Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер [PERSON] . На праві власності останньому належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, яким заповів все своє майно доньці [PERSON] . Нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №139/2024, номер у спадковому реєстрі №72742179. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить житловий будинок з будівлями та спорудами, що зазначені в технічному паспорті під літерами: А-житловий будинок, загальною площею 34,3 кв. м, в тому числі житловою 15,5 кв. м; а-веранда; Б-літня кухня; В- сарай; Г-вбиральня; Д- сарай; Е-погріб з шийкою; Ж-сарай; №1-хвіртка; №2- ворота; №3- огорожа; №4-водопровід; №5-басейн; №І -вимощення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім позивача право на спадкування цього житлового будинку після смерті [PERSON] , немає. Таким чином, позивач є єдиною спадкоємцем належного її батькові житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Під час звернення до нотаріальної контори з проханням видати необхідні документи для оформлення спадкових прав після смерті батька на вказаний будинок позивачу було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа на право приватної власності на житловий будинок та не проведення первісної реєстрації права власності на будинок. За життя померлий не встиг оформити в бюро технічної інвентаризації первісну реєстрацію права власності на будинок, так як раніше в сільській місцевості таких документів не було, право власності підтверджувалося записом в погосподарській книзі сільської ради. Вищевказаний житловий будинок з будівлями та спорудами згідно з погосподарською книгою №7 (за 1986-1990 роки), особовий рахунок № [NUMBER] ; №4 (за 1991-1995 роки), особовий рахунок № [NUMBER] ; №5 (за 1996-2000 роки), особовий рахунок № [NUMBER] ; №11 (за 2001-2005 роки), особовий рахунок № [NUMBER] ; №8 (за 2006-2010 роки), особовий рахунок № [NUMBER] ; №8 (за 2011-2015 роки), особовий рахунок № [NUMBER] ; №7 (за 2016-2020 роки), особовий рахунок № [NUMBER] ; №6 (за 2021-2025 роки), особовий рахунок № [NUMBER] , є власністю [PERSON] . Отримати зараз правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, бо власник будинку помер, тому й успадкувати вказаний будинок без належних правовстановлюючих документів позивач не може. Враховуючи зазначені обставини, позивач просила визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач, у підготовче засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Так, суд встановив та підтверджується наявними в справі доказами, що [PERSON] помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Нововоронцовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.06.2024, актовий запис №115) (а. с. 7). Згідно з копії заповіту, посвідченого 14.12.2017 секретарем виконавчого комітету Золотобалківської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, зареєстрованого у реєстрі за №56, спадкоємцем майна [PERSON] є позивач [PERSON] (а. с. 8). Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно Нововоронцовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.03.2024, актовий запис №59) (а. с. 6). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1217 ЦПК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1216\~ЦК України,\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~До складу\~спадщини,\~відповідно до\~ст.\~1218\~ЦК України,\~входять усі\~права та\~обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). З повідомлення приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Виноградової Н. М. від 18.12.2024 №02-14/1265 вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку спадкодавцю (а. с. 21). Вирішуючи питання про належність на праві власності спадкодавцю вказаного житлового будинку, суд керувався наступним. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради\~Міністрів УРСР\~від 11\~березня 1985\~року №105 у 1985 - 1988 роках, сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З копій довідок №02-30/1014 від 08.11.2024, №02-30/748 від 02.08.2024 та №02-30/833 від 30.08.2024, виданих Новоолександрівською сільською радою Бериславського району Херсонської області, станом на 21.07.2023 (в день смерті спадкодавця), власником будинку, розташованого [ADDRESS] , значився [PERSON] . Разом з ним на день його смерті проживали: донька [PERSON] (а. с. 22-24). У копії погосподарської книги № 4; особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995 роки зазначено, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] (голова), [PERSON] (дружина) (а. с. 25-26). У копії погосподарської книги № 7; особовий рахунок № [NUMBER] за 2016-2020 роки зазначено, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] \~(голова),\~ [PERSON] (донька),\~ [PERSON] (онук) (а. с. 31). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зазначено літерами: А-житловий будинок, загальною площею 34,3 кв. м, в тому числі житловою 15,5 кв. м; а-веранда; Б-літня кухня; В- сарай; Г-вбиральня; Д- сарай; Е-погріб з шийкою; Ж-сарай; №1-хвіртка; №2- ворота; №3- огорожа; №4-водопровід; №5-басейн; №І-вимощення, загальною вартістю 43600,00 грн (а. с. 31). З огляду на викладене, спадкодавцю на праві власності належав житловий будинок, однак, [PERSON] не здійснив державну реєстрацію права власності, оскільки на час введення житлового будинку в експлуатацію, чинне законодавство не зобов`язувало вчиняти такі дії. Отже, суд встановив, що [PERSON] , померлому [INFO] , на праві власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , даний будинок\~входить в\~спадкову масу,\~та,\~оскільки,\~встановити право\~власності у\~позасудовому порядкупозивачу,\~як спадкоємцю,\~неможливо,\~що позбавляє\~її права\~успадкувати будинок,\~тому,\~зібрані в\~справі докази\~та їх\~належна оцінка\~вказують на\~наявність підстав\~для задоволення\~позову. На підставі ст. 376, 1217, 1261, 1268, 1297 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved