Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 55 691,74 грн та судових витрат у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 11.01.2022 між сторонами були укладений кредитний договор, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у загальному розмірі 58 498,00 грн зі сплатою відсотків та комісії за користування кредитом. Позивач всі зобов`язання які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договорами. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, внаслідок чого станом на 01.07.2024 утворилась заборгованість у загальному розмірі 55 691,74 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту складає 55 680,33 грн; заборгованість за процентами складає 11,41 грн; заборгованість за комісією складає 0,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, у якій просив про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання з`явилася, позовні вимоги визнавала повністю, просила розстрочити виконання позовних вимог на 6 (шість) місяців, оскільки вона на момент розгляду справи перебуває в скрутному матеріальному становищі, її дохід мінливий та нерегулярний, тому сплатити всю суму заборгованості відповідача одним платежем не зможе. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі з огляду на таке. Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 січня 2022 року між позивачем АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 3002067691501, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 58 498,00 грн строком на 24 місяці на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. Суд установив, що позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договорів, виконав у повному обсязі, а саме видав кредити у розмірах, встановлених указаними вище договорами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З усіма істотними умовами кредитування відповідач була ознайомлена, що підтверджується її підписом у паспортах споживчих кредитів, в яких закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, розмір комісії та порядок повернення кредиту, комісії тощо. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, внаслідок чого станом на 01.07.2024 утворилась заборгованість у загальному розмірі 55 691,74 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту складає 55 680,33 грн; заборгованість за процентами складає 11,41 грн; заборгованість за комісією складає 0,00 грн. Розрахунки заборгованості за кредитним договором, надані позивачем, не спростовано відповідачем. Відповідно до позиції Верховного Суду у цивільній справі № 278/2177/15-ц, викладеній у Постанові від 17.12.2020, розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України, якщо він досліджується разом з іншими доказами у сукупності. Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Крім того, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у цивільній справі № 200/5647/18. Таким чином, виписки які містяться в матеріалах справи, згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018, є первинними документами, які фіксують здійснення банківських операцій, а отже підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів та здійснення нею банківських операції у тому числі сплати процентів. У судовому засіданні відповідач просила розстрочити виконання позовних вимог на 6 (шість) місяців, оскільки вона на момент розгляду справи перебуває в скрутному матеріальному становищі, її дохід мінливий та нерегулярний, тому сплатити всю суму заборгованості відповідача одним платежем не зможе. Згідно ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи матеріальне становище відповідача, суд вважає за доцільне розстрочити виконання рішення суду зі стягнення загальної суми боргу та судового збору на 6 (шість) місяців зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 9 685,69 грн. Беручи до уваги наведене, суд доходить висновку, що позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved