Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

До суду звернулася позивач з позовними вимогами до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, в обгрунтування якого вказала, що 23.01.2024 заочним рішенням Богунського районного суду міста Житомир по цивільній справі № 295/8555/23 шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Їхня дочка є дитиною з інвалідністю та в неї діагностовано такі захворювання як: синдром Блекфан- Даймонда (парціальна червоно клітинна аплазія), вторинна кардіопатія, СНО вторинний гемохроматоз. Крім того, Аріні було проведено дві трансплантації. Також, дочка [PERSON] відвідує Житомирський дошкільний навчальний заклад № 49. Після розірвання шлюбу між сторонами погіршились відносини і тому вона змушена звернутись до суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю у зв`язку з тим, що відповідач має намір забрати в неї дитину, бо його поведінка стала непередбачуваною, агресивною. Останній постійно забирає дитину хвору та приводить коли забажає. У нас постійно виникають сварки щодо дитини, бо мій чоловік кожного разу створює цей конфлікт, що травмує мене та дитину. Позивач вказує , що проживає разом з дочкою, їй створені всі належні умови для гармонійного розвитку, вона добре відноситься до дитини. Відповідач не дбає та не піклується про стан здоров`я дитини, оскільки 13.04.2024 він забрав дитину, коли в неї була підвищена температура тіла і повіз її до ігрової кімнати, привіз додому пізно ввечері з більш високою температурою. Також ,під час перебування [PERSON] з батьком дитина отримала травму-розбила губу. Після спілкування з батьком дитина часто агресує. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після розлучення з чоловіком погіршились їхні відносини, він забирає дитину в будь-який час хворою та приводить додому хворою, колишній чоловік налаштовує дитину проти неї, дитина проживає весь час з позивачкою. Батько дитини ображає матір дитини, що негативно відображається на здоров`ї дитини, дитина повертається додому роздратована та нервова. Представник позивача- адвокат Чайковська Р.А. також в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснила, що в інетерсах дитини необхідно юридично визначити місце проживання дитини з матір`ю, оскільки батько дитини вчиняє психологічний тиск на доньку, який сказав дитині, що вона буде проживати з ним та його новою співмешканкою, що говорить про конфлікт між батьками. Представник відповідача - адвокат Логінов Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що доказів на підтвердження слів позивачки про намір батька забрати дитину проживати з ним суду не надано. Крім того, відповідач є співвласником квартири, в якому проживає позивачка з дитиною, хоча сам проживає за іншою адресою. Батько дитини піклується про дитину, забезпечує її, дитину забирає за погодженням з матір`ю. Жодних заперечень щодо місця проживання дитини з матір`ю відповідач не має і ніколи не виникало питання щодо місця проживання дитини. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Житомирської міської ради Баб`як М.М. в судовому засіданні зазначив, позовні вимоги підтримує, пояснює, що зроблено висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю. Органом опіки та піклування встановлено, що дитина проживає з матір`ю з народження, а батько дитини дав пояснення органу, про те, що він не заперечує щодо місця проживання доньки з позивачкою. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис 27535. Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23.01.2024, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з витягу з реєстру територіальної громади № 2023/004453005 вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 28.06.2024 № 94 та характеристики виданої 28.06.2024 № 95 Житомирським дошкільним навчальним закладом № 49 вбачається, що [PERSON] , [INFO] відвідує старшу групу № 1 Житомирського дошкільного навчального закладу № 49. [PERSON] добре розвинена, гарно доглянута, відвідує гурток англійської мови. Дитиною опікується лише мати, яка проводить і забирає доньку з садочку, відвідує ранки і батьківські збори. Батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 397069875 та договору купівлі продажу від 12.11.2007, то [PERSON] та [PERSON] є власниками у рівних частках кожен на квартиру [ADDRESS] . У висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування від 19.02.2025 № 200 зазначено, що [PERSON] повідомила, що бажає проживати з матір`ю, з батьком вона зустрічається та охоче спілкується. У матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків чи аморальної поведінки, відомості щодо вад здоров`я, які унеможливлюють виховання та утримання дитини. Зважаючи на викладені вище факти та обставини справи, враховуючи, що прийняття даного рішення не позбавляє будь-кого з батьків у подальшому реалізувати власні права та обов`язки з виховання та утримання дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Положеннями частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я в якому вона проживає. Законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання участі у вихованні дитини. Так, у випадку якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Таким чином, законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть його вирішити у судовому порядку або звернутися до відповідного органу опіки і піклування. Якщо хтось із батьків не погоджується із рішенням органу опіки та піклування, він може звернутися для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини до суду. По справі встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований матір`ю дитини, з якою дитина і так фактично проживає і як встановлено в судовому засіданні батько дитини не вимагав та не вимагає зміни її місця проживання, не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю та не має наміру змінювати місце проживання дитини. Судом встановлено, що дитина сторін - [PERSON] , зареєстрована і проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] . У висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування від 19.02.2025 № 200 зазначено за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , що не заперечується батьком дитини, що також свідчить про відсутність спору щодо місця проживання дитини. За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини, яка фактично проживала і проживає разом з нею, між батьками виник спір саме щодо місця проживання, оскільки батько малолітньої дитини не вимагає від матері дитини змінити її місце проживання, не порушував в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не звертався до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з собою та не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю. Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання, а як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні спору щодо місця проживання дитини у сторін не має, а наявність сварок та конфліктів у сторін між собою не є спором щодо визначення місця проживання дитини. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дітей і з цього приводу між ними існує спір. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 127/16211/23. З урахуванням встановлених обставин, враховуючи відсутність спору, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. від 19.02.2025 № 200 зазначено На підставі викладеного,

Outcome: dismissed