлено. Разом з тим, враховуючи зміст поданих до суду заяв [PERSON] та [PERSON] , останні вважаються такими, що спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, оскільки після смерті [INFO] спадкодавця відповідних заяв про прийняття спадщини протягом шестимісячного терміну до нотаріуса не подавали. Отже, аналізуючи наявні у справі докази та показання свідків, суд доходить висновку, що вимога заявниці є обґрунтованою та доведеною, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved