Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] в яком упросить: стягнути з відповідача на користь позивача франшизу у розмірі 3200, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, 31.05.2024 року о 13:15 хв. в м. Київ по пр-т. Берестейський 89, [PERSON] керуючи транспортним засобом «Чері амулет», д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Тойота Авенсіс», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , власником - [PERSON] . Постановою від 26.07.2024 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП. Для отримання страхового відшкодування [PERSON] звернулась до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування. ТДВ СГ «Оберіг» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 16600,00 грн. за виключенням франшизи. А отже, позивач просить з відповідача стягнути розмір франшизи 3200,00 грн. Окрім того, позивач вказує, що у неї погіршився стан здоров`я, що проявилося у у підвищенні артеріального тиску, пербування у знервованому стані, порушенні здатності концетрувати увагу на виконанні робочих завдань, що пов`язано з переживанням як доводи з вискоим ступенем ймовірності і вважає, що сума сатисфакції моральної шкоди у розмірі 5000, 00 грн. є справедливою та достатньою. Ухвалою суду від 01.11.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов матеріали справи не містять. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 31.05.2024 року приблизно о 12.15 год. в м. Києві на пр.Берестейському, 89, керуючи автомобілем «Чері», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п.2.3б, 12.1, 13.1ПДР. Крім того, [PERSON] 31.05.2024 року приблизно о 12.15 год. в м. Києві на пр.Берестейському, 89, керував автомобілем «Чері», д.н.з. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2024 року у справі № 759/11910/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 07.11.2024 року постанову Святошинського районного суду м. Києва залишено без змін. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено ТДВ «СГ «Оберіг». ТДВ СГ «Оберіг» позивачу [PERSON] страховою компанією було перераховано кошти в сумі 16600, 00 грн. Відповідно страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування без врахування суми франшизи, розмір якої згідно полісу становить 3200,00 гривень. Відповідачем [PERSON] добровільно сума франшизи позивачу [PERSON] виплачена не була. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст. 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до п.12.1.ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п.36.6 ст.36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. При цьому, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15, 12.12.2018 р. у справі № 758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. За встановлених обставин, зважаючи на те, що страховиком, у якого відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність, було виплачено [PERSON] 16600, 00 грн., за виключенням суми франшизи 3200 грн., суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 3200,00 грн. є обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає до задоволення. Щодо стягнення моральної шкоди з [PERSON] у розмірі 5000, 00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. - під морально шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, до п. 9 даної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Також до п. 5 вищевказаної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Заподіяння моральної шкоди позивачу відповідачем у вигляді сильних дущевних страждань та негативного впливу на її моральний та фізичний стан не підтверджено матеріалами справи, а тому підстав для стягнення моральної шкоди, суд не вбачає. Питання про судові витрати суд вважає слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial