Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання платної освітньої послуги. На підставу своїх вимог посилається на те, що наказом від 17.08.2021 №2385-с [PERSON] був зарахований до Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут ім. І.Сікорського" з 01.09.2021 студентом І курсу денної форми навчання здобуття освіти за кошти фізичних /юридичних осіб. 30.08.2021\~між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та [PERSON] було укладено Договір про надання платної освітньої послуги №67/21 для здобувача вищої освіти [PERSON] . Відповідно до пункту 1 розділу І Договору предметом останнього є фінансові зобов`язання відповідача щодо оплати освітньої послуги, яка надається позивачем здобувачу ( [PERSON] ) за Договором про навчання в Університеті №28/21-OС від 17.08.2021. Згідно пункту 2 даного договору позивач бере на себе зобов`язання здійснити підготовку вступника ( [PERSON] ) за денною формою здобуття освіти за спеціальністю 162 Біотехнології та біоінженерія для забезпечення ступеня вищої освіти бакалавр. Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить (без урахування інфляції)\~100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.). Вартість освітньої послуги навчання за\~2021-2022\~навчальний рік склала 25 000,00 грн. (двадцять п?ять тисяч гривень 00 коп.) (підпункт 2.1 пункту 2 розділу III Договору). Оплату вартості освітньої послуги навчання за\~2021-2022\~навчальний рік Відповідач здійснив в повному обсязі. Відповідно до пункту 1 розділу III Договору вартість освітньої послуги за кожен наступний рік навчання складається із вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній календарний рік. Згідно наказу від 17.05.2022\~№НГФ/51/2022\~«Про встановлення вартості навчання на\~2022/2023\~навчальний рік» (копія додається) вартість навчання на\~2022-2023\~навчальний рік для здобувачів вищої освіти першого (бакалаврського) рівня - громадян України - залишилась без змін за діючими договорами та не підвищувалась на рівень інфляції за\~2021\~рік. Таким чином, вартість освітньої послуги навчання за\~2022-2023\~навчальний рік склала 25000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.). Пунктом 3 розділу III Договору передбачено, що Відповідач вносить плату щосеместрово. Замовник здійснює оплату у безготівковій формі не пізніше 10 (десяти) днів з початку кожного семестру. Пунктом 3 розділу ІІ Договору передбачено, що Відповідач зобов?язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених Договором. Згідно пункту 4 розділу III Договору, днем здійснення оплати вважається день зарахування коштів на поточний рахунок Позивача. Відповідно до Графіку навчального процесу на\~2022-2023\~навчальний рік для здобувачів ступеня вищої освіти «бакалавр» навчальні семестри розпочались 05.09.2022\~та 06.02.2023\~відповідно, тому у 2022-2023\~навчальному році Відповідач повинен був не пізніше 14.09.2022\~внести плату за освітню послугу в розмірі 12500,00 грн. за перший семестр. Однак, зазначену оплату в порушення умов Договору Відповідач не здійснив. Наказом від 23.01.2023\~№296-с (копія наказу додається) [PERSON] був відрахований з КПІ ім. Ігоря Сікорського за невиконання індивідуального навчального плану з 23.01.2023. Однак, оплату освітньої послуги у першому семестрі\~2022-2023\~навчального року Відповідач так і не здійснив. Як наслідок, у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем в розмірі 12 500,00 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що згідно з укладеним між сторонами договором позивач взяв на себе зобов`язання здійснювати навчання здобувача на рівні стандартів вищої освіти на денній формі здобуття освіти (п.2 Договору). В зв?язку з військовою агресією росії, задля безпеки своїх дітей, відповідач зі своєю сім?єю в травні\~2022\~року виїхали за межі України. Позивач в позовній заяві стверджує, що «позивачем послуги надавалися вчасно та в повному обсязі, відповідно до встановлених вимог щодо якості надання освітніх послуг» чим вводить суд в оману так, як син відповідачки - Здобувач вищої освіти, був відсутній на території України з 28.05.2022\~року, підтвердженням чого є відмітки в закордонному паспорті, внаслідок чого він не отримував, а Позивач не надавав освітню послугу, а тому і зобов?язання оплати неотриманої послуги не наступало. Здобувача освіти було відраховано з КПІ ім. І.Сікорського за невиконання індивідуального навчального плану з 23.01.2023р Наказом №296-с. Наказом № 7/179 від 01.10.2020\~р. Позивач ввів в дію «Положення про індивідуальний навчальний план здобувача вищої освіти в КПІ ім. Ігоря Сікорського», у відповідності до п. 2.2. - ІНП студента другого-четвертого року підготовки бакалавра формується за результатами особистого вибору студента навчальних дисциплін та містить нормативні та обрані ним дисципліни. 3.1. ІНП студента складається відповідно до форми (Додаток А) на кожного студента на поточних рік навчання та ведеться у паперовій (два примірника) та електронній формах. 3.2. В паперових примірниках ІНП студента на звороті аркуша друкується Пам?ятка студента для відповідного рівня вищої освіти (Додаток Б), яка є невід?ємною частиною ІНП. 3.3. Один друкований примірник зберігається у студента, другий - в особовій картці студента в деканаті. Електронні форми ІНП (одним файлом за весь термін навчання) зберігаються в базах даних деканатів та випускових кафедр. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження вибору Здобувачем навчальних дисциплін, отримання Здобувачем ІНП, який має бути засвідчений підписом Здобувача, та саме головне: надання Позивачем самої освітньої послуги- навчальних матеріалів на лекціях, семінарах, практичних заняттях, консультаціях, тощо. Позивач, в умовах військової агресії росії, з початку навчального року - 05.09.2022р по момент відрахування, не цікавився що Здобувач відсутній на заняттях і не отримує освітню послугу - жодного запиту на їх домашню адресу чи телефон відповідачки вказаний в Договорі, щодо відсутності Здобувача в інституті не надходило. 3 23.01.2023р. всі зобов?язання по договору №67/21 від 30.08.2021р - припинено. Позивачем не враховано п.2 р. IV укладеного Договору, яким Сторони звільняють від відповідальності за порушення зобов?язань за договором, якщо порушення стали наслідком обставин непереборної сили. Аналогічне положення передбачено ст. 617 Цивільного кодексу України Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022\~від 24.02.2022\~року (зі змінами) на території України введено воєнний стан. Відповідно до листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022\~року у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану було засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) починаючи з 05 год. 30 хв. 24.02.2022. у зв`язку з чим в задоволенні позову просить відмовити. \~ \~ \~ \~Представник позивача надала суду відповідь на відзив в якому зазначається, що наведені у відзиві заперечення не спростовують обставин на яких грунтується позов, а відсутність відповідача на території України жодним чином не перешкоджала отриманню освітньої послуги, не унеможливлювала її отримання, оскільки освітній процес відбувався в дистанційному режимі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача надала суду заперечення на відповідь в яких зазначила, що позивачем (ні деканатом, ні випусковою кафедрою) з вересня 2022р по січень 2023р. не було жодного поточного контролю, а також жодного звернення до відповідача чи здобувача щодо відсутності Здобувача на навчанні. З вищенаведеного слідує, що умовами договору укладеного між сторонами, надання освітніх послуг відбувається шляхом проведення їх авансування. Тобто, спочатку вноситься плата за освітні послуги, що надаватимуться у наступному семестрі. У той же час невнесення плати за навчання є прямою підставою для припинення надання освітньої послуги шляхом відрахування здобувача із закладу освіти, а не правом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», яке може бути застосовано будь-коли. Натомість позивач лише через 5 місяців з моменту необхідності внесення авансового платежу за майбутнє навчання, видає наказ № 77-ОС від 26.01.2023 року, де підставою для відрахування вказує «невиконання навчального плану», що дозволило йому створити штучні умови з формування фіктивної заборгованості за послуги, які позивачем для Здобувача фактично не надавались. Статею 907 Цивільного кодексу України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний шляхом односторонньої відмови від договору. Зважаючи на те, що відповідач перестав отримувати освітні послуги після 2 навчального семестру, за який оплачено , то у нього і не могло виникнути зобов`язань перед позивачем за освітні послуги, які йому фактично надані не були та форма оплати за надання яких передбачає проведення авансового платежу за освітні послуги, що будуть надані у майбутньому. Позивачем же, в супереч вимог ст. 81 ЦПК України будь-яких належних достатніх та допустимих доказів, які б могли підтвердити факти надання позивачем відповідачеві відповідних освітніх послуг не надано. Натомість з наказу № 296-с від 23 січня 2023 року щодо відрахування відповідача з університету слідує, що [PERSON] був відрахований не у зв`язку з несплатою вартості навчання, а за невиконання індивідуального навчального плану. Трактування позивачем умов вищевказаного договору зводяться до того, що якщо громадянин оплатив 1 та 2 семестр навчання, де отримав послугу, то він зобов`язаний оплатити за навчання, незалежно від відвідуваності всього навчального плану та обсягу отриманих знань згідно порядку розрахунків визначеного договором, тобто на перше місце чітко поставлено оплату кінцевої суми коштів з врахуванням пені, а не надану послугу та якісну підготовку студента. Відповідач свідомо не бажав отримувати для Здобувача запропонований формат знань від Позивача і в рамках укладеного між сторонами договору розуміючи його зміст, добросовісно вважав, що договір припиняє свою дію після не внесення третього етапу платежу, який мав відбутися на протязі десяти днів з початку семестру , в вересні 2022 року. Умови укладеного договору як такі, що несуть в собі прямий обов`язок відповідача повідомляти позивача про бажання розірвати договір - відсутні, а всі інші дії відповідача, чи швидше бездіяльність (не проведення оплати та невідвідування занять) - вказували на розірвання договору. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані по справі, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Згідно з договором про надання платної освітньої послуги №67/21 від 30.08.2021 [PERSON] замовила у Національного \~технічного \~університету \~України "Київський\~політехнічний інститут\~ім.\~І.Сікорського"\~ послуги для здобувача вищої освіти [PERSON] . Згідно з п. 1 розділу ІІІ Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить (без урахування інфляції)\~100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.). Вартість освітньої послуги навчання за\~2021-2022\~навчальний рік склала 25 000,00 грн. (двадцять п?ять тисяч гривень 00 коп.) (підпункт 2.1 пункту 2 розділу III Договору). Відповідно до п.3 розділу ІІІ Замовник вносить плату щосеместрово. Замовник здійснює оплату у безготівковій формі не пізніше 10 днів з початку кожного семестру. Відповідно до наказу проректора з навчально-виховної роботи №296-с від 23.01.2023 [PERSON] студента 2 курсу відраховано з КПІ ім. І.Сікорського" за невиконання індивідуального навчального плану з 23.01.2023. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.\~626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.\~526 ЦК). За змістом ч.ч.1, 3 ст.\~510\~ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до\~ст.611ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.\~901\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно\~з ст.\~902\~ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно з ч.1ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З аналізу укладеного між сторонами договору слідує, що договір передбачав авансування замовником вартості освітніх послуг та обов`язок виконавця фактично надати такі освітні послуги. При цьому, підставами для стягнення із замовника (студента) вартості освітніх послуг є факт надання виконавцем відповідних освітніх послуг. Відповідач, при цьому, заперечила факт отримання її сином - здобувачем відповідних освітніх послуг, за надання яких позивач нарахував їй заборгованість, вказавши, що у зв?язку з військовою агресією росії, задля безпеки своїх дітей, вона разом з сином в травні\~2022\~року виїхали за межі України, і з того часу її син взагалі не навчався у закладі позивача. З наведеного слідує, що умовами контракту укладеного між сторонами, надання освітніх послуг відбувається шляхом проведення їх авансування. Тобто, спочатку вноситься плата за освітні послуги, що надаватимуться у наступному семестрі. У той же час невнесення плати за навчання є прямою підставою для припинення надання освітньої послуги шляхом відрахування здобувача із закладу освіти, а не правом навчального закладу, яке може бути застосовано будь-коли, як то трактовано на власний розсуд представником позивача. Вказана підстава прямо прописана в п.3 розділу ІІІ Договору про надання освітньої послуги, де вказано, що Замовник вносить плату щосеместрово. Замовник здійснює оплату у безготівковій формі не пізніше 10 днів з початку кожного семестру. Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з п.2.1 розділу ІІ укладеного сторонами договору, позивач мав право вимагати від замовника своєчасно вносити плату за освітню послугу, однак як встановлено в судовому засіданні, цього не робив. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що з травня 2022 року не відвідував заняття. Представник позивача вказаного факту не спростовувала. Таким чином, у позивача була наявна підстава для розірвання договору із відповідачем який фактично не отримував освітніх послуг. Натомість позивач лише через 5 місяців з моменту необхідності внесення авансового платежу за майбутнє навчання, видає наказ № 77-ОС від 26.01.2023 року, де підставою для відрахування вказує «невиконання навчального плану», що дозволило йому створити штучні умови з формування фіктивної заборгованості за послуги, які позивачем для Здобувача фактично не надавались Статею 907 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний шляхом односторонньої відмови від договору. Зважаючи на те, що [PERSON] перестав отримувати освітні послуги у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», то у нього і не могло виникнути зобов`язань перед позивачем за освітні послуги, які йому фактично надані не були та форма оплати за надання яких передбачає проведення авансового платежу за освітні послуги, що будуть надані у майбутньому. Позивачем, в супереч вимог\~ст.\~81\~ЦПК України не надано суду будь-яких належних достатніх та допустимих доказів, які б могли підтвердити факти надання позивачем відповідачеві відповідних освітніх послуг. Натомість з наказу № 296-с від 23.01.2023 року щодо відрахування [PERSON] з університету слідує, що [PERSON] був відрахований не у зв`язку з несплатою вартості навчання, а за невиконання індивідуального навчального плану. Суд вважає, що [PERSON] виїхавши за межі України та не повертаючись назад, свідомо не бажав отримувати запропонований йому формат знань від Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» і в рамках укладеного між сторонами договору розуміючи його зміст, добросовісно вважав, що договір припиняє свою дію після не внесення другого етапу платежу, який мав відбутися у вересні 2022 року. Також суд не знаходить підстав тлумачити умови укладеного договору як такі, що несуть в собі прямий обов`язок замовника чи здобувача освітніх послуг повідомляти позивача про бажання розірвати договір, коли всі інші його дії, чи швидше бездіяльність (не проведення оплати та невідвідування занять), вказували на це. За вказаних вище обставин, враховуючи, що позивачем не доведено позовні вимоги поза розумним сумнівом, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові- на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed