Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивачів адвоката Глушко М.С. надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди внаслідок залиття квартири. Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що [PERSON] разом зі своїми батьками - [PERSON] та [PERSON] , проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 15.09.2003 року №1791. 25 грудня 2022 року позивачами було виявлено, що квартира залита водою. Згідно Акту № 142 в кв. [ADDRESS] залиття відбулося внаслідок того, що у квартирі [ADDRESS] лопнула метало-пластикова гайка на лічильнику під внутрішньо розводкою. Власниками квартири [ADDRESS] , були [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку експертного дослідження, ринкова вартість об`єкта оцінки права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і майну, що знаходилось в ній на момент залиття, становить 32 156,00 грн. Відповідно до рахунку, оплата за проведення експертного дослідження згідно із Договором № 04-01-23-1 від 04.01.2023 р. становить 5 800,00 грн. Крім того, внаслідок залиття квартири, позивачам було завдано моральну шкоду, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонту. Також через залиття було порушено звичний та розмірений спосіб їх життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного дорогоцінного часу для вирішення проблем пов`язаних з усуненням наслідків залиття. 01.02.2023 року позивачами було направлено претензію до [PERSON] із вимогою про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. Станом на день подачі позовної заяви, шкода, заподіяна відповідачем, не була відшкодована у строк, визначений у претензії, тому позивачі вимушені звернутись до суду з відповідним позовом та після відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог до [PERSON] просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 32\~156,00 грн. та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 5\~800,00 грн, а всього 37\~956,00 грн., на користь [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] моральну шкоду в розмірі 30\~000, 00 грн, а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 лютого 2023 року у справі №363/924/23 було відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди в частині позовних вимог до [PERSON] у зв`язку із смертю останнього. 07 квітня 2023 року та 05 травня 2023 року відповідач та її представник адвокат Войнаренко Л.Ф. подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких зазначили, що заперечують проти позову у повному обсязі з наступних підстав. [INFO] помер батько відповідача [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира знаходиться на четвертому поверсі зазначеного будинку. Батько відповідача [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою та проживав один. Після його смерті квартира була порожня. Вночі 25 грудня 2022 року (через п`ять днів після смерті [PERSON] ,) за невідомих причин лопнула метало-пластикова гайка на лічильнику холодної води в туалеті, внаслідок цього вода залила коридор, кухню та велику кімнату в квартирі. Оскільки в квартирі нікого не було, сусіди викликали представників водоканалу, які перекрили стояк подачі води. Тільки після цього мешканці першого під`їзду знайшли відповідача, оскільки у відповідача є ключі від батькової квартири. Всю воду з підлоги відповідач вибрала впродовж двох годин. За цей час ніхто з мешканців під`їзду (в тому числі, мешканці квартири [ADDRESS] ) не звернулись до неї з запрошенням оглянути квартири, щоб побачити розмір залиття. Відповідач в квартирі не проживала і не проживає в даний час, є зареєстрованою за іншою адресою, а саме [ADDRESS] . Звернули увагу суду, що всі крани в квартирі [ADDRESS] були вимкнені, унітаз не був засмічений, зайвих обладнань та устаткувань немає. До позовної заяви доданий Акт № 142 від 27 грудня 2022 року про залиття, аварію, що трапилась по системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який підписаний майстром будинку [PERSON] та слюсарем-сантехніком [PERSON] . Під час огляду квартири [ADDRESS] зазначено залиття та наслідками цього залиття є: «у кухні стеля по куткам та біля плафону, залиття стелі коридору, стеля та стіни у кутку малої кімнати, вологі плями у ванній кімнаті, залиття стелі у залі». Зауважили, що [PERSON] , під час огляду квартири позивачів працівниками КП «УК» Вишгородської міської ради 27 грудня 2022 року не було, на такий огляд її ніхто не запрошував. Виходячи з вищевикладеного, поданий представником позивачів акт № 142 від 27 грудня 2022 року не відповідає вимогам законодавства, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та конкретні особи, які допустили залиття, не зазначена форма власності квартири, не зазначена присутність заінтересованих осіб, не визначено завдана матеріальна шкода та пошкодженні речі (не складено перелік пошкодженого майна), інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння позивачам майнової шкоди. Крім того, для оцінки збитків позивачі звернулись до суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] щодо проведення експертного дослідження. Згідно Звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходиться в ній, на момент залиття за адресою: [ADDRESS] , від 04.01.2023 p., оцінювач [PERSON] здійснив огляд всієї квартири та майна, що в ній знаходиться, в тому числі меблі кухонні, підлога у кімнаті, стіни у санвузлі. Вважають, що проведена оцінка майна позивачів не відповідає обсягу пошкоджень, які вказані в Акті № 142 від 27 грудня 2022 року, що призвело до завищення вартості робіт оцінювача та завищення ринкової вартості збитків від залиття. При проведенні оцінки з метою відшкодування збитків має бути запрошений представник другої сторони. [PERSON] не було повідомлено жодним чином про проведення такої оцінки, що призвело до викривлення об`ємів пошкоджень. На підставі викладеного, вважають, що даний звіт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем позивачам майнової шкоди та вартості такої шкоди. Жодним чином не зазначено, що саме [PERSON] діяла неправомірно, завдала шкоди позивачам та є її вина в пошкодженні майна позивачів. На підставі викладеного, просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 03 травня 2023 року та 30 травня 2023 року представник позивачів адвокат Глушко М.С. подала до суду відповіді на відзиви, в яких зазначено, що істотні порушення, які б могли свідчити про неправомірність або нечинність акту № 142 про залиття, аварію, що трапилась на системі ЦО, ГВ (або ХВ) від 27.12.2022 року фактично відсутні. Так, він складений комісією з працівників КП «УК» BMP, яке обслуговує вкачаний будинок, які і підписали його; затверджений відповідною посадовою особою - головним інженером виконавця послуг Поліщуком В.Я., якому в такому разі делеговані КІІ «УК» BMP, відповідні повноваження із затвердження актів у вказаному районі. У вищевказаному акті зазначено: про дату залиття 25 грудня 2022 року, про звернення у зв`язку з цим мешканцями квартири [ADDRESS] до аварійної служби: характеристика будинку; виявлені при візуальному обстеженні пошкодження по кожному приміщенню затопленої квартири; причина залиття, аварії, що трапилась на системі ЦО, ГВ (або ХВ). У акті дійсно не міститься відомостей, що при огляді затопленої квартири позивачів була присутня відповідач, але за підтвердженими обставинами (зокрема, у відзиві на позовну заяву) не мешкає у даній квартирі [ADDRESS] , а проживає у іншій нерухомості. Отже, акт № 142 складався викликаними працівниками КП «УК» ВМР після залиття та після усунення причин, що до нього призвели, складений компетентною комісією, тому немає жодних правових підстав вважати, що такий містить будь-яку неправильну чи неправдиву інформацію. Наголошуючи на своїй відсутності при складанні акту, відповідач фактично не зазначає, які зафіксовані в ньому відомості є такими, що не відповідають дійсності. Не зазначає, яким чином її мали запросити, якщо вона у квартирі [ADDRESS] не мешкає. Сама відповідач, з квартири якої відбулось залиття, не приходила і не намагалась прийти до квартири позивачів, щоб пересвідчитись у обсягах та площах пошкодження квартири, що мала б зробити, зважаючи на принципи добросусідських відносин, та те, що, зокрема, як і сама відповідач зазначила у відзиві, що вибирала всю воду з підлоги протягом двох годин (чим підтвердила аварійну ситуацію у квартирі [ADDRESS] ) та очікувала приходу сусідів. Поряд з цим, відповідач, зі свого боку, не спростувала відомостей, викладених у акті, а лише бездоказово заперечує проти них, що робить її доводи в цій частині неспроможними. Окрім цього, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою позивачу матеріальною шкодою. Зазначила, що разом зі Звітом про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: [ADDRESS] долучалися копії кваліфікаційного свідоцтва оцінювача [PERSON] , від 02.07.2016 року, МФ № 138 та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 13.01.2022 року, [NUMBER] - ПК. Також наголосила, що відомості про сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, кваліфікаційне свідоцтво та щодо свідоцтва про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів зазначені на першій сторінці Звіту, тому твердження відповідача про відсутність такої інформації є безпідставними, тому просила суд врахувати пояснення, міркування та аргументи, наведені у відповіді на відзив при постановленні законного та обґрунтованого рішення у справі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25 травня 2023 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 травня 2023 року скасовано та направлено для продовження розгляду до Вишгородського районного суду Київської області. 18 жовтня 2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано судді Свєтушкіній Д.А для розгляду. Ухвалою судді\~від 23\~жовтня 2023 року цивільну справу прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 30 жовтня 2024 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, у яких зазначено, що висновок щодо вартості матеріального збитку від 04.01.2023 року, на який посилається позивач, не є належним і допустимим доказом, вважає, що позивач не довів у встановленому порядку своїх позовних вимог. Крім того, зазначено, що поданий представником позивачів акт № 142 від 27 грудня 2022 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах утримання житлових будинків та прибудинкових територій, в ньому не зазначені конкретні особи, які допустили залиття, не зазначена форма власності квартири, не зазначена присутність заінтересованих осіб, не визначено завдана матеріальна шкода та пошкодженні речі, інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Зазначений Акт не містить належних і допустимих доказів неправомірних дій щодо залиття квартири, а відтак відсутній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями та шкодою, таким чином відсутні докази вини відповідача, тому просила суд відмовити позивачам у задоволенні позову в повному обсязі. 04 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивачів адвоката Глушко М.С. надійшли заперечення проти додаткових пояснень, у яких зазначено, що висновки відповідача про те, що долучений звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: [ADDRESS] , є неналежним доказом є виключно припущенням. Тоді як за загальним правилом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі твердження, які викладались в заявах по суті справах, інших заявах та клопотаннях, запереченнях, є тільки незгодою із заявленими позовними вимогами. Позивачі та їх представник вважають, що такими діями [PERSON] хоче тільки зняти свою відповідальність та не відшкодовувати завдану шкоду. Вказане не відповідатиме меті цивільного судочинства, оскільки не відновить порушених прав власників майна. Звернула увагу суду, що поданий звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: [ADDRESS] , не є висновком експерта у своєму розумінні. А його зміст повністю відповідає вимогам, встановленим у ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Даний Закон не передбачає обов`язкової вказівки про кримінальну відповідальність суб`єкта оціночної діяльності, а також, що такий звіт подається до суду. При цьому, відповідач не була позбавлена звернутися до компетентних осіб із клопотанням про рецензування звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: [ADDRESS] , однак цього не зробила. Крім того, наголошуючи на своїй відсутності при складанні акту, відповідач фактично не зазначає, які зафіксовані в ньому відомості є такими, що не відповідають дійсності. Відсутність відповідача під час складання акту № 142 не робить його автоматично недійсним. Поряд з цим, відповідач та її представник, зі свого боку, не спростували відомостей, викладених у акті, а лише бездоказово заперечують проти них, що робить доводи в цій частині неспроможними, тому просила суд задовольнити позовні вимоги позивачів про відшкодування збитків та моральної шкоди у повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позові, відповідях на відзиви та запереченнях проти додаткових пояснень. Зауважили, що заявлені витрати відповідача на професійну правничу допомогу є неспівмірними та необґрунтованими, тож просили відмовити в їх стягненні з позивача. Відповідач та її представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзивах на позовну заяву та додаткових поясненнях. Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що саме вона на сьогодні є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , 7/12 частка якої перейшла їй у право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Зауважили, що заявлена сума збитків та заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу є неспівмірними та необґрунтованими, тож просили відмовити в їх стягненні з відповідача. Також просили стягнути з позивачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30\~175,00 грн. У судовому засіданні 07 листопада 2024 року свідок [PERSON] зазначив, що знайомий тільки із [PERSON] 25.12.2022 року о 13 год 00 хв повертався з с. Іванкова додому, зайшовши у під`їзд побачив потьоки на стінах першого поверху. Потім зайшовши у свою квартиру, яка знаходиться на другому поверсі побачив затоплення на кухні, у ванній кімнаті та туалеті. Після чого повідомив власників квартири, та зустрів сусіда з третього поверху, що над ним. Останній повідомив, що він його затопив, бо затопили його з квартири, що знаходиться вище та у якій хтось нещодавно помер. Також зазначив, що [PERSON] проживає на першому поверсі під ним. Заслухавши пояснення сторін та показання свідка та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 03.02.2000 року. З довідки № 392 від 19.02.2025 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.02.2023 року № 946949232218 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ,\~право на\~7/12\~частки якої\~виникло в\~неї на\~підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.12.2023 року. З акту № 142 від 27.12.2022 року про залиття, аварію, що трапилася на систем центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) комісією в складі працівників КП «УК» BMP, а саме: головного інженера виконавця послуг [PERSON] , майстра будинку [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , вбачається, що 25.12.2022 року в будинку [ADDRESS] трапилося залиття стелі у кухні по куткам та біля плафону, залиття стелі коридору, залиття стелі та стіни у кутку малої кімнати, вологі плями у ванній кімнаті, залиття стелі у залі. Причиною залиття, аварії, що трапилася на системі ЦО, ГВС (або ХВП) є у квартирі [ADDRESS] лопнула метало-пластикова гайка на лічильнику під внутрішньо розводкою. Згідно зі звітом про оцінку ринкової вартості права вимоги оцінювача ФОП « [PERSON] » від 04.01.2023 року, ринкова вартість об`єкта оцінки права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і майну, що знаходилось в ній на момент залиття, становить 32 156,00 гривень. Відповідно до рахунку за надані послуги ФОП [PERSON] оплата за проведення зазначеної оцінки становить 5 800,00 гривень. 01.02.2023 року на відому позивачам адресу, а саме адресу квартири, яка перебуває у власності [PERSON] ( [ADDRESS] ) представником позивачів було направлено претензію до відповідача із вимогою про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. Натомість зазначена шкода позивачам на сьогодні не відшкодована. Відповідно до частин 4 та 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до приписів ст. 360 ЦК України Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно зі ст. 151 ЖУ України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Крім того відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Тож для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди, про що зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також, за правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених\~наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76\~та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року № 20-8-18, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Доводи відповідача та її представника про те, що відповідач не була присутня та не підписувала акт № 142 від 27.12.2022 року, та зазначений акт є неналежним та недопустимим доказом наявності вини відповідача у залитті належної позивачам квартири безпідставні, оскільки він повністю відповідає формі, встановленій\~наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», містить такі обставини: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилось залиття; подія, що трапилась; наслідки залиття; а також причини залиття, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані. Зауваження позивача, що що вона не була присутня під час складення зазначеного акту та його не підписувала за встановлених обставин не впливає на правильність такого акту, оскільки зворотнього відповідач не довела. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 листопада 2018 у справі №753/20314/15 та від 01.08.2019 року у справі № 642/5831/16-ц. Отже, дослідивши акт про залиття, який міститься у цій справі, як письмовий доказ, суд вважає, що істотних порушень, які б могли свідчить про його неправомірність або нечинність, не виявлено. Окрім зазначеного акту факт залиття квартири позивачів, його причини та наслідки підтверджується дослідженими в судовому засіданні фотозображеннями та відео з місця події, показаннями допитаного в судовому засіданні свідка. Тож причиною залиття квартири [ADDRESS] стало те, що у квартирі [ADDRESS] , власником якої є відповідач, лопнула метало-пластикова гайка на лічильнику під внутрішньо розводкою, тобто по суті - недбале ставлення відповідача, як власника квартири, до сантехнічного обладнання цієї квартири. При цьому відповідач не спростувала належними та допустими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири позивачів сталося з вини власника квартири [ADDRESS] , а саме [PERSON] . Розмір збитків, заподіяних квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,\~і майну,\~що знаходилось\~в ній\~в результаті\~залиття визначено оцінювачем ФОП « [PERSON] » у його звіті про оцінку ринкової вартості права вимоги від 04.01.2023 року. Натомість відповідач та її представник, посилаючись на вимоги ст. 12, 81 ЦПК України та наголошуючи на тому, що позивачами не подано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження реальної вартості збитків, завданих внаслідок залиття квартири, зі своєї сторони не долучили до матеріалів справи жодних звітів, висновків експертів, не заявляли клопотання про призначення відповідних експертиз щодо визначення як причини залиття, так і розміру збитків, завданих в результаті такого залиття. Висновки викладені у звіті про оцінку ринкової вартості права вимоги від 04.01.2023 року оцінювача ФОП « [PERSON] » не спростовані відповідачем належними, допустимими та достатніми доказами. Підстав для неврахування судом висновків оцінювача ФОП « [PERSON] », викладених у зазначеному звіті, судом не встановлено. Тому суд приймає до уваги наданий позивачами звіт щодо визначення матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, як доказ. Тож з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про доведення позивачем на підставі належних та допустимих доказів завдання шкоди їх майну внаслідок неправомірних дій відповідача, а також доведено розмір спричиненої майнової шкоди. Натомість відповідачем не надано доказів, що свідчать про відсутність її вини у завданні такої шкоди, як і не спростовано її розмір. Такі встановлені обставини дають суду підстави для обґрунтованого висновку про покладення на відповідача, власника квартири з якої відбулося залиття, обов`язку з відшкодування шкоди, оскільки власність зобов`язує (статті 319 ЦК України). Отже, на підставі вимог ст.1166 ЦК України спричинена позивачам матеріальна шкода підлягає стягненню саме з відповідача. Тому, виходячи зі змісту позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь [PERSON] матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири у розмірі 37\~956, 00 грн, та понесених витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 5\~800,00 грн. Щодо вимог позивачів про стягнення моральної шкоди, треба зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Позивачі в обґрунтування моральної шкоди у позовній заяві зазначили, що зазнали емоційного стресу, душевних страждань, негативних емоцій, переживань з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонту. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив, що суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс. При наявності встановленого факту порушення прав позивачів моральна шкода наявна та констатується судом. Суд приймає до уваги доводи позивачів про завдання їм моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях, яких вони зазнали внаслідок пошкодження майна, як безумовні і враховує ступінь їх глибини, а також тривалість часу, протягом якого відповідач не відшкодовувала позивачам завдану залиттям квартири шкоду. Вина відповідача в заподіяні моральної шкоди позивачам повністю підтверджується матеріалами справи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, суд зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Так моральна шкода у розмірі 30 000,00 грн, на думку суду достатніми доказами не обґрунтована та не відповідає фактичним обставинам справи. Отже, суд, враховуючи обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачам моральних страждань, розмір матеріальної шкоди, завданих позивачам, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі по 5 000,00 грн кожному. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те,\~що позов\~задоволено частково,\~суд,\~згідно до\~положень ст.\~141\~ЦПК України,\~присуджує позивачу [PERSON] судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача у сумі 836,62 грн, виходячи з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 52\~956,00 грн) * 1073,60 грн. (сума сплаченого судового збору) / 67\~956,00 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 836,62 грн. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивачів заявила вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн., на підставі: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 005785, ордеру про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Глушко М.С., серія АА № 0026186 від 13.02.2023 року, ордеру про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Ткаченко Я.К., серія АА 1531951 від 21.01.2025 року, договору № 27-09/23 про надання АО «А-Адвокат» правової допомоги від 17.01.2023 року, додатку №1 до договору № 17-01/23-1 про надання АО «А-Адвокат» правової допомоги від 17.01.2023 року, акту виконаних робіт № 1 до додатку №1 до договору № 17-01/23-1 про надання АО «А-Адвокат» правової допомоги від 17.01.2023 року, платіжного доручення № 185516696 від 18.01.2023 року, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 13.02.2025 року, згідно якого загальна вартість за виконані роботи складає 25 000,00 грн. Водночас, представник відповідача заявила вимогу про стягнення з позивачів витрат на правову допомогу у розмірі 30\~175,00 грн, на підставі: договору № 1/2023 про надання правової (професійної) допомоги від 05.04.2023 року, актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 11.04.2023 року, № 2 від 07.11.2024 року, № 3 від 08.11.2024 року, № 4 від 11.12.2024 року згідно яких загальна вартість за виконані роботи складає 30 175,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача та з позивачів витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial