Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

[PERSON] \~\~звернулася до суду з позовом до Біляївської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок площею 55,7 кв.м., житловою площею 25,2 кв. м., разом з огорожею, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . \~Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] з 2012 року проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом, складеним 8 серпня 2023 року депутатом Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, підписаним сусідами та скріпленим печаткою міськради. За зазначеною адресою позивач проживала разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , [INFO] . [INFO] мати позивача померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 9 січня 2020 року Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З метою прийняття спадщини після смерті матері позивач звернулася до нотаріуса, який надав їй список документів, необхідних для оформлення спадщини, до переліку якого входили і документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно. В пошуках правовстановлюючих документів позивач звернулася до Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, правонаступником якої є Біляївська міська рада Одеського району Одеської області, де мені було роз`яснено, що правовстановлюючі документи на ім`я [PERSON] не видавалися. Так згідно записів в по господарській книзі № 12 села Мирне Біляївської міської територіальної громади за 2021-2025 роки (арк. 8, о/р № [NUMBER] ) будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , числиться за позивачем. Однак, запис в по господарській книзі не являється правовстановлюючим документом, у зв`язку з чим позивач звернулася до Біляївської міської ради Одеської області, як правонаступника Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, із заявою щодо надання їй можливості здійснення приватизації нерухомого майна, у разі його перебування на балансі установи. Відповідно до листа № 771/04-11 від 23 жовтня 2023 року, наданого у відповідь на звернення позивача, роз`яснено, що житлова будівля, розташована за адресою: [ADDRESS] , не знаходиться у власності та на балансі Біляївської міської ради Одеського району Одеської області. Крім того, листом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 16 жовтня 2023 року № 12150/1 повідомлено про відсутність реєстрації права власності за вищезазначеною адресою станом на 31 грудня 2012 року. Також згідно інформаційної довідки № 368367202 від 4 березня 2024 року, станом на день її отримання, відсутня будь-яка інформація про зареєстроване право власності за вищезазначеною адресою в Державному реєстрі речових прав а нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 26 жовтня 2023 року позивачем було виготовлено технічний паспорт на вищезазначений будинок на своє ім`я, з якого вбачається, що житловий будинок має загальну площу 55,7 кв. м., житлову площу 25,2 кв. м., без надвірних споруд окрім огорожі. Однак, це не допомогло у вирішення питання визначення власника майна, оскільки технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує технічні характеристики нерухомого майна. У зв`язку з відсутністю зареєстрованого права власності та будь-яких правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, позивач на сьогоднішній день не має іншої можливості оформити за собою право власності на будинок, крім як звернутись до суду з даною позовною заявою. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. 21 листопада 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат Осадча Н.В. до судового засідання не з`явилася, але надала заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, на задоволенні вимог наполягала. Представник відповідача Біляївської міської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом, складеним 8 серпня 2023 року депутатом Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, підписаним сусідами та скріпленим печаткою міськради (а.с.13). Матір`ю позивача є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] про шлюб [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , і змінила прізвище на [PERSON] (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 9 січня 2020 року Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.8). Відповідно до відповіді Державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області 13 травня 2020 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області відкрито спадкову справу №237/2020 до майна [PERSON] (а.с.43). Згідно записів в погосподарській книзі № 12 села Мирне Біляївської міської територіальної громади за 2021-2025 роки (арк. 8, о/р № [NUMBER] ) будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , числиться за [PERSON] відповідно до Довідки №148/06-13 від 26.02.2024 (а.с.9). Відповідно до листа № 771/04-11 від 23 жовтня 2023 року, наданого у відповідь на звернення позивача, роз`яснено, що житлова будівля, розташована за адресою: [ADDRESS] , не знаходиться у власності та на балансі Біляївської міської ради Одеського району Одеської області (а.с.10). Листом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 16 жовтня 2023 року № 12150/1 повідомлено про відсутність реєстрації права власності за вищезазначеною адресою станом на 31 грудня 2012 року(а.с.11). Згідно Інформаційної довідки № 368367202 від 4 березня 2024 року, станом на день її отримання, відсутня будь-яка інформація про зареєстроване право власності за вищезазначеною адресою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.12). 26 жовтня 2023 року позивачем було виготовлено технічний паспорт на вищезазначений будинок на своє ім`я, з якого вбачається, що житловий будинок має загальну площу 55,7 кв. м., житлову площу 25,2 кв. м., без надвірних споруд окрім огорожі(а.с.14-16). Відповідно до довідки з Фонду нерухомого майна №05-10-04615 від 17.12.2024 року на обліку та у сфері управління Регіонального відділення фонду нерухомого майна не перебуває державне майно, а саме: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до положення ч. 4ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями16,328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. За набувальною давністю право власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Враховуючи те, що позивач вже понад 10 років відкрито добросовісно та безперервно володіє житловим будинком, за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що за нею має бути визнано право власності на житловий будинок за набувальною давністю. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved