Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

09.12.2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про призначення опікуна над недієздатною особою, у якій заявник просить призначити опікуном недієздатного [PERSON] , [INFO] , його брата [PERSON] , [INFO] . Вимоги заяви мотивовано тим, що [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування із заявою щодо доцільності призначення його опікуном над його недієздатним братом [PERSON] . Вивчивши обставини даного питання та розглянувши на засіданні опікунської ради питання можливості [PERSON] виконувати обов`язки опікуна, довідки та документи надані заявником, орган опіки та піклування встановив наступне. [PERSON] є інвалідом І-А групи з 24.10.2011 року спеціальна психіатрична МСЕК №1 з дитинства безстроково, страждає психічним захворюванням, не здатний захищати свої права, не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує стороннього догляду, нагляду, допомоги та опіки. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.08.2024 року [PERSON] був визнаний недієздатним. Недієздатний [PERSON] , кандидат в опікуни [PERSON] та їх матір [PERSON] зареєстровані та проживають в кв. [ADDRESS] , яка належить їм в рівних долях. Житлово-побутові умови задовільні. Кандидат в опікуни одружений, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно. Медичних протипоказань щодо призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] немає. Мати кандидата в опікуни та недієздатного у своїй заяві від 21.11.2024 року повідомляє, що не заперечує проти виконання [PERSON] функцій опікуна над його недієздатним братом [PERSON] та сама відмовляється бути опікуном, оскільки має поганий стан здоров`я та не виходить з дому. [PERSON] надала виписку з медичної карти від 22.11.2024 року в якій зазначено, що вона хворіє протягом тривалого часу, знаходиться під наглядом сімейного лікаря, невропатолога, ендокринолога та ортопеда-травматолога. Зазначено, що пацієнтка маломобільна. Пересувається в межах помешкання на ходунках. Дружина кандидата в опікуни [PERSON] у своїй заяві від 26.11.2024 року не заперечує щодо виконання її чоловіком функцій опікуна над його недієздатним братом та сама відмовляється бути опікуном, оскільки не має з недієздатним [PERSON] родинних зв`язків. Інші особи, які б виявили бажання бути опікуном [PERSON] відсутні. Кандидат в опікуни до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Ухвалою суду від 12.12.2024 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних, а також залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 25.02.2025 року закрите підготовче провадження у справі та суд перейшов до судового розгляду справи по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснила суду, що [PERSON] рішенням суду визнаний недієздатним. [PERSON] звернувся до органу опіки з питанням призначення його опікуном над недієздатним братом [PERSON] . Орган опіки та піклування перевірив всі документи і дійшов висновку, що [PERSON] відповідає вимогам для призначення його опікуном. Кандидат в опікуни, недієздатний та їх мати зареєстровані та проживають в одній квартирі, яка належить їм в рівних долях. Умови проживання задовільні, медичних протипоказань для виконання функцій опікуна у [PERSON] немає, до кримінальної відповідальності не притягується. Мати недієздатного не може бути його опікуном через став власного здоров`я, вона маломобільна, пересувається на ходунках. Дружина кандидата в опікуни не заперечує проти виконання її чоловіком функцій опікуна. Інших кандидатів в опікуни немає. Представник органу опіки та піклування відвідав місце проживання недієздатного та встановив, що він не ходить, до спілкування не здатний, крім того, про те, що недієздатний не може з`явитись в судове засідання та надати свої пояснення свідчить і зміст судового рішення, яким [PERSON] було визнано недієздатним. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить призначити його опікуном над недієздатним братом [PERSON] , оскільки брат не ходить, а мати не може за станом здоров`я доглядати за ним. [PERSON] потрібний опікун, оскільки він потребує стороннього догляду і для представлення його інтересів у будь-яких органах та організаціях. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви з підстав викладених у ній та пояснила суду, що мати недієздатного та кандидата в опікуни через стан здоров`я не може доглядати свого недієздатного сина, який є інвалідом з дитинства. У представника немає жодних застережень щодо кандидатури опікуна, адже тільки він може бути опікуном, поскільки фізично здоровий, а [PERSON] слід піднімати, мити, відвозити до різних органів та організацій. Інших кандидатів в опікуни немає. Заінтересована особа [PERSON] до суду не з`явилась. В судовому засіданні [PERSON] передав суду заяву від імені його матері про те, що вона не може з`явитись до суду через стан здоров`я, на опіку не претендує. Суд, вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно подання органу опіки та піклування від 06.12.2024 року та витягу з протоколу засідання опікунської ради від 06.12.2024 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над його братом [PERSON] , який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.08.2024 року визнаний недієздатною особою (а.с. 6-09). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.08.2024 року у справі №755/16872/23 [PERSON] було визнано недієздатним (а.с. 10-12). У цьому рішення зокрема зазначено, що згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, пацієнт [PERSON] є немобільним. [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування із заявою від 26.11.2024 року щодо розгляду його кандидатури для призначення опікуном його недієздатного брата [PERSON] (а.с. 13). Убачається, що [PERSON] має задовільний стан здоров`я, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої, непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (а.с. 17-20). Мати недієздатного та кандидата в опікуни звернулась до органу опіки і піклування з заявою від 21.11.2021 року про те, що вона не заперечує проти виконання [PERSON] функцій опікуна над недієздатним [PERSON] , а саме вона відмовляється бути опікуном власного сина через поганий стан здоров`я, їй важко ходити, з дому не виходить (а.с. 21). Убачається, що [PERSON] є пенсіонеркою, а її незадовільний стан здоров`я підтверджується випискою із медичної карти від 21.11.2024 року, у якій зокрема вказано, що пацієнтка маломобільна, пересувається в межах помешкання на ходунках (а.с. 24-25). Дружина кандидата в опікуни не має заперечень з приводу виконання її чоловіком функцій опікуна, а сама бути опікуном брата чоловіка відмовляється, оскільки не має із ним родинних зв`язків (а.с. 27-30). Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 27.10.2011 року, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги (а.с. 34). Із матеріалів справи убачається, що [PERSON] , [PERSON] та їх мати [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , яка належить зазначеним особам в рівних долях (а.с. 35, 39-43). За змістом акту обстеження житлово-побутових умов від 27.11.2024 року, житлово-побутові умови за адресою [ADDRESS] задовільні (а.с. 36). За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. В рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (абзаци перший, третій, четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини). Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Згідно норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Судом не встановлено обмежень, визначених ст. 64 ЦК України щодо призначення [PERSON] опікуном. Відповідно до норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Враховуючи, що [PERSON] рішення суду визнаний недієздатним, [PERSON] є його братом, медичних протипоказань щодо призначення його опікуном не має, не знятої чи не погашеної судимості також не має та в розшуку не перебуває, брати зареєстровані за однією адресою, також з огляду на неможливість виконання функцій опікуна матір`ю недієздатного через власний незадовільний стан здоров`я, згоду дружини кандидата в опікуни на виконання ним функцій опікуна, наведене в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатним [PERSON] , тому суд убачає визначені законом підстави призначити [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved