Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Ванжа Н.В. звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 21.10.2020 у розмірі 34\~685,98 грн, з яких 27\~283,77 грн заборгованість за тілом кредиту; 7\~402,21 грн заборгованість за простроченими відсотками та сплачений судовий збір. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідачка 21.10.2020 підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої надалі отримала кредитну картку типу «Універсальна» зі строком дії 07/24. Відповідачка належим чином повідомлена про умови кредитування, в тому числі і щодо сплати відсотків, користувалась кредитним лімітом та повертала суми використаних нею кредитних коштів, сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, однак припинивши надавати позивачу своєчасно використані кредитні кошти та відсотки за їх користування сформувалась заборговнаість за кредитним договором. Відповідачка обгрунтовує свою відмову погашати заборгованість за кредитним договором посилаючись на проведення «спірної» операції у період 09.08.2023. Проводячи службову перервіку Банком встановлено, що транзакції за 09.08.2023 проводились з присутністю телефона та введенням ПІН-коду. Було проведено аналіз вибірки, яка була отримана з Програмного комплексу Finnum та встановлено, що номер фінансового телефону клієнта [PERSON] не змінювався. Аналізом логів входів в Internet Banking Приват24 клієнта зафіксовано вхід з нетипового пристрою Phone Iphone 13, IOS 16.5.1, перший вхід з якого було здійснено 09.08.2023 о 13:54:42 та авторизація стороннього пристрою була підтверджена дзвінком з банку, при цьому відбулась зміна паролю входу до Приват24 акаунта, що належить клієнту [PERSON] . При цьому, для відновлення паролю Приват24 необхідно виконати ряд дій, а саме: у полі логіну вказати фінансовий номер телефону, натиснути відповідну клавішу «Забули пароль», підтвердити свої дії, прийнявши дзвінок з банку та виконати озвучені інструкції, вибрати одну з своїх карток, ввести пін-код картки, натиснути «Далі», після успішного вводу PIN-коду картки необхідно ввести пароль, який буде використовуватись для входу та натиснути «продовжити». Зміна пін-коду акаунта [PERSON] була підтверджена, інформування про вхід з Приват24 з нетипового пристрою надсилалось на e-mail клієнта. Зібрані в ході перевірки дані свідчать про те, що первинний несанкціонований вхід в акаунт Приват24 клієнта Малетич став можливим через компроментацію клієнтом конфіденційних даних, в результаті чого треті особи заволоділи грошовими коштами клієнта [PERSON] . Оскільки вина банку у проведенні операцій по картці [PERSON] відсутня, факт шахрайства щодо клієнта [PERSON] став можливим через порушення клієнтом «Умов і Правил надання банківських послуг», просить позов задовольнити та стягнути із відповідачки заборгованість, яка виникла у зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачем у розмірі 34\~685,98 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.07.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги заперечила у повному обсязі. В обгрунтування заперечень, вказує, що 21.10.2020 дійсно уклала із АТ КБ «ПриватБанк» договір б/н про надання банківських послуг, та за його умовами отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 09.08.2023 вона помітила, що на її мобільному телефоні зник зв`язок, у зв`язку із чим вона не могла ні користуватись телефоном, ні зателефонувати. Після перезавантаження телефону, надійшло смс-повідомлення про запит на її кредитну історію з метою видачі кредиту від 09.08.2023.Оскільки жодної заявки щодо кредитних коштів не подавала, одразу звернулась у найближче відділення ПриватБанк, де довідалась, що 09.08.2023 о 14.38 проведено операцію переказу грошових коштів з її зарплатної картки на кредитну картку за допомогою додатку Приват24 на суму 3\~800,00 грн. А також у м. Кривий Ріг тричі через банкомат з її кредитної картки знято кредитні кошти, однак жодних грошових коштів вона не переказувала і не знімала. Кредитну картку у тому ж відділенні банку вона заблокувала 09.08.2023 о 15.56 год. При зверненні у Київстар їй повідомили, що її сім-картку «зламали», замінили її на нову, залишивши той же номер телефону, що був. Згідно довідки\~№ 2А860DLNQMP45RAG\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» по\~її рахунку\~здійснені операції,\~а саме\~з карточки\~09.08.2023\~в період\~з 14:38\~год.\~до 14:52\~год.,\~здійснено переказ\~грошових коштів\~та три\~епізоди зняття\~готівки в\~банкоматі у\~м.\~Кривий Ріг.\~Позивачем був\~встановлений кредитний\~ліміт:\~33\~000.00\~грн.\~Баланс на\~початок періоду\~по картці\~становив:\~0.84.\~Баланс на\~кінець періоду:\~-27\~285.14\~грн.\~Усього витрат:\~-31\~085.98\~грн.\~Усього надходжень:\~3\~800\~грн.\~Сума комісій:\~1\~085.98\~та здійснення\~наступних операцій:\~Переказ з\~зарплатної картки\~на кредитну\~особистих коштів\~через додаток\~Приват 24:\~Дата операції:\~09.08.2023\~14:38.\~Сума переказу\~3\~800\~грн. Зняття кредитних\~коштів: Дата операції: 09.08.2023 o 14:49, зняття готівки в банкоматі: DN00 st Lermontova, 37, Кгуvуі Rih - 20 000 грн; Дата операції: 09.08.2023 o 14:51, зняття готівки в банкоматі: АТМ4640 КRG Кгуvуy Rig - 5 000 грн; Дата операції: 09.08.2023 o 14:52, зняття готівки в банкоматі: АТМ4640 АТМ4640 КRG Кгуvуy Rig - 5 000 грн. Відповідачка звертає увагу на те, що під час того, як у м. Кривий Ріг здійснювалось зняття грошових коштів з її карток вона перебувала у м. Львові, фізично знаходиться у м. Кривий Ріг не могла, доступ третім особам до своїх персональних даних не надавала. При цьому, під час зміни паролю та логіну входу в акаунт Приват 24 через сервіс Аррlе Рау (безконтактний сервіс) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повинен був зупинити грошові операції на 48 годин, що передбачено внутрішнім положенням позивача, однак не зробив цього. Після отримання у відділенні ПриватБанк інформації щодо списання невідомоми особами шляхом шахрайства грошових коштів з її картки, одразу звернулась з даного приводу у ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області із письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення. Відомості за заявою внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023141390000771 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.190 КК України. В межах вказаного кримінального провадження вона залучена та допитана в якості потерпілої. Процесуальним керівником Франківської окружної прокуратури 04.12.2023 визначено підслідність вказаного кримінального провадження за Криворізьким відділенням поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для подальшого проведення досудового розслідування. На адвокатський запит про хід досудового розслідування кримінального провадження № 12023141390000771 за заявою [PERSON] , з Криворізького РУП в Дніпропетровській області надано відповідь № 45/8-48 аз від 29.07.2024, якою повідомлено про проведення ряду слідчих та процесуальних дій, підозра не повідомлялась, досудове розслідування триває. Вважає заявлені АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач отримавши інформацію про несанкціонований вхід в акаунт Приват24 з нетипового пристрою не вжив всіх належних заходів захисту персональних даних клієнта, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Позивач, скориставшись правом надання відповіді на відзив на позовну заяву, подав до суду письмову відповідь на відзив, в якій представник позивача наголошує на тому, що оспорювані відповідачкою транзакції за 09.08.2023 проходили з присутністю телефона та введенням ПІН-коду. Згідно правил міжнародних платіжних систем, оскарження таких операцій як шахрайство не є можливим. Фінансовий телефон клієнта [PERSON] не змінювався. Авторизація стороннього пристрою підтверджена дзвінком з банку. Інформування про вхід в Приват24 з нетипового пристрою надсилалось на електронну пошту клієнта. Факт шахрайства щодо клієнта [PERSON] став можливим через порушення клієнтом «Умов і Правил надання банківських послуг». Вина банку у даному випадку повністю відсутня, оскільки відповіднодо п. 2.1.4.12.5 клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отрмиання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Позивач вважає відмову відповідачки від сплати за кредитом необгрунтованою і такою, що суперечить умовам і правилам банку та чинного законодавством, а відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача не є підставою звільнення її від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Просила позов задовольнити. Стороною відповідача заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву не подавались. Разом із відзивом на позовну заяву відповідач подала клопотання, в якому просила проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ознайомившись з клопотанням відповідачки, матеріалами справи, суд приходить до наступного. Частиною 1\~ст. 274 ЦПК України\~визначені категорії справ, що підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, зокрема малозначні справи. Відповідно до ч. ч. 5, 6\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Враховуючи наведене, з огляду на те, що сторони скористались у повному обсязі наданими їм правами подання заяв по суті вказаної справи (відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву), зазначена справа є малозначною, відтак суд не вбачає підстав для розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи,\~суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно змісту ст. 76-80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність\~достатності. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.\~89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи судом встановлено, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] наявні правовідносини, які виникли з приводу надання банківських послуг. 21.10.2020 відповідачка підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», відтак підписавши Заяву [PERSON] погодилась, що вказана Заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг стновлять між нею та АТ КБ «ПриватБанк» Договір банківського рахунка, на підставі чого отримала карту «Універсальна» із встанволеним кредитним лімітом на строк 12 місяців з пролонгацією. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» станом на 23.05.2023 кредитний ліміт по картці «Універсальна» [PERSON] збільшено до 33\~000,00 грн. Згідно виписки за договором № б/н за період 21.10.2020-12.04.2024 [PERSON] користувалась кредитними коштами, в той же час систематично вносячи платежі на повернення отриманих кредитних коштів, 09.08.2023 проведено банківську операцію з переказу зі своєї картки 41**98 через додаток Приват24 на суму 3\~800,84 грн, та три банківські операції зняття готівки в банкоматі DN00 st Lermontova, 37, Кгуvуі Rih на суму 20 000 грн; АТМ4640 КRG Кгуvуy Rig на суму 5 000 грн; АТМ4640 АТМ4640 КRG Кгуvуy Rig у розмірі 5 000 грн. Станом на 01.04.2024 за договором № б/н укладеним між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» наявна кредитна заборгованість на загальну суму 34\~685,98 грн. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідачка, заперечуючи проти позову, вказує, що 09.08.2023 вона втратила зв`язок із сім-картою свого мобільного телефону, внаслідок чого певний час була позбавлена можливості не користуватись телефоном. Після перезавантаження телефону отримала смс-повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про запит на її кредитну історію. Звернувшись у відділення АТ КБ «ПрвиатБанк» з даного приводу дізналась, що невідомими особами шахрайським способом шляхом зміни паролю входу до додатку Приват24 09.08.2023 о 14.38 год. проведено операцію переказу грошових коштів з її зарплатної картки на кредитну картку за допомогою додатку Приват24 на суму 3\~800,00 грн. А також у м. Кривий Ріг тричі через банкомат з її кредитної картки знято кредитні кошти. Вказані банківські операції відповідачка заперечує, оскільки вхід в акаунт Приват24 було здійснено несанкціоновано з нетипового пристрою, зі зміною паролю входу, на момент здійснення операцій зняття грошових коштів у м. Кривий Ріг перебувала у м. Львові, а свої персональні дані та банківську картку третім особам не надавала. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань судом встановлено, що 09.08.2023 Відділом поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження № 12023141390000771 за фактом звернення 09.08.2023 до ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області із письмовою заявою [PERSON] , в якій остання просила прийняти міри до невідомої особи, яка 09.08.2023 у період часу з 14.38 год. по 14.52 год. шляхом обману, з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами з її банківських карток на загальну суму 27\~285 грн. Попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування визначено за ч. 3 ст. 190 КК України. Відповідно до відповіді ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області від 17.07.2024 в межах кримінального провадження № 12023141390000771 процесуальним керівником Франківської окружної прокуратури 04.12.2023 визначено підслідність вказаного кримінального провадження за Криворізьким відділенням поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для подальшого проведення досудового розслідування. У відповідності до відповіді Криворізького районного управління поліції від 26.07.2024 [PERSON] залучено та допитано як потерпілу у межах кримінального провадження № 12023141390000771 від 09.08.2023. Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023141390000771 проведено ряд слідчих та процесуальних дій, проте жодній особі про підозру у скоєнні кримінального правопорушення не повідомлялось. Досудове розсілдування твказаного кримінального провадження триває. Поруч з цим, як зазначають сторони у справі, також проведено службову перевірку, в ході якої на момент її проведення, аналізом логів входів в Internet Banking Приват24 клієнта зафіксовано вхід з нетипового пристрою Phone Iphone 13,2, IOS 16.5.1, перший вхід з якого було здійснено 09.08.2023 о 13:54:42 та авторизація стороннього пристрою була підтверджена дзвінком з банку, надалі 09.08.2023 о 13:54:10 підтверджено зміну пін коду по картці [PERSON] . Надалі здійснено\~переказ грошових\~коштів з\~картки [NUMBER] \~на картку\~ [NUMBER] \~через додаток\~Приват 24:\~Дата операції:\~09.08.2023\~14:38.\~Сума переказу\~3\~800\~грн. Зняття по\~кредитній картці\~54**00: Дата операції: 09.08.2023 o 14:49:20, зняття готівки в банкоматі: DN00 st Lermontova, 37, Кгуvуі Rih - 20 000 грн; Дата операції: 09.08.2023 o 14:51:29, зняття готівки в банкоматі: АТМ4640 КRG Victory pl 37.Lermontova St a 10 Кгуvуy Rig - 5 000 грн; Дата операції: 09.08.2023 o 14:52:25, зняття готівки в банкоматі: АТМ4640 КRG Victory pl 37.Lermontova St a 10 Кгуvуy Rig - 5 000 грн. Позивач, наполягаючи на заявлених позовних вимогах, наголошує на тому, що процес зміни пароля в Приват24 відповідачки став можливий внаслідок самостійного розголошення/передачі клієнтом своїх персональних даних і згідно правил міжнародних платіжних систем, оскарження таких операцій як шахрайство є неможливим. Покликається на викладену у постанові Полтавського апеляційного суду у справі № 524/5243/22 від 28.02.2024 позицію відповідальності клієнта через сприяння зловмисникам у заволодінні коштами. Разом з тим, Верховний Суд України у своїй постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначив, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину особи як підставу цивільно-правової відповідальності.\~Висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки особи спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору від 5 лютого 2010 року передбачено обов`язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковими, оскільки такі висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». У постанові\~Верховного Суду\~в складі\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 08\~лютого 2018\~року в\~справі №\~552/2819/16-ц\~(провадження\~№ 61-1396св18)\~вказано,\~що:«користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.\~Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені висновки викладено і в постанові Верховного Суду від 29.03.2024 у справі 456/4026/21, в якій також вказано на те, що наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Аналізуючи встановлені обставини в межах вказаної справи, суд звертає увагу на те, що будь-які докази, які б свідчили, що відповідач самостійно розголосила ПІН-код чи іншу конфіденційну інформацію, необхідну для проведення банківських операцій із належною кредитною карткою, а тим більше будь-яким чином сприяла третім особам у використанні ними такої інформації, у матеріалах справи відсутні. Щодо покликань сторони позивача на судову практику, зокрема позицію суду, викладену у постанові № 524/5243/22 від 28.02.2024 суд звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України \~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, позивачем наведено судову практику апеляційної інстанції.До того ж слід зазначити і відмінність обставин у наведеній позивачем справі, оскільки предметом перегляду апеляційною інстанцією серед іншого було питання втрати відповідачкою електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які нею не виконувалися, та встановлено, що відповідач негайно банк не повідомляла, а її звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення - через п`ять днів після проведення спірних операцій не дає підстав для висновку щодо відсутності її вини у знятті готівки з картки та перерахуванні спірних грошових коштів. У свою чергу у даному випадку відомості про втрату відповідачкою картки (електронного платіжного засобу відсутні, відповідач вказує, що несанкціонований вхід 09.08.2023 у її додаток Приват24 відбувся у період відсутності зв`язку із сім карткою мобільного телефону, номер якого є її фінансовим номером та неможливістю внаслідок цього користування мобільним телефоном. При цьому, відповідач невідкладно вжила заходів для повідомлення \~правоохоронні органи з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій, з огляду на те, що подія мала місце близько 09.08.2023, а як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досдуових розслідувань кримінального провадження 12023141390000771 того ж дня було внесено до ЄРДР за фактом звернення [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення. Крім того, згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», виданої [PERSON] картка № [NUMBER] була заблокована 09.08.2023 о 15:56:10 год., а 23.10.2023 [PERSON] також звернулась із письмовою заявою до АТ КБ «Приватбанк», в якій повідомила про події 09.08.2023, звернення з даного приводу до поліції та просила АТ КБ «ПрвиатБанк» провести службову перевірку. Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що у відповідачки дійсно було відсутнє її вільне волевиявлення на вчинення 09.08.2023 банківських операцій з приводу перехування особистих коштів на кредитну картку та надалі зняття кредитних коштів у розмірі максимально встаноленого їй кредитного ліміту, з огляду також на те, що до події 09.08.2024 протягом всього строку кредитування відповідачка ситематично та добросовісно вносила всі платежі за користування кредитними коштами. При цьому, на переконання суду, сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я відповідачки, не може слугувати безсумнівною підставою для задоволення позову. В свою чергу, Верховний Суд у своїй постанові 29.03.2024 у справі 456/4026/21 вказує на необхідність дослідження та взяття судами до уваги обставин щодо нерівного стану сторін у зазначених договірних відносинах. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». Аналогічний висновок наведений також у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду\~від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та від 11 березня 2015 року № 6-16цс15». Аналогічний висновок наведений також у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року в справі № 766/19614/18 (провадження № 61-19350св19) вказано, що «суди попередніх інстанцій вважали недоведеним те, що [PERSON] ініціював збільшення кредитного ліміту за своїм картковим рахунком, здійснював спірні грошові перекази, а також що про ці операції його було повідомлено у момент їх вчинення. Встановивши такі обставини та врахувавши відсутність доказів того, що [PERSON] своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зупинення нарахування процентів та штрафних санкцій [PERSON] по кредитній картці № [NUMBER] на розмір заборгованості 31 712 грн, яка виникла у зв`язку із неправомірним списанням без його волевиявлення кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19). Колегія суддів також погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність транзакцій, які були здійснені в період із 02 год 32 хв по 04 год 14 хв 16 квітня 2018 року з використанням платіжної картки [PERSON] № [NUMBER], у зв`язку із чим залишок коштів по цій картці підлягає відновленню. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я [PERSON], не є підставою для відмови у задоволенні позову». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 (провадження №\~\~61-8249св23) зроблено висновок, що «при відмові у задоволенні позову апеляційний суд вважав, що спірні операції позивачем вчинено за допомогою картки, яка була додана до сервісу Google Pay, який дозволяє безконтактне зняття готівки за допомогою засобів ідентифікації (паролі, QR-код, у тому числі сформований за допомогою системи інтернет-банкінгу, CVV/CVC-кодів, тощо), без розголошення яких інша особа, навіть перевипустивши сім-картку або маючи фінансовий телефон клієнта, не змогла б ні зайти до Приват24, ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти з його рахунку. Апеляційний суд вказав, що невід`ємною частиною договору банківського обслуговування є Умови і правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ y мережі Інтернет, і саме клієнт несе повну відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних (пункт 2.1.4.12.3. Умов), а також за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до розголошення ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію; апеляційний суд не врахував, що: саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними; суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що матеріали справи не містять Умов і правил надання банківських послуг, підписаних позивачем, тому їх не можна розцінювати як частину договору банківського обслуговування; суд першої інстанції встановив, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача, не довів, що позивач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції; [PERSON] як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року у справі № 521/20764/20 (провадження № 61-4665св22) зазначено, що «апеляційний суд вважав, що клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з фізичним пред`явленням його карти. Клієнт у свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку. Позивачем [PERSON] не надано суду належних, достовірних та достатніх доказів, які підтверджують порушення його прав діями банку, отже, позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають; апеляційний суд не врахував, що: саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними; тому апеляційний суд зробив передчасний висновок про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в позові». Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а відтак у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити за його безпідставністю.

Outcome: dismissed