Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк на її користь грошові кошти в розмірі 70860 грн. та зобов`язати вчинити певні дії, з тих підстав, що вирішити вказаний спір у позасудовому порядку не виявилося за можливе. Свої вимоги мотивує тим , що на\~ її ім`я відкрита банківська картка «Універсальна» в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ( [NUMBER] ), а також зарплатна картка в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ( [NUMBER] ). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Станом на 31 жовтня 2024 року на банківську карту «Універсальна» № [NUMBER] ( [NUMBER] ) кредитний ліміт становив 64 000 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 31.10.2024 року о 22 год 34 хв з банківської картки «Універсальна» № [NUMBER] ( [NUMBER] ) шахрайським шляхом заволоділи\~ коштами 40 000 грн, які перераховані на нову карту та 200 грн. списано за комісію. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 31.10.2024 року о 22 год 35 хв. із зарплатної картки АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ( [NUMBER] ) шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами у розмірі 7000 грн, які перераховані на нову картку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 31.10.2024 року о 22 год. 38 хв. з банківської картки «Універсальна» № [NUMBER] ( [NUMBER] ) шахрайським шляхом заволоділи коштами у розмірі 22 000 грн, які перераховані на нову картку та 660 грн списано за комісію. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В результаті чого їй завдана матеріальна шкода у розмірі 69 000 грн та сума комісії 1860 грн, загальна сума 70860 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вказані обставини підтверджуються виписками по рахунках ( [NUMBER] ) та ( [NUMBER] ) відкритих у АТ КБ «ПриватБанк». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 31.10.2024 року після 22 год. мобільний телефон з номером [NUMBER] вимкнувся (вийшов зі строю) та увімкнувся лише 01.11.2024 року після 1 год., з невідомих на той час для неї причин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На наступний день тобто, 01.11.2024 року вона звернулася у відділення АТ КБ «ПриватБанк» (м.Кролевець Сумської області) із повідомленням про незаконне заволодіння грошовими коштами з банківської картки «Універсальна» відкритої в АТ КБ «ПриватБанк» № рахунку ( [NUMBER] ), а також із зарплатної картки відкритої в АТ КБ «ПриватБанк» № рахунку ( [NUMBER] ). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Працівники Банку прийняли її повідомлення та повідомили про вказану подію службу безпеки АТ КБ «ПриватБанк». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, 01.11.2024 року звернулася до ВП №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі її заяви внесено відомості до ЄРДР за №12024200510000183, що підтверджується відповідним витягом з ЄРДР та протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.11.2024 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, нею жодних умов договору і правил користування банківською карткою «Універсальна» в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ( [NUMBER] ) а також зарплатною карткою в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ( [NUMBER] ) не порушено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Добросовісно виконувала умови\~ зберігання банківської картка «Універсальна» відкритої в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ( [NUMBER] ), а також зарплатної картки відкритої в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ( [NUMBER] ). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25 листопада 2024 року письмово звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», в якій просила не нараховувати їй по картці «Універсальна», яка відкрита на її ім`я в АТ КБ «ПриватБанк» зокрема відсотків, пені, оплати за користування, у зв`язку із незаконністю їх зняття 31.10.2024 року. За зміненими позовними вимогами просить суд визнати транзакцію коштів 31.10.2024 року о 22 год. 34 хв. з банківської картки «Універсальна» № [NUMBER] ( [NUMBER] ) у сумі 40 000 грн, які перераховані на нову карту та 200 грн. за комісію нечинною та зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» повернути [PERSON] кошти в сумі 40 200 гривень шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за оскаржуваними транзакціями. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Визнати транзакцію коштів\~ 31.10.2024 року о 22 год. 35 хв. із зарплатної картки АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ( [NUMBER] ) у розмірі 7000 грн., які перераховані на нову картку, нечинною та зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» повернути [PERSON] кошти в сумі 7000 гривень шляхом відновлення їх на картковому рахунку \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Визнати транзакцію коштів 31.10.2024 року о 22 год. 38 хв. з банківської картки «Універсальна» № [NUMBER] ( [NUMBER] ) у розмірі 22 000 грн., які перераховані на нову картку та 660 грн. за комісію нечинною, зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» повернути [PERSON] кошти в сумі 22660 гривень шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані АТ КБ «ПриватБанк» за оскаржуваними транзакціями. Відповідач надав відзив на позовну заяву, за змістом якого позов не визнав повністю, просить відмовити в задоволення позовних вимог. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір SAMDNWFC00039001463 від 23.11. 2017 року на відкриття та обслуговування рахункуUA193052990000026203743604466 , та договір SAMDN50000045820788 від 7.06.2011 року\~ на відкриття та обслуговування рахунку [NUMBER] (а.с.11-12). Внаслідок дій третіх осіб з картки [PERSON] [NUMBER] ( [NUMBER] ) грошові кошти у сумі 41200 (включно з комісією) перераховано на картку [NUMBER] , яка належить [PERSON] , а грошові кошти в сумі 22660 грн. (включно з комісією) перераховано на картку, яка належить [PERSON] . З картки № [NUMBER] ( [NUMBER] ) грошові кошти у 7000 грн перераховано на картку, яка належить [PERSON] . У подальшому, 31.10.2024 грошові кошти з картки\~ [PERSON] двома транзакціями у сумі 46732,5 грн (29145 + 1758,50 включно з комісією) перераховані на картку монобанк , встановити власника не надає можливим. Картковий рахунок\~ клієнта [PERSON] , заблоковано . Клієнт [PERSON] , на неодноразові дзвінки не відповідає, внесений до списку обмежень банківського обслуговування за кодифікатором 1.41, "шахраї в електронних операціях". 31.10.2024 грошові кошти з картки [PERSON] , двома транзакціями у сумі 21999,5 (21094,95+904,55 включно з комісією) перераховані на її ж картку та у подальшому перераховані на іншу картку (емітент монобанк ПАТ «Універсал Банк встановити власника не надається можливим. Клієнт [PERSON] , на неодноразові дзвінки не відповідає, внесений до списку обмежень банківського обслуговування за кодифікатором 1.41, "шахраї в електронних операціях", що підтверджено відповідачем (а.с. 18). Згідно витягу з кримінального провадження № 12024200510000283, 1 листопада 2024 року на підставі заяви [PERSON] до ЄРДР внесено відомості про вчинення відносно кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство).(а.с.49) Позивачка [PERSON] про вчинення незаконних транзакцій 31 жовтня 2024\~ року повідомила відповідача 1 листопада 2024 року у письмовій формі ( а.с. 48). Згідно виписці по картці [NUMBER] рахунок [NUMBER] період з 31.10.2024 по 1.11.2024 залишок після операції - 63860 грн.(а.с.12) Згідно виписці по картці [NUMBER] рахунок [NUMBER] період з 31.10.2024 по 1.11.2024 залишок після операції\~ 873 грн. 68 коп., сума у валюті картки -7000 грн.(а.с.11) Відповідно до п. 1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні. Згідно п. 1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов`язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, то стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб). Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов`язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення Власника або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки. Пунктом 2.1.4.52.3 визначено, що клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі карти Банк блокує можливість використання картки в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні і за кордоном. Відповідно до п. 2.1.4.57.4. Суми коштів по операціях, які оскаржуються Клієнтом, повертаються на поточний рахунок Клієнта після повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком, який представив операцію до оплати, відповідно до Правил Міжнародних платіжних систем. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів`визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач [PERSON] є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Згідно зіст.1073 ЦК Україниу разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановленоЗаконом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженогопостановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженогопостановою правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. Суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] здійснила всі (визначені пунктом 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням) дії, які передбачені в даному випадку і довела свою невинуватість у здійсненні зазначених дій, а отже як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, оскільки спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем ( позивачкою по справі) або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя. Всупереч положенням ст. ст. 12,81 ЦПК України відповідачем не доведено, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що позивачка, на виконання Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням належним чином виконала свій обов`язок і після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які вона не виконувала, негайно повідомила про це банк. Відповідно дост. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6ст.81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положеньст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням положень пункту 37.2.статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні`та п. 9 розділу VIПоложення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, ПАТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що банківською карткою позивач не користувався, не втрачав, іншим особам не передавав, ПІН-коду нікому не повідомляв, та взагалі під час здійснення банківських операцій з картковим рахунком перебував у місці їх вчинення. Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61 -3239св 18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження №61 -16504св 18) вказану правову позицію підтримав. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за її розпорядженням і поза її волевиявленням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції; виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, [PERSON] негайно повідомила про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. Враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимов в повному обсязі. Дана позиція узгоджується також з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.04.2021 року (справа № 336/3989/19 провадження № 61-13978св20). Інші доводи представника відповідача, не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. Відповідно до ст. ст. 3, 6, 203, 1073 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved