Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

03.09.2024 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА", що перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ",\~звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь позивача загальну суму заборгованості в розмірі 78 804,00 грн та судові витрати, що складаються з сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн . В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 01.06.2023 між ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА та [PERSON] було укладено електронний Договір №6723670 про надання споживчого кредиту ( надалі- Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору сума кредиту складає 20 000,00 грн, строк кредиту 360 днів, дата повернення кредиту 26.05.2024. ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА свої зобов`язання перед відповідачем виконала, надало відповідачу кредит в сумі 20 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач частково здійснював оплату коштів на рахунок кредитодавця в розмірі 16 020,00 грн, які було спрямовано на оплату процентів за користування грошовими коштами, однак в повному обсязі кредит та нараховані проценти не сплатив. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.05.2024 між ТОВАВЕНТУС УКРАЇНА як клієнтом та позивачем як фактором було укладено Договір факторингу № 27-05/2024-Ф, згідно з умовами якого відбулося відступлення прав вимоги до боржників, зокрема до відповідача. Заборгованість відповідача згідно відповідного реєстру боржників складає: 20 000,00 грн - тіло кредиту та 34 924,00 грн нараховані проценти, всього 54 924,00 грн. Крім цього позивачем було нараховано додатково проценти за період з 29.10.2023 по 27.12.2023 в розмірі 23 880, 00 грн. Для захисту порушених прав відбулося звернення до суду. 06.09.2024, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.11.2025 за клопотанням представника позивача про витребування доказів судом зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» (код\~ЄДРПОУ 14360570,\~місцезнаходження \~ вул.\~ \~Набережна Перемоги,\~30,\~м.\~Дніпро,\~49094)\~ надати суду до 17.01.2025 року інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 01.06.2023 року на дану платіжну картку банком емітентом якої є АТ КБ ПриватБанк у сумі 20 000 грн від ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА ( код ЄДРПОУ 41078230). 05.12.2024 до суду надійшла інформація на виконання ухвали суду від 14.11.2024. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений рекомендованою поштою, про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1\~ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. З`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 01.06.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»( Товариство) та [PERSON] (Споживач) підписано Договір № 6723670 про надання споживчого кредиту (надалі - Кредитний договір) за допомогою електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором А8829. Відповідно до умов Кредитного договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Договором. Сума кредиту ( загальний розмір) складає 20 000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день; знижена процентна ставка 0,597% в день. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Також відповідачем було підписано відповідний Паспорт споживчого кредиту 01.06.2023. Споживач [PERSON] був обізнаний із загальною вартістю кредиту . Згідно до листа ТОВ Фінансова компанія Контрактовий дім, адресованого ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА від 29.05.2024 вбачається, що операція про переказ кредитних коштів 01.06.2023 через систему EASYPAY на платіжну картку № [NUMBER] у сумі 20 000,00 грн була успішною. Відповідно до інформації АТ КБ ПриватБанк, витребуваної судом, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 01.06.2023 здійснено переказ коштів на суму 20 000,00 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ розрахунку\~заборгованості \~за відповідачем\~ \~у зв`язку\~з порушенням\~умов Кредитного\~договору \~рахується заборгованість\~ у\~сумі 20 000,00 грн - тіло кредиту та 34 924,00 грн нараховані проценти, всього 54 924,00 грн. При цьому у розрахунку заборгованості значиться сплата відповідачем 16 020,00 грн в рахунок погашення процентів. \~ \~ \~ \~27.05.2024 між позивачем (Фактор) та ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА (Клієнт) було укладено Договір Факторингу № 27.05/24-Ф, за яким відбулося відступлення прав грошової вимоги за плату. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~Реєстру боржників\~(витяг)\~від 27.05.2024\~позивач набув\~право грошової\~вимоги до\~відповідача \~ [PERSON] \~за \~кредитним договором\~№ 6723670\~ у\~загальній сумі\~заборгованості \~ 54\~924,00\~грн : 20 000,00 грн- тіло кредиту та 34 924,00 грн нараховані проценти, нарахованої за 272 дні прострочення. \~ \~ \~ \~ Також представником відповідача надано розрахунок нарахованих процентів ще за 60 календарних днів з 29.10.2023 по 27.12.2023 в межах строку кредитування у загальній сумі 23 880.00 грн ( 20 000,00 грн Х 1,99 %= 398 грн Х 60 кал. днів). У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобов щодо повернення кредиту та сплати процентів між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.\~Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)\~(ч.1 ст. 1077 ЦК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наданими представником позивача доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено право вимоги позивача до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за кредитним договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного кредитного договору, заборгованість за договором не погашена, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливості повного задоволення позову у сумі 78 804 грн 00 коп. Вирішуючи питання судових витрат, судом встановлено наступне. У силу приписів \~ ч. 1 ст. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено повністю позовні вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості, то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн ( понижений коефіцієнт 0,8% ) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд встановив наступне. Так, представник позивача просить суд покласти на відповідача зобовязання компенсувати позивачу витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн Відповідно до ст. 137 ЦК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Встановлено, що між позивачем та адвокатом Столітнім М.М. укладено Договір 17/07-2024 про надання правової(правничої) допомоги від 17.07.2024. У порядку виконання даного Договору між позивачем та адвокатом складено акт пройому - передачі виконаних робіт ( надання послуг) згідно Договору № 17/07-2024 на суму 10 000,00 грн, та оформлено рахунок на оплату по замовленню на суму 10 000,00 грн. /а.с.17,85/. \~ \~ \~ \~Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання процесуальних документів та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку про те, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, у справі «East/West Alliance Limited" проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 3 000 грн.

Outcome: approved