Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

30 грудня 2024 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ-ЦЕНТР» заборгованість за Договором №3976670 від 08.05.2021, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» до [PERSON] у розмірі 44812,57 грн., також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 08.05.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір №3976670, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 20000,00 грн, строком на 15 днів з 08.05.2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 3750,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У визначений строк, відповідач кредит не сплатив, внаслідок чого сформувалася заборгованість. 26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №3976670. 10.03.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі №3976670. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за Договором №3976670. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3976670 від 08.05.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 44812,57 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8939,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 33873,57 грн, заборгованість за комісіями 2000,00 грн. 07 січня 2025 року ухвалою суду у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про час,\~дату та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~належним чином\~шляхом направлення\~судових повісток\~на адресу\~місця реєстрації.\~Судова кореспонденція\~відповідачем не\~отримана,\~конверти повертаються\~до суду\~з відміткою\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою». Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. В Постанові КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) зроблено такий висновок, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. З огляду на положення ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання, про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів в силу\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.05.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , укладено Договір по споживчий кредит № 3976670, відповідно до умов якого та Анкети-заяви на кредит №3976670 відповідачу надано кредит в розмірі 20000,00 грн., строком на 15 днів з 08.05.2021 року, зі сплатою комісії за надання кредиту 2000,00 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 10,00% від суми кредиту за договором та проценти за користування кредиту 3750,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 39-42, 44-45). Вказані грошові кошти було отримано відповідачем безготівковим шляхом, що підтверджено довідкою від 08.11.2024 (а.с.31 з.б.). Отримавши кредит, [PERSON] умови договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 44812,57 грн (а.с. 29). 26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Міолан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №3976670, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 24-29). Так, ТОВ «Вердикт Капітал» відступлено право вимоги до [PERSON] на суму 44812,57 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8939,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 33873,57 грн, заборгованість за комісіями 2000,00 грн (а.с.29). 10.03.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3976670, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с.17-23). Згідно з наданим розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 06.12.2024 року становить 44812,57 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту\~8939,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~33873,57 грн. (20912,02+12961,57), та заборгованості з комісії у розмірі 2000,00 грн (а.с. 30). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055\~ЦК України). Згідно із ч. 1ст. 530\~ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Приписами ч. 1\~ст.625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат в сумі 13000, 00 грн, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем додано: копію договору про надання правової допомоги №02-09/2024-7 від 02.09.2024 року, копію прайс-листа, платіжної інструкції, заявку на надання юридичної допомоги №6 від 01.11.2024 року, витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 року (а.с. 46-52). Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved