Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У грудні 2024 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі Товариство) звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №75385142 від 12.08.2021 в сумі 27059,60 грн, що складається з 8500 грн боргу за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 18404,04 грн боргу за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 136 грн інфляційних збитків, 19,56 грн нарахованих 3% річних. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 12.08.2021 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір позики № 75385142, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8500 грн, який\~зобов`язався повернути в строк до 11.09.2021 та сплатити проценти за користування ним в розмірі 1,99% за кожен день користування кредитом. На підставі договору факторингу №27/01-2022 від 27.01.2022 та договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 Товариство набуло право вимоги до відповідача за договором позики №75385142 від 12.08.2021. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] за вказаним вище договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір, що підлягає стягненню становить 27059,60 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 9840 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 18404,04 грн, 136 грн інфляційні збитки, 19,56 грн нараховані 3% річних. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №75385142 від 12.08.2021 у розмірі 27059,60 грн, а також стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 16.12.2024\~ постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~ Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання судом направлено копії ухвали про відкриття провадження,\~однак згідно з відміткою відділення Укрпошти від 17.01.2025 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно з положеннями п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, яка викладена в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке. Встановлено, що 12.08.2021 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір позики №75385142 на суму 8500 грн, строком\~на 30 днів, та фіксованою відсотковою ставкою 1,99 % за один день користування кредитом; знижена процентна ставка/день, % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) - 0,60%; процента ставка за понадстрокове користування позикою за день, % (не застосовується в період карантину) 2,70%. Згідно з умовами даного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у строки і на умовах, передбачених цим договором. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором Ejsvci0tPn (а.с. 7-9). Відповідно до пункту 5.2 договору позики позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в цих правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, йому зрозумілі. 12.08.2021 кредитодавець перерахував грошові кошти в сумі 8500 грн на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , номер платежу d3a426c0-cd23-4f2c-acde-f4622c4c8b89, що підтверджується даними довідки Вих. №КД-000001385/ТНПП від 22.10.2024, виданою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» (а.с.16). Згідно з даними розрахунку заборгованості загальна заборгованість за договором позики №75385142 від 12.08.2021 станом на 27.01.2022 становить 26904,05 грн (а.с. 17-18). Втім відповідач усунувся від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом та відсотками. Відповідно до договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022 (а.с. 24-26) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги до відповідача для ТОВ «Вердикт Капітал», яке згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 27-29) відступило право вимоги до [PERSON] для Товариства, що підтверджується даними акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022 (а.с.26 зворот), реєстру боржників №1 до договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022 (а.с.20), акту прийому-передачі реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 29 зворот), реєстру боржників до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 32-33). За даними розрахунків заборгованості за договором позики № 75385142 від 12.08.2021 заборгованість [PERSON] , станом на 13.11.2024 за тілом кредитом становить 8500 грн, за процентами на дату відступлення права вимоги 18404,04 грн, 136 грн інфляційні збитки, 19,56 грн нараховані 3% річних (а.с. 22-23). Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого. Згідно зі\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до\~ст.610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За договором\~позики\~одна\~сторона (позикодавець)\~передає\~у\~власність другій\~стороні\~(позичальникові)\~грошові\~кошти\~або інші\~речі,\~визначені\~родовими\~ознаками,\~а\~позичальник зобов`язується\~повернути\~позикодавцеві\~таку ж\~суму\~грошових\~коштів (суму\~позики)\~або\~таку\~ж кількість\~речей\~того\~ж роду\~та\~такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Позикодавець має\~право\~на\~одержання від\~позичальника\~процентів\~від суми\~позики,\~якщо\~інше\~не встановлено\~договором\~або\~законом.\~Розмір\~і\~порядок одержання\~процентів\~встановлюються договором.\~Якщо договором\~не\~встановлений\~розмір процентів,\~їх\~розмір\~визначається на\~рівні\~облікової\~ставки Національного\~банку\~України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За положеннями ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1054 цього Кодексу). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК У країни). Згідно з ч.1 ст.1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.514\~ЦК\~України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Первісні кредитори виконали свої зобов`язання за вище вказаним кредитним договором та договорами позики та надали відповідачу кредитні кошти згідно умов договорів. Однак відповідач своїх зобов`язань за договорами не виконав, кредитних коштів та процентів за користування ними не повернув. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитні договори та договори факторингу та відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника. Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитних договір, ст.ст.526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Суд зазначає, що за договором позики № 75385142 від 12.08.2021, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8500 грн. При цьому розмір заборгованості за процентами за договором позики №75385142 слід розрахувати з огляду на таке . Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) вказала, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, який становить 30 днів, оскільки сторони не визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання. З огляду на вищевикладене, розмір відсотків за користування кредитом за договором позики №75385142 у період з 12.08.2021 по 11.09.2021 становить 5074,5 грн (8500грн/100% х 1,99% х 30 днів). Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимога позивача щодо стягнення з відповідача процентів за договором за період з 12.09.2021 є безпідставною та задоволенню не підлягає. Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредитному договору, наданому позивачем, Товариством заявлено до [PERSON] вимогу про стягнення інфляційних збитків та нарахованих 3% річних, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання і які підлягають стягненню з відповідача. У задоволенні решти позовних вимог за договором від 12.08.2021 слід відмовити за безпідставністю. Відповідач вільно погодився на укладення договорів на вказаних вище умовах підписавши їх, заперечень проти виниклої заборгованості та контррозрахунку не подав. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики № 75385142 в розмірі 13730,06 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позову на 50,7% від заявлених вимог, в силу ст. 137, ч.1 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути пропорційно до задоволених вимог судовий збір у розмірі 1228,16 грн (а.с.1). Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно\~з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача до матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги №02/09/2024-8 від 02.09.2024, укладений між Товариством та Фізичною особою-підприємцем\~Калітіною О.В. (а.с.39-40), заявку на надання юридичної допомоги №14 від 12.10.2024 (а.с.45), витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 12.11.2024 (а.с. 44). На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № 0475990002 від 19.11.2024, згідно з якою Товариство перерахувало для [PERSON] 135000 грн за призначенням платежу: оплата за надання юридичних послуг по договору № 02-09/2024-8 від 02.09.2024 (а.с.45). Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного суду у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18). Отже, суд приходить до висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову на 50,7% від заявлених вимог, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача 4563 грн документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу,

Outcome: partial