Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника, адвоката Чигрик І.А. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя, поділ земельної ділянки, мотивуючи позов тим, що вона є дружиною [PERSON] з 23.11.2000, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 09.01.2025 № 00048657688. Шлюб розірвано 11.02.2022 року, що підтверджується рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси суду від 11.01.2022 (рішення набрало законної сили 11.02.2022) та повним витягом з ДРАЦС від 09.01.2025 № 00048657688. Позивач зазначає, що 22.11.2013 на спільні кошти разом з відповідачем [PERSON] було придбано земельну ділянку [NUMBER] , що знаходиться у садовому товаристві «Дружба» в с.Лозівок Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер 7124981500:01:001:0293, площею 0,0588, цільове призначення для індивідуального садівництва. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г. 22.11.2013 за реєстровим номером 2186, право власності на вищевказану земельну ділянку було зареєстровано за чоловіком позивачки, [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.12.2024 № 407437927. Після розірвання шлюбу, а саме 11.02.2022 року, [PERSON] , заявив про те, що вважає придбану земельну ділянку своєю особистою власністю, оскільки право власності зареєстровано за ним. В добровільному порядку провести поділ вказаної земельної ділянки відмовляється. Вирішити питання у позасудовому порядку у [PERSON] можливість відсутня. Позивач вважає придбану земельну ділянку спільною сумісною власністю з наступних підстав. Згідно зі статтею 60\~глави 8\~Сімейного кодексу\~України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 Сімейного кодексу України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Зі змісту пунктів 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається що, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Для об`єктивного,\~повного та\~всебічного розгляду\~справи,\~підтвердження фактів,\~викладених у\~позовній заяві,\~необхідна завірена копія правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а саме договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г. 22.11.2013 за реєстровим номером 2186, який у позивача відсутній. Однак самостійно надати правовстановлюючий документ на земельну ділянку відповідно до якого власником є [PERSON] , немає можливості, оскільки згідно зі статтею 8 Закону України «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка. Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обов`язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження Національному агентству з питань запобігання корупції на його письмовий запит, здійснений з метою виконання повноважень, визначених\~Законом України\~«Про запобігання корупції». Таким чином, земельну ділянку придбано [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. При цьому шлюбний договір відсутній та будь які домовленості між позивачем та відповідачем також відсутні. Крім того, при посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] , як дружиною, було надано згоду, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально та долучено до правочину, а саме до договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г. 22.11.2013 за реєстровим номером 2186. У заяві про надання згоди на придбання земельної ділянки, яка є предметом позову, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лечівецькою Л.Г. 21.11.2013 за реєстровим номером 2169, позивач підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання земельної ділянки, є спільною сумісною власністю, а тому придбана земельна ділянка також буде спільною сумісною власністю. Наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі,\~свідчить\~про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя. Під час проживання з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі [PERSON] вносила свій вклад в бюджет сім`ї на рівні з відповідачем, оскільки працювала, що підтверджується записами у трудовій книжці, виховувала двох спільних дітей та займалась хатньою роботою, яка притаманна матері та дружині. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси 26.09.2001, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси 26.09.2001,сторони мають доньку та сина [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки в добровільному порядку питання щодо поділу спільно нажитого з відповідачем майна вирішити не вдалося, тому позивач звернулася до суду з даним позовом та просить визнати земельну ділянку [NUMBER] , що знаходиться у садовому товаристві «Дружба» в с.Лозівок Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер 7124981500:01:001:0293, площею 0,0588, цільове призначення для індивідуального садівництва, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г. 22.11.2013 за реєстровим номером 2186, спільною сумісною власністю подружжя та поділити дану земельну що є спільною сумісною власністю подружжя, з визнанням часток співвласників: 1/2 за [PERSON] та 1/2 за [PERSON] , припинивши спільну сумісну власність та залишивши земельну ділянку у спільній частковій власності, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу правову допомогу у розмірі 10000 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 27.01.2025 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 18.02.2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] . Згідно якого зазначив, що з моменту розірвання шлюбу до подання даної позовної заяви пройшло більше ніж 2 роки 11 місяців і за цей час [PERSON] жодного разу не зверталась до нього з усною чи письмовою вимогою про поділ майна. Хоча до розірвання шлюбу в судовому порядку відповідач неодноразово звертався до [PERSON] про розподіл майна, але до січня 2025 року позивачка категорично відмовлялась про розподіл майна в досудовому порядку. Таким чином, аналізуючи поведінку [PERSON] (неприйняття участі у розвитку спірної земельної ділянки, не вкладання коштів у розвиток ділянки) свідчить лише про матеріальну зацікавленість та створення умов які б перешкоджали подальшому використанню відповідачем даної земельної ділянки на розвиток якої відповідачем витрачено більше 11 років. Підсумовуючи, [PERSON] просив суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , вважаючи дану земельну ділянку неподільним майном. 21.02.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшло заперечення на відзив. Із зазначеними у відзиві твердженнями, позивач повністю не погоджується, оскільки [PERSON] до відзиву не додав жодного допустимого та належного доказу, крім того, що договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г. 22.11.2013 за реєстровим номером 2186, укладено за згодою дружини покупця на купівлю ним вищевказаної земельної ділянки і укладення даного договору, що підтверджується її заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г. 22.11.2013 за реєстровим номером 2169, про що зазначено в пункті 11 вищевказаного договору купівлі-продажу. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.\~61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.\~69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК\~України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно абзацу першому пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11, вбачається, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (). Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 23.11.2000 року, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 09.01.2025 № 00048657688. Згідно рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] . В період шлюбу сторонами придбано нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 688, що знаходиться у садовому товаристві «Дружба» в с.Лозівок Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер 7124981500:01:001:0293, площею 0,0588, цільове призначення для індивідуального садівництва. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г. 22.11.2013 за реєстровим номером 2186, право власності на вищевказану земельну ділянку було зареєстровано за чоловіком позивача, [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.12.2024 № 407437927. Отже, встановленими судом обставинами справи підтверджено набуття в період шлюбу позивача та відповідача права власності на вищевказану земельну ділянку, яка підлягає розподілу між сторонами в рівних частинах згідно вимог ЦК України та СК України. З огляду на те, що набуття майна під час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги є обгрунтованими і доведеними. Суд вирішує судові витрати в порядку ст.141 ЦПК України. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 2422,40 грн. суд вважає законним, обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а тому підлягає до задоволення. Що стосується заявлених до стягнення витрат за надання позивачеві правничої допомоги в сумі 10000 грн., суд вважає, що вказаний розмір витрат є завищеним з урахуванням категорії спору, складності справи, розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, реально затраченого часу адвокатом, тому суд вважає необхідним задовольнити витрати за надання позивачеві правничої допомоги частково, на суму 4000 грн. На підставі викладеного, ст. ст.325, 368 ЦК України, ст.ст. 60, 69-70 СК України,

Outcome: approved