Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У травні 2023 року представник позивача Ряднін Андрій Анатолійович в інтересах Департаменту патрульної поліції (далі - позивач, ДПП), звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 465 434,40 грн та судовий збір. У обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 21.10.2022 року о 09:40 год. в м. Києві по вул. Паркова дорога, [PERSON] , керуючи автомобілем «Jeep Cherokee» днз. [NUMBER] , під час руху не забезпечив безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, при зміні напрямку руху повертаючи ліворуч не переконався в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Тoyota Corolla д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та в подальшому скоїв наїзд на перешкоду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 2.36, 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. У подальшому 29.11.2022 року постановою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/33177/22-п, відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 05.08.2020 власником даного ТЗ є Департамент патрульної поліції. Разом з тим, внаслідок вини відповідача, ДПП було спричинено майнову шкоду шляхом пошкодження службового автомобіля. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.05.2023 року цивільну справу №756/5874/23-ц, передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. ст. 14, 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколову О.М. та передано судді 17.07.2023 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, разом з тим, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, проте подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розгляд справи здійснювати у його відсутність. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Матеріалами справи встановлено, що 21.10.2022 року о 09:40 год. в м. Києві по вул. Паркова дорога, [PERSON] , керуючи автомобілем «Jeep Cherokee» днз. [NUMBER] , під час руху не забезпечив безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, при зміні напрямку руху повертаючи ліворуч не переконався в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Тoyota Corolla д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та в подальшому скоїв наїзд на перешкоду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 2.36, 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 29.11.2022 року постановою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/33177/22-п, відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 05.08.2020 року власником транспортного засобу «Тoyota Corolla днз. [NUMBER] є Департамент патрульної поліції. Висновком експертного дослідження Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 04.01.2023 № ЕД-19-22/47471-АВ встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ТОYOTA COROLLA, номер кузова [NUMBER] , 2019 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ДПП засобу [NUMBER] ), у результаті події, яка сталася 21.10.2022 року, станом на момент проведення експертного дослідження, а саме 592 934 грн. (п`ятсот дев`яносто дві тисячі дев`ятсот тридцять чотири гривень) 40 коп. Відповідно до довідки, наданої директором ФОП [PERSON] від 09.03.2023 року АТ «СГ «ТАС»» перерахувала на розрахунковий рахунок компанії ФОП [PERSON] , страхове відшкодування у розмірі 127 500 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. на ремонт автомобіля TOYOTA COROLLA, номерний знак [NUMBER] . Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, від загальної суми збитку 592 934 грн. 40 коп. віднявши сплачену суму страховою компанією 127500 грн. 00 коп. маємо 465 434 грн. 40 коп. несплаченої майнової шкоди. Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Одним з видів збитків в ст. 22 ЦК України є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та з вина зазначеної особи. Враховуючи вище викладене та те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 6 981,52 грн.

Outcome: approved