Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] , вказавши в ньому, що 21 січня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №53. Зазначає, що за час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що суперечки, які виникали між сторонами як на побутовому підґрунті так і щодо способу виховання дитини, набули систематичного характеру. Це пов`язано в тим, що у сторін принципово різне відношення до вирішення спірних питань, кожен з сторін вважає свою точку зору єдино вірною. Це призвело до втрати почуттів, в тому числі і почуття поваги один до одного. Подружні стосунки між сторонами припинені, неодноразові спроби налагодити відносини позитивного результату не дали. Позивач вважає, що подальше спільне життя та перебування у шлюбі з відповідачем є неможливим, в зв`язку з чим прийшов до висновку, що фактично їх шлюб припинив існування і не може бути поновлений. Спір про поділ майна та з приводу місця проживання дитини відсутній. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між сторонами, що був зареєстрований 21 січня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №53, та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] залишити проживати з батьком [PERSON] на його самостійному вихованні та утриманні. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, разом з тим, в позовній заяві позивач просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб між сторонами, а від відповідача надійшла нотаріально посвідчена заява відповідно до якої позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 січня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.6) Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.7) Судом також встановлено, що одруження сторін виявилося невдалим, сімейне життя не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя. Сторони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри, без чого сімейне життя є неможливим. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Спільного господарства сторони не ведуть, спільний бюджет у них відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження їх сім`ї неможливе. Спір про поділ майна та з приводу місця проживання дитини також відсутній. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За ч. 2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В силу вимог ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги вище викладене, враховуючи те, що позивач своєї думки не змінив та твердо вирішив розірвати шлюб з відповідачем, а також те що відповідач позов визнала, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам як подружжя та інтересам малолітньої дитини, а тому, шлюб між сторонами слід розірвати та за взаємною згодою сторін по справі їхню дитину [PERSON] , [INFO] залишити проживати з батьком [PERSON] на його самостійному вихованні та утриманні. На підставі викладеного відповідно до вимог ст.ст. 105, 109, 110, 112-115 СК України,

Outcome: approved