Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] (далі Позивач) до [PERSON] (далі Відповідач), виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради (далі Третя сторона) про скасування державної реєстрації та припинення права власності та розгляд справи призначено на 04 вересня 2024 року. 04 вересня 2024 року в судове засідання Позивач та Відповідач не з`явились, в зв`язку із чим розгляд справи відкладено на 03 жовтня 2024 року. 03 жовтня 2024 року судове засідання відкладено на 06 листопада 2024 року у зв`язку із залученням Третьої особи. 06 листопада 2024 року судове засідання відкладено на 26 листопада 2024 року у зв`язку із неявкою Відповідача. 26 листопада 2024 року судове засідання відкладено на 16 грудня 2024 року у зв`язку із неявкою Відповідача. 16 грудня 2024 року судове засідання відкладено на 16 січня 2025 року, за клопотанням представника Позивача. 16 січня 2025 року судове засідання відкладено на 19 лютого 2025 року за клопотанням представника Позивача. 19 лютого 2025 року в судове засідання з`явився представник Позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання повіток про виклик за місцем її реєстрації та шляхом розміщення оголошення 02 січня 2025 року та 22 січня 2025 року на офіційному веб-сайті судової влади України. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог пункту 11 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин та не подав відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 19 лютого 2025 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що з 09 лютого 2017 року йому на праві спільної часткової власності належить частка недіючої колиби за адресою: [ADDRESS] . Інша частка в цьому спільному майні належить Відповідачу. 14 квітня 2021 року виявлено пожежу будівлі колиби за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок пожежі було повністю знищено приміщення спільного часткового майна. На момент звернення з позовом до суду вартість будівельних матеріалів, що залишились після пожежі складає 100\~000 гривень. Не зважаючи на знищення будівлі, з 2021 року на даний час постає питання по сплаті податку за вже знищене нерухоме майно та оплаті орендної сплати за землю. Відповідач як співвласник відмовляється нести дані витрати. 30 листопада 2023 року Позивач звернувся до Відповідача з приводу припинення права спільної часткової власності, однак відповіді не отримав. Знищення спірного майна є обставиною припинення права Позивача та Відповідача на спірне майно. Сторони зобов`язані повідомити орган реєстрації речових прав про знищення спірного будинку для припинення речових прав на знищений будинок. Однак без згоди іншого співвласника вчинити зазначені дії неможливо. Таким чином, Позивач звернувся до суду із позовом про припинення права власності на будинок, який фізично знищений. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася та відзив не надала. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Фотознімки будинку після пожежі. 2.Копія акту про пожежу від 12 квітня 2021 року, відповідно до якої виявлено пожежу недіючої колиби 12 квітня 2021 року за адресою: село Ценжів, вулиця Калуське шосе, Ямницька ТГ. Пожежею знищено покрівлю колиби 300 кв. м та пошкоджено будівлю колиби. Прямі збитки від пожежі орієнтовно 300\~000 гривень та побічні 412\~000 гривень. 3.Копія звернення Позивача до Відповідача від 30 листопада 2023 року, відповідно до якого Позивач просить направити йому нотаріально посвідчену заяву про припинення права власності на частку кафе-колиби, що розташована за адресою: [ADDRESS] для подання заяви до інвентаризатора про припинення права власності на знищене майно. 4.Витяг про\~державну реєстрацію\~прав, відповідно до якого 08 червня 2011 року Відповідач зареєструвала право приватної власності у частці на кафе-колибу за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 20 квітня 2011 року. 5.Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого кафе-колиба знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 343,6 кв. м. 6.Актуальна інформація\~про право\~власності, відповідно до якої Позивач є власником об`єкта нерухомого майна:25904059, від 08 червня 2011 року у розмірі спільної часткової власності на підставі рішення про державну реєстрацію. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що Позивач та Відповідач є власниками по 1/» частки кафе-колиби за адресою: [ADDRESS] (пункти ІІІ.4 та ІІІ.6 Рішення). 12 квітня 2021 року виявлено пожежу вказаної колиби. Пожежею знищено покрівлю колиби 300 кв. м та пошкоджено будівлю колиби, що підтверджується актом та фотографіями, на яких зображена будівля, знищена пожежею (пункти ІІІ.1 та ІІІ.2 Рішення). \~ \~ \~ \~ \~ V. Висновки суду щодо припинення права спільної часткової власності Відповідно до частини першою статті 356 Цивільного кодексу України ( далі Кодекс) передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини першої статті 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі знищення майна. За змістом статті 349 цього Кодексу у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Таким чином, власник має право за своєю волею визначати фактичну та юридичну долю речі. Одним із видів визначення такої фактичної та юридичної долі речі є знищення майна, тобто обставина, яка припиняє існування у подальшому конкретного об`єкта права власності. За загальним правилом право власності на майно припиняється в момент його знищення, проте на майно, права на яке підлягають державній реєстрації (наприклад, об`єкти нерухомості (стаття 181 Кодексу)), таке право припиняється з моменту внесення відповідним органом за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду від 17 січня 2019 року (справа №708/254/18) умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 Кодексу є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Позивач надав до суду фотографії та акт про пожежу від 12 квітня 2021 року, відповідно до якого виявлено пожежу вказаної колиби 12 квітня 2021 року та пошкодження будівлі колиби. Таким чином, право спільної часткової власності Позивача на колибу-кафе за адресою: [ADDRESS] припинено внаслідок знищення майна. щодо скасування державної реєстрації права спільної часткової власності Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Відповідно до статтей 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З наведеного випливає, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора. Відповідно до абз. 2,3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом а п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом а п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. В даному випадку Позивач та Відповідач повинні звернутись до органу реєстрації із заявою про припинення права власності. Проте, як вбачається із позовної заяви, Позивач 30 листопада 2023 року надсилав Відповідачу лист-звернення з приводу припинення права спільної часткової власності (надіслати нотаріально завірену заяву про припинення спільної часткової власності на адресу Позивача), однак Відповідач не надав жодної відповіді. Таким чином Позивач звернувся до суду для припинення спільної часткової власності на нерухоме майно. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надала. Отже, враховуючи підтверджуючий наведеними доказами факт знищення кафе-колиби за адресою: [ADDRESS] , належного на праві спільної часткової власності Позивачу та Відповідачу, припинити це право за заявою власників у даному випадку є неможливим, суд приходить до висновку про задоволення позову та відповідно припинення права власності спільної часткової власності Позивача на частку на кафе-колибу зв`язку з її знищенням. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то сплата судового збору в цій справі покладається на Відповідача в повному обсязі. Таким чином, судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок мають бути покладені на Відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved