Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

06 вересня 2024 року [PERSON] , діючи через свого представника адвоката Зибінської Г.В., шляхом використання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом, заявивши наступні вимоги: - встановити юридичний факт про те, що баба позивачки [PERSON] , 1927 року народження, яка померла [INFO] , постійно проживала разом зі своїм сином [PERSON] , який помер [INFO] , в його домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) на території Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, розміром 2,69 га, що належало померлому [INFO] [PERSON] , , як колишньому члену ТОВ «ЖУРАВСЬКЕ», на підставі сертифікату серії ЧН №029779, що виданий на підставі Розпорядження Варвинської районної державної адміністрації від 07 травня 1997 року за №130 та зареєстрований 19 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за №1082. На обґрунтування заявлених вимог, сторона позивача посилається на те, що [INFO] у с. Журавка Прилуцького району Чернігівської області помер дід позивача [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім речей домашнього вжитку, також увійшло право на земельну частку (пай), що розташоване на території Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, розміром 2,69 га, яку було належне померлому, як колишньому члену ТОВ «ЖУРАВСЬКЕ», на підставі сертифікату серії ЧН №029779. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася. При цьому, оскільки на момент смерті останнього, який проживав за адресою: [ADDRESS] , з ним проживала і була зареєстрована його дружина (баба позивача) - [PERSON] , то саме вона у силу приписів ст. 549 ЦК УРСР (у редакції до 2004 року) прийняла спадщину після смерті чоловіка, адже фактично вступила у володіння та управління спадковим майном померлого. [INFO] у с. Журавка Прилуцького району Чернігівської області померла [PERSON] , до складу спадщини якої було включено успадковане після смерті чоловіка вищевказане право на земельну частку (пай) та земельна ділянка на території Журавської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2177 га, кадастровий №7421182000060000006, належне на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №035256. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася. При цьому, оскільки [PERSON] з 2009 року і до моменту смерті постійно проживала разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , в його домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] , відтак в силу положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, саме він прийняв спадщину після смерті матері. У подальшому [INFO] у с. Журавка Прилуцького району Чернігівської області помер [PERSON] , до складу спадщини якого аналогічним чином було включено успадковане ним майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] . Позивач [PERSON] , будучи донькою померлого [PERSON] , є спадкоємцем належного йому майна, про прийняття якого вона звернулася у встановленому законом порядку до приватного нотаріуса, за результатами чого і було відкрито відповідну спадкову справу. Проте, оскільки [PERSON] на момент смерті не була зареєстрована за однією адресою із сином [PERSON] нотаріус не може встановити фактичне прийняття ним спадщини, що стає перепоною для реалізації позивачем своїх спадкових прав на земельну ділянку, площею 2,2177 га, кадастровий №7421182000060000006. Аналогічним чином, через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності її діду права на земельну частку (пай), позивач не взмозі прийняти спадщину і в цій частині. У зв`язку з цим, зважаючи на неможливість вирішення даного спору у позасудовому порядку, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 22 жовтня 2024 року. Додатково зобов`язано приватного нотаріуса Варвинського районного нотаріального округу Пушкарьову-Гезердаву Н.О. надати належно завірену копію спадкової справи №113/2024, заведеної до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Також, зобов`язано Державний нотаріальний архів Чернігівської області надати інформацію про те, чи відкривалися спадкові справи після померлих: [PERSON] та [PERSON] , а в разі відкриття спадкових справ надати їх належно засвідчені копії та повідомити про видані свідоцтва про прийняття спадщини, яка залишилися після померлих, та інформацію щодо складених ними заповітів і їх чинність. 02 жовтня 2024 року на виконання вищевказаної ухвали суду приватний нотаріус Варвинського районного нотаріального округу Пушкарьова-Гезердава Н.О. надала копію запитуваної спадкової справи та витребувану інформацію. 08 жовтня 2024 року на виконання вищевказаної ухвали суду з Державного нотаріального архіву Чернігівської області надійшла витребувана інформація. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2024 року залучено до участі у вказаній цивільній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , у зв`язку з цим, підготовче судове засідання було відкладене на 25 листопада 2024 року. 11 грудня 2024 року представник позивача адвокат Зибінська Г.В., використовуючи засоби електронного зв`язку звернулася до суду із клопотаннями щодо долучення до матеріалів справи додаткових доказів. 16 грудня 2024 року представник позивача адвокат Зибінська Г.В., використовуючи засоби електронного зв`язку звернулася до суду із клопотанням щодо долучення до матеріалів справи додаткових доказів. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2024 року залучено до участі у вказаній цивільній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , у зв`язку з цим, підготовче судове засідання, з урахуванням виправлення описки, було відкладене на 27 січня 2025 року. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 27\~січня 2025\~року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21 лютого 2025 року. Представник позивача адвокат Зибінська Г.В. в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, надавши обґрунтування аналогічні змісту позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позицію свого представника підтримала та наполягала на задоволенні пред`явлених нею вимог. Відповідач Варвинська селищна рада Прилуцького району Чернігівської області у судове засідання явку свого представника не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 30 січня 2025 року [PERSON] , діючи в інтересах Варвинської селищної ради на підставі довіреності, звернулася до суду із заявою про здійснення розгляду справи за їх відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. 15 листопада 2024 року зверталась до суду із письмовою заявою, згідно з якою щодо вимог позову не заперечила та наполягала на його задоволенні у повному обсязі. Підтвердила, що баба позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала разом зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також, вказала, що діду позивача [PERSON] , як колишньому члену ТОВ «ЖУРАВСЬКЕ» було належне право на земельну частку (пай), що розташована на території Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Наголосив, що баба позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала разом зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заслухавши позиції учасників процесу да дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у с. Журавка Варвинського району Чернігівської області у віці 70 років помер [PERSON] , що підтверджується копією дубліката свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входило, зокрема, право на земельну частку (пай), площею 2,69 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилася на території Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області та належала йому на підставі сертифікату серії ЧН №0290779, що перебував у колективній власності ТОВ «ЖУРАВСЬКЕ» Варвинського району Чернігівської області, без визначення меж цієї ділянки в натурі, який виданий на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації від 07 травня 1997 року №130 та зареєстрований 19 травня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1082, що підтверджується відповідним повідомленням №29-25-0.3-4335/2-24, яке видане 30 липня 2024 року Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та витягом з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с. 21, 22). З повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13 листопада 2024 року №29-25-0.3-6429/2-24 (а.с. 110) вбачається, що згідно відомостей Державного реєстру земель, станом на 01 січня 2013 року державний акт на право власності на землю на ім`я: [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №029770 по колишньому ТОВ «ЖУРАВСЬКЕ» Варвинського району Чернігівської області не видавалися та не реєструвалися. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Проте, відповідно до позиції позивача зазначений сертифікат було втрачено, оскільки його місцезнаходження останній не відоме. Той факт, що [PERSON] був включений до списку членів ВАТ «Журавське» с. Журавка Варвинського району Чернігівської області, підтверджується наявною у матеріалах справи копією державного акту на право колективної власності на землю серії ЧНВ № 00005, виданим 12 грудня 1996 року головою Журавської сільської ради Народних депутатів Хряпа О.М (а.с. 140) та відповідним списком, згідно якого [PERSON] значиться під №794 (а.с. 146 зворот - 173). Відповідно до абзацу 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). За таких підстав, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] , як колишнього члена ТОВ «ЖУРАВСЬКЕ» Варвинського району Чернігівської області, за життя, права на земельну частку (пай), площею 2, 69 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилася на території Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, на підставі сертифікату серії ЧН №0290779, зареєстрованого на ім`я останнього, виданого на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації від 07 травня 1997 року №130 та зареєстрованого 19 травня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1082. Згідно із архівної довідки №07-08/468, виданої 05 грудня 2024 року архівним відділом Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області (а.с. 134 зворот), на території\~Журавської сільської\~ради с.\~Журавка Варвинського\~району Чернігівської області\~в 1932\~році створені\~4\~колгоспи,\~які діяли\~до 1951\~року.\~в 1951\~році колгоспи\~об`єднані в\~колгосп ім.\~Леніна,\~який діяв\~до 1960\~року. Рішенням Чернігівського\~обласного комітету\~партії та\~Чернігівського обласного\~виконавчого комітету\~з 1\~квітня 1960\~року на\~базі колгоспу\~ім.\~Леніна розпочав\~діяльність радгосп\~«Журавський»,\~який став\~правонаступником колгоспу\~ім.\~Леніна. У відповідності до наказу регіонального відділення фонду Державного майна в Чернігівській області від 28 червня 1996 року №873, радгост «Журавський» перетворений у відкрите акціонерне товариство «Журавське». Згідно рішення загальних зборів працівників від 02 квітня 1998 року ВАТ «Журавське» перетворене у КСП «Журавське» без змін Статуту і структури виробництва. Відповідно до рішення загальних зборів працівників КСП «Журавське» від перейменоване в агропромислову фірму «Журавка». 15 травня 1998 року колективне сільськогосподарське товариство «Журавське» у відповідності до рішення загальних зборів членів агрофірми «Журавка» від 23 березня 2000 року створений сільськогосподарський виробничий кооператив «Журавка», який і є його правонаступником. Та ні підставі Постанови Господарського суду Чернігівської області від 21 серпня 2012 року визнаний банкрутом та розпочата ліквідаційна процедура. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78575716 від 02 жовтня 2024 року, довідок Державного нотаріального архіву Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №2863/01-14 та №2859/01-17 від 02 жовтня 2024 року, вбачається, що спадкова справа, після смерті [INFO] [PERSON] не заводилася, оскільки інформація щодо цього в Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 70, 77, 78). Зважаючи на те, що [PERSON] помер в 1997 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК УРСР в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Стаття 524 ЦК УРСР визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За положенням ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Аналізуючи відомості із інформаційною довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №78575740 від 02 жовтня 2024 року (а.с. 73-76), спадкодавець [PERSON] , [INFO] , за життя заповітів не складав, що узгоджується з іншими матеріалами справи. У зв`язку з цим, процедура спадкування спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , повинна проводитися за законом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, у випадку, якщо фактично спадкоємець вступив в управління або володіння спадковим майном, він визнається, що прийняв спадщину. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до копії довідки №73, виданої 14 травня 2024 року Журавським старостинським округом Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 106), [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . На день його смерті, за вказаною адресою, була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] , 1927 року народження. Зазначена інформація в частині спільного проживання та реєстрації [PERSON] і [PERSON] за вищевказаною адресою узгоджується з копією витягу із домової книги господарства (а.с. 135-136). Факт перебування [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00048446870 від 12 грудня 2024 року, відповідно до якого реєстрація мала місце 27 травня 1951 року Виконавчим комітетом Подищанської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, про що було здійснено відповідний актовий запис №9 (а.с. 137-138). Від шлюбних відносин у [PERSON] і [PERSON] народилося двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 13), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 104). При цьому інформація щодо прийняття ними у встановленому законом порядку спадщини після батька матеріали справи не містять, як і відсутні відомості щодо наявності у них на момент смерті останнього права на обов`язкову частку у спадщині. Таким чином, враховуючи письмові докази, які наявні в матеріалах цивільної справи, усні пояснення учасників справи, суд констатує, що [PERSON] будучи дружиною померлого була зареєстрована та фактично проживала разом з чоловіком [PERSON] , у тому числі, на момент його смерті, за адресою: [ADDRESS] , фактично вступила в управління та володіння його спадковим майном, одноособово прийнявши спадщину, яка відкрилася після смерті її чоловіка. Разом з тим, за життя [PERSON] не оформила належним чином своїх спадкових прав на майно, яке входило у склад спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON] . [INFO] у с. Журавка Варвинського району Чернігівської області у віці 82 років померла [PERSON] , актовий запис про смерть №50 від 18 листопада 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16). У зв`язку з цим, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно та майнові права, до якої зокрема входило: - успадковане після смерті її чоловіка [PERSON] , права на земельну частку (пай), площею 2,69 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилася на території Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, відповідно до сертифікату серії ЧН №0290779, зареєстрованого 19 травня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1082 на ім`я [PERSON] . - земельна ділянка, розташована на території Журавської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2177 га, кадастровий №7421182000060000006, належна [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №035256 (а.с. 8, 9). Зважаючи на те, що [PERSON] померла в 2011 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Аналізуючи доводи позову та матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку щодо наявності на момент смерті у померлої [PERSON] наступних імовірних спадкоємців за законом, які відносяться до першої черги, це її діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер, свідченням чого є копія відповідного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 лютого 2013 року (а.с. 105). Відомості про наявність інших імовірних спадкоємців за законом першої черги матеріали справи не містять. Як вбачається із матеріалів справи за життя [PERSON] заповіту не складала, оскільки відомості щодо його наявності у Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові справи) відсутні, про що свідчить відповідна Інформаційна довідка №78575917 від 02 жовтня 2024 року (а.с. 82-85). Спадкова справа, після померлої [INFO] [PERSON] не відкривалася, оскільки відомості щодо цього у Спадковому реєстрі були відсутні, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78575845 від 02 жовтня 2024 року (а.с. 80). Як вбачається із повідомлення приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Пушкарьової-Гезердава Н.О. №117/02-21 від 26 серпня 2024 року, перепоною для видачі свідоцтва про прийняття спадщини, яка залишилася, у тому числі, після смерті [PERSON] є відсутність можливості встановити факт фактичного прийняття спадщини [PERSON] в силу відсутності інформації, що вони були зареєстровані за однією адресою (а.с. 7). Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5 ст. 1268 ЦК, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зокрема, згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається із копії довідки\~№137,\~виданої 26\~серпня 2024\~року Журавським\~старостинським округом\~Варвинської селищної\~ради Прилуцького\~району Чернігівської\~області (а.с.\~10), [PERSON] [INFO] дійсно в період з 2009 р. по 17.11.2011 р. здійснював догляд та надавав матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері [PERSON] 1927 р.н. Протягом зазначеного терміну [PERSON] проживала разом з сином [PERSON] в його домогосподарстві за адресою [ADDRESS] , без реєстрації місця проживання. В період з 2009 р. по 17.11.2011 р. також за вище вказаною адресою була зареєстрована та проживала [PERSON] , [INFO] . Вказана інформація в частині в частині постійного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації, спільно із своїм сином [PERSON] , до моменту її смерті узгоджується із поясненнями залучених до участі у справі третіх осіб та підтверджується поясненнями свідка [PERSON] . У зв`язку з цим, надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують юридичний факт, встановлення якого є необхідним для реалізації спадкових прав. Поза цим, суд зважає,що позивач не має іншої можливості підтвердити факт того, що померла [PERSON] проживала без реєстрації спільно зі своїм сином [PERSON] до моменту її смерті [INFO] . Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У даному випадку суд застосовує стандарт «баланс ймовірностей» і вважає доведений факт того, що [PERSON] , з 2009 року до моменту смерті - [INFO] , безперервно проживала разом зі своїм сином [PERSON] в його домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації адреси місця проживання. У зв`язку з цим, зазначені обставини, у розумінні вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, сприймаються судом, як факт того, що син [PERSON] прийняв після його померлої матері [PERSON] спадщину, оскільки інформації, що протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він заявив про відмову від такого прийняття, відсутня. Цим самим, оскільки відомості щодо прийняття зазначеної спадщини іншим сином [PERSON] матеріали справи не містять, [PERSON] одноособово прийнявши спадщину, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] . Разом з тим, за життя [PERSON] не оформив належним чином своїх спадкових прав на майно, яке входило у склад спадщини, яка відкрилася після смерті його матері. У подальшому, [INFO] у с. Журавка Варвинського району Чернігівської області у віці 71 років помер [PERSON] , актовий запис про смерть №32 від 08 лютого 2024 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). У зв`язку з цим, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно та майнові права, до якої зокрема входило: - успадковане після смерті його матері [PERSON] , право на земельну частку (пай), площею 2,69 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилася на території Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, відповідно до сертифікату серії ЧН №0290779, зареєстрованого 19 травня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1082 на ім`я [PERSON] . - успадкована після смерті його матері [PERSON] земельна ділянка, розташована на території Журавської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2177 га, кадастровий №7421182000060000006, належна [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №035256 (а.с. 8, 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу [PERSON] ), народилася [INFO] , батьком якого є [PERSON] та [PERSON] . З підстав реєстрації нею шлюбу їй було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 14, 18). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) [PERSON] , [INFO] , за життя заповітів не складав. З матеріалів спадкової справи №113/2024, відкритої до померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що до кола спадкоємців першої черги за законом щодо спадщини, яка відкрилася після його відносяться дружина померлого [PERSON] (а.с. 61-62, 64) та його донька [PERSON] (а.с. 55, 57, 58). Після смерті батька [PERSON] , з метою оформлення своїх спадкових прав, 17 липня 2024 року звернулась до приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Пушкарьової-Гезердава Н.О. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 50). При цьому жінка померлого [PERSON] своєю заявою від 30 липня 2024 року, адресованою приватному нотаріусу Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Пушкарьовій-Гезердаві Н.О., відмовилася від прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка [PERSON] (а.с. 60). У зв`язку з цим, за результатами процесу спадкування спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , єдиним спадкоємцем за законом, яка виявила бажання про її прийняття є [PERSON] , на ім`я якої і були видані відповідні свідоцтва про прийняття спадщини за законом на частину належного йому за життя нерухомого майна (а.с. 66, 68). Зважаючи на необхідність у [PERSON] реалізувати у повній мірі належні їй спадкові права, остання аналогічним чином зверталася до нотаріуса із проханням видати свідоцтва про право на спадщини по закону на земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, кадастровий №7421182000:06:000:0006, яка залишилася їй у спадщину після смерті батька [PERSON] , яка належала його матері [PERSON] , на що отримала письмову відмову (а.с. 7). Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача за первісним позовом, шляхом визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації прав позивача [PERSON] на спадкування. Згідно зі ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] виявила свою волю на прийняття спадщини шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Суд зважає, що відомості щодо наявності інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого [PERSON] , окрім позивача, матеріали спадкової справи №113/2024 не містять. Відповідно до п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно зі ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Отже, як свідчать матеріали справи, позивач не має оригінала сертифіката на спірну успадковану земельну частку (пай) та не має можливості отримати дублікат сертифіката на земельну частку (пай) через смерть спадкодавця. З цих підстав, зважаючи на наявну письмову відмову нотаріуса, позивач позбавлена можливості оформити спадкове право на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд звертає увагу, що позивач позбавлений можливості захистити своє порушене право в інший спосіб, крім, як звернутися з позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно за законом. Враховуючи, що доказами, які наявні в матеріалах цивільної справи, підтверджено належність за життя спірного майнового права на земельну частку (пай) [PERSON] , а також факт, що після його смерті спадщину до складу якої належало, зокрема, вищевказане право на земельну частку (пай) первісно прийняла її бабуся [PERSON] , а у подальшому батько позивача [PERSON] , а позивач, у свою чергу, виявила бажання прийняти спадщину після померлого батька, суд відповідно до положень ст. 15, 16, 392, 1216-1218 ЦК України, приходить до висновку, що спадкове право позивача підлягає судовому захисту та вважає за необхідне визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2,69 умовних кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території колишньої Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, яку реорганізовано шляхом приєднання до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області. Поза цим, суд бере до уваги заявлену позицію відповідача та третіх осіб на етапі судового розгляду, які щодо вимог пред`явленого позову не заперечували заперечував. Таким чином враховуючи вищезазначені обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а, відтак, суд задовольняє позов повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved