Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 75636,91 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.09.2023 року о 16:30 год. в м. Харкові по вул. Плеханівській, 117, сталася ДТП за участю позивача, який, керуючи т.з. Renault Espace, н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду - відбійник, чим порушив п. 12.1. ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою суду від 11.03.2023 року провадження по справі у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, по справі про адміністративне правопорушення було призначено судову комплексну дорожньо-технічну та автотехнічну експертизу, проведення якої було доручено експертам ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса". В ході експертизи експертами було встановлено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія [PERSON] , не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.1. ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Стан дорожнього покриття та організація дорожнього руху в місці, де сталася ДТП 15.09.2023, на ділянці автомобільної дороги у м. Харкові по вул. Георгія Тарасенка, в районі буд. № 117, не відповідали вимогам п.п. 5.2.1., 5.12.1.1 ДСТУ-3587:2022 та п.п. 14.3.1, 14.3.2, 14.3.16, 14.5.25 ДСТУ 4100-2022 і дані невідповідності, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Посилається на те, що у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими органами. Капітальний ремонт автомобільної дороги Балашовського мосту по вул. Плеханівській у м. Харкові проведено на замовлення ХМР у 2020 році. Проте, стан дорожнього покриття автомобільної дороги на вказаній ділянці дороги лишився незадовільним, що і призвело до ДТП 15.09.2023 за участі позивача. В результаті ДТП, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Renault Espace, н.з. [NUMBER] , становить 70184,49 грн. Крім того, позивачем сплачено 5452,42 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження. Також посилається на те, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, в зв`язку з чим наявність автомобіля є дуже необхідною для задоволення особистих потреб позивача. Крім того, позивач був безпідставно звинувачений правоохоронними органами у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок чого був змушений протягом тривалого часу доводити в судовому порядку свою невинуватість. Таким чином, через ДТП, яка сталася, позивач зазнав глибоких душевних страждань, а також суттєво погіршились умови життя позивача через пошкодження його автомобіля, неможливість нормальної реалізації прав та законних інтересів, позивач вважає, що йому спричинено моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Відповідачем Харківською міською радою подано письмові пояснення по справі, в яких відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що Харківська міська рада є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки Харківська міська рада не є заподіювачем шкоди позивачу, не несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями інших осіб та своїми діями міська рада не завдала позивачу шкоду, чим не порушила її суб`єктивні права, свободи чи інтереси в межах заявлених позовних вимог, виходячи з наступних доводів із посиланням на належні приписи законодавчих актів. Позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться (ст. 17 Закону України «Про автомобільні дороги»). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Повноваження по будівництву, ремонту і утриманню доріг, вулиць, інженерних споруд , що знаходяться в комунальній власності Харківської міської територіальної громади; виконання шляхових будівельних і ремонтних робіт, благоустрій територій, технічний нагляд та утримання доріг і інженерних споруд на дорогах м. Харкова в обсягу, затвердженому міськвиконкомом за рахунок коштів міського бюджету та інших надходжень; встановлення захисних загороджень, дорожніх сигнальних знаків тощо за рахунок коштів міського бюджету та інші повноваження щодо утримання комунальної дорожньої сфери у м. Харкові, покладені, відповідно до статутних положень, на Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД»» (код ЄДРПОУ 03359182, із місцезнаходженням: 61004, м. Харків, вул. Москалівська, 20). Оскільки балансоутримувачем вулично-дорожньої мережі даної ділянки автомобільної дороги є Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів в м. Харкові «Шляхрембуд», то позиція та доводи позивача, що відшкодування завданих внаслідок указаної ДТП збитків має здійснювати Харківська міська рада не ґрунтується на положеннях закону. Крім того, позивач нічого не зазначає про можливі обставини, їх оцінку як факту настання страхового випадку, результатів звернення про настання страхового випадку, що впливає на правову кваліфікацію заявлених позовних вимог у даній справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.08.2024 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності. У вказаній заяві також зазначив, що відповідач безпідставно посилається на те, що належним відповідачем по справі має бути Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м. харків "Шляхрембуд" як балансоутримувач, оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього факту. Крім того, єдиним засновником і кінцевим бенефіціаром вказаного підприємства є саме Харківська міська рада. Просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Замніус М.В. проти позову заперечує, просить в задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу Renault Espace, реєстраційний номер [NUMBER] . З матеріалів справи встановлено, що 15.09.2023 року за адресою м. Харків, вул. Георгія Тарасенка (Плеханівська), 117, сталась ДТП за участю автомобіля Renault Espace, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . З копії висновку експертів № 25470/25471 за результатами проведення комплексної судової дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи від 16.02.2024 року встановлено наступне. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Renault Espace, [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.1 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.1. ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Renault Espace [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Стан дорожнього покриття та організація дорожнього руху в місці, де сталася ДТП 15.09.2023, на ділянці автомобільної дороги у м. Харкові, по вул. Георгія Тарасенка, в районі буд. 117, не відповідали вимогам п.п. 5.2.1, 5.12.1.1 ДСТУ-3587:2022 та п.п. 14.3.1, 14.3.2, 14.3.16, 14.5.25 ДСТУ 4100-2022 і дані невідповідності, з технічної точки зори, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.03.2024 року провадження по справі у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. З копії листа Департаменту будівництва та шляхового господарства № 205/0/66-25 від 28.01.2025 року встановлено, що на ділянці автомобільної дороги у [ADDRESS] , на балансі СКП «Шляхрембуд» обліковується: вул. Георгія Тарасенка (2 943 п/м) - інвентарний номер 02224/8; вул. Георгія Тарасенка (площа 8 691 кв.м) - інвентарний номер 00223/8; вул. Георгія Тарасенка (площа 8 460 кв.м) - інвентарний номер 00225/8; вул. Георгія Тарасенка (площа 7 875 кв.м) - інвентарний номер 00629/4; [ADDRESS] (площа 5 000 кв.м) - інвентарний номер 00226/8; [ADDRESS] - інвентарний номер 00170/8; тротуар [ADDRESS] ) - інвентарний номер 00384/8; тротуар [ADDRESS] (площа 5 700 кв.м) - інвентарний номер 00911/4; тротуар [ADDRESS] ) - інвентарний номер 00387/8; тротуар [ADDRESS] (площа 1 533 кв.м) - інвентарний номер 00388/8; тротуар вул. Георгія Тарасенка (площа 11 250 кв.м) - інвентарний номер 00385/8. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. У частині першій статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги`основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами. Отже, такі повноваження виділено законодавцем, як два самостійні повноваження органів місцевого самоврядування. Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме на власників або уповноважених ними дорожньо-експлуатаційні організації (у разі передання дороги на баланс таким організаціям) покладений обов`язок постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, та відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Відповідно до частини першої статті 6, частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. У частинах п`ятій, шостій статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року в справі № 487/9345/19 (провадження № 61-12611св22)). Вирішуючи спір, що виник в межах цивільних правовідносин, слід зважати, що аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди (див. постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 755/2545/15-ц, від 04 листопада 2020 року у справі № 686/6022/18, від 21 квітня 2021 року у справі № 648/2035/17, від 09 лютого 2022 року у справі № 161/7881/20). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року в справі № 639/2132/18 (провадження № 61-14133св19) зазначено, що «люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634. Відхилення висотної позначки кришки люка відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см (пункт 3.1.7 ДСТУ 3587-97). Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил). Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував, що КПСП по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» є балансоутримувачем дороги, на якій сталась ДТП за участі автомобіля позивача, а тому повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, проте допустив бездіяльність, що є підставою для покладення на нього обов`язку відшкодування [PERSON] завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 ЦК України». Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (див. постанову Верховного Суду від 12 січня 2023 року в справі № 939/1406/20 (провадження № 61-7214св22) та від 14 вересня 2022 року в справі № 369/2122/20 (провадження № 61-20548св21)). Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (див. постанову Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17 (провадження № 61-19719св19)). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18)). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (пункт 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року в справі № 755/953/19 (провадження № 61-17217св20) зазначено, що «у розумінні наведених положень відповідальність за належне утримання та ремонт шляхів Дніпровського району міста Києва покладено на КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва, балансоутримувачем яких воно є. Аналогічні висновки щодо особи, яка повинна здійснювати контроль за забезпеченням безпечного руху на автомобільній дорозі, усувати виявлені недоліки та яка несе цивільно-правову відповідальність у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, містяться в постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 686/8458/17 (провадження № 61-4813св18), від 20 грудня 2018 року у справі № 185/8229/16-ц (провадження № 61-27678св18), від 30 жовтня 2019 року у справі № 639/2132/18 (провадження № 61-14133св19)». Схожий за змістом правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 29 січня 2025 року по справі № 201/1763/22. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що саме Харківська міська рада як власник ділянки дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, має відповідати за цим позовом. При цьому, з наданих відповідачем документів вбачається, що на ділянці автомобільної дороги у [ADDRESS] , на балансі СКП «Шляхрембуд» обліковується: вул. Георгія Тарасенка (2 943 п/м) - інвентарний номер 02224/8; вул. Георгія Тарасенка (площа 8 691 кв.м) - інвентарний номер 00223/8; вул. Георгія Тарасенка (площа 8 460 кв.м) - інвентарний номер 00225/8; вул. Георгія Тарасенка (площа 7 875 кв.м) - інвентарний номер 00629/4; вул. Георгія Тарасенка (площа 5 000 кв.м) - інвентарний номер 00226/8; [ADDRESS] - інвентарний номер 00170/8; тротуар [ADDRESS] ) - інвентарний номер 00384/8; тротуар [ADDRESS] (площа 5 700 кв.м) - інвентарний номер 00911/4; тротуар вул. Георгія Тарасенка (5 519 п/м) - інвентарний номер 00387/8; тротуар вул. Георгія Тарасенка (площа 1 533 кв.м) - інвентарний номер 00388/8; тротуар вул. Георгія Тарасенка (площа 11 250 кв.м) - інвентарний номер 00385/8. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що балансоутримувачем спірної ділянки дороги, на якій 15.09.2023 року сталась дорожньо-транспортна пригоди за участі автомобіля позивача, є СКП «Шляхрембуд». Таким чином, уповноваженою Харківською міською радою дорожньо-експлуатаційною організацією, на яку покладений обов`язок постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, та відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, є саме СКП «Шляхрембуд». Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, що до цього причетні. З огляду\~на викладене,\~суд зазначає,\~що належним\~відповідачем у\~цій справі\~є СКП «Шляхрембуд», який є балансоутримувачем дороги, на якій сталась ДТП за участі автомобіля позивача, і який повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги, проте допустив бездіяльність, що є підставою для покладення на нього обов`язку відшкодування [PERSON] завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 ЦК України. Однак позивачем СКП «Шляхрембуд» до участі у справі у якості відповідача не залучено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. При цьому позивач не позбавлений права на судовий захист у правовідносинах щодо відшкодування шкоди шляхом подання позову до належного відповідача за своїми позовними вимогами. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що [PERSON] як особа з інвалідністю 2 групи звільнений від сплати судового збору, і при поданні позову судовий збір ним не сплачувався.

Outcome: dismissed