Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення невиплачених коштів, належних спадкодавцеві. Позов мотивований тим, що позивач є дочкою та спадкоємицею за законом [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 25.06.2024 року, Державним нотаріусом Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області Кухом В.I. було видано їй Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яким посвідчено її право, як спадкоємцю своєї померлої матері [PERSON] , на заборгованість по недоотриманій пенсії, що перебуває в ГУ ПФУ у Волинській області відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/8322/23 від 30.06.2024 року в сумі 55 702,45 гривень. 01.07.2024 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії її померлої матері, призначеної на підставі вказаного вище судового рішення. У відповідь вказану заяву ГУ ПФУ у Волинській області своїм листом № 9535/8641/ Г-02/8-0300/24 від 30.07.2024 року повідомило про відсутність заборгованості по недоотриманій пенсії перед [PERSON] та про проведення відповідного нарахування на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду в сумі 55 702,42 гривень. Разом з тим, на запит № 273/01-16 від 21.03.2024 року, державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області про наявність чи відсутність грошової суми по недотриманій пенсії, підвищеної та додаткової пенсії, заборгованості по пенсії, що стосується рішення суду, дані про рішення внесені до реєстру рішень виконання яких гарантується державою у [PERSON] ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду № 140/8322/23 від 30.06.2023 року [PERSON] було проведено нарахування в сумі 55 702,45 гривень. Заборгованість по недоотриманій пенсії за вересень 2023 року у [PERSON] відсутня. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України у\~Волинській області\~на її\~користь неодержану\~за життя\~спадкодавця пенсію\~в розмірі\~55\~702\~(п`ятдесят\~п`ять тисяч\~сімсот дві)\~грн.\~45\~коп.\~в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~смерті [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] . Також\~просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на її користь судові витрати в сумі 1\~968 (Одна тисяча дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп., які складаються з судово збору 968 грн. 96 коп. та витрат на професійну правничу допомогу, понесених нею на день звернення до суду 1 000 грн. Ухвалою суду від 28.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву поданий представником відповідача ГУ ПФУ у Волинській області, із змісту якого вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, та просить відмовити в їх задоволенні В судове засідання сторони по справі не з`явились Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у справі за №140/8322/23, яке набрало законної сили 01.08.2023 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] . (а.с. 13(зворот аркуша)-16) На виконання зазначеного рішення виконавче провадження не відкривалося, а відповідач здійснив перерахунок пенсії та донарахував різницю доплати пенсії за період з 25.10.2022 року по 30.06.2023 року в сумі 55\~702,42 грн. [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 вересня 2023 року. [PERSON] , є дочкою та спадкоємицею за законом [PERSON] . (а.с. 12(зворот аркуша) З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2024 року виданого [PERSON] , Державним нотаріусом Любешівського державного нотаріального округу Кух В.І. вбачається, що спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається з заборгованості по недоотриманій пенсії, що перебуває в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду № 140/8322/23 від 30.06.2023 року заборгованість становить55\~702 грн. 45 коп., згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 22.03.2024 року № 0300-0501-8/17883. (а.с. 16(зворот аркуша) Заявою від 01.07.2024 року Позивач [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про здійснення їй виплати заборгованості по недоотриманій пенсії, яка належить спадкодавцю [PERSON] , але не була одержана нею за життя, на підставі вище вказаного свідоцтва на спадщину за заповітом. (а.с. 17) 30.07.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області дано відповідь на заяву позивача про те, що заборгованості по отриманій пенсії перед [PERSON] в управлінні Фонду області не має. На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/8322/23 від 30.06.2024 року було проведено відповідне нарахування. Відтак, для проведення їй виплат суми боргу на виконання згаданого рішення суду, немає підстав. Згідно з ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04.11.1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Пунктом 1 частини другої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. В межах цієї справи, позовні вимоги не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою пенсійних виплат. Перерахунок та виплата пенсії, встановлені вказаним вище судовим рішенням, є недоотриманою пенсією та підлягає нарахуванню та виплаті позивачу як спадкоємцю першої черги після смерті батька. Предметом позовних вимог є зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоотримані спадкодавцем за життя суми пенсії. Таким чином, між сторонами виник спір про цивільне право. Вказані висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 27.03.2019 року у справі №286/3516/16-ц, від 03.04.2019 року у справі № 808/1346/18 і від 26.06.2019 року у справі № 284/252/17, а також висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 11.10.2021 року у справі № 200/126/21-а. Щодо права на спадщину на грошові кошти суд зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у виді невиплаченої пенсії спадкодавця. Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї після смерті матері права на спадкування недоотриманої суми пенсії. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до статті 52 Закону України\~від 09.07.2003року\~№1058-IV«Про\~загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі їх не звернення за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,\~і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України). Тлумачення статті 1227 ЦК України з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду від 22.02.2024 року у справі №461/5878/22 (провадження № 61-10302св23). Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши, що за життя [PERSON] оскаржувала дії ГУ ПФУ у Волинській області, було ухвалено рішення суду, що набрало законної сили , і вона набула право отримання 55\~702,45 грн. пенсійних виплат, при цьому ці кошти залишилися не одержаними, суд прийшов до висновку, що її дочка, позивач, успадкувала належні спадкодавцю недоотримані суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання правової допомоги № б/н від 25.09.2024 року, укладений між адвокатом Михалик Г.В. та [PERSON] та акт наданих послуг з правничої допомоги № б/н від 23.10.2024 року згідно з яким загальна вартість наданих послуг в межах даного судового провадження становить 1 000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1\~000 грн. є співмірною із ціною позову, складністю справи та виконаними роботами.

Outcome: approved