Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 29.11.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, якою просить зобов`язати відповідача оформити трудові відносини. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконує умови ведення трудових книжок працівників, у яких відраховується консолідований страховий внесок, збір до системи загальнообов`язкового держаного соціального страхування в обов`язковому порядку на регулярній основі і порушує вимоги наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 29.07.1993 №58 і Міністерства юстиції України від 08.06.2001 р. № 259/34/5. На думку позивача, він не може бути працівником доки не буде належним чином оформлена трудова книжка. \~Відповідач здійснює діяльність місцевого управління соціального не захисту і відмовив виконати процедуру ведення трудових книжок громадян, у яких відраховується консолідований страховий внесок, збір до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку на регулярній основі \~в межах пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок затвердженій наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 липня 1993 р. № 58 і за це за 2023-2024р голова відповідача отримав премій на суму у розмірі 407 519,89 грн., тому позивач за територіальною ознакою подав скаргу від 09.10.24 і 26.11.24 отримав неофіційний без печатки лист від 01.11.24 № С-370-П/ 06-20, яким відмовили в розгляді заяви на засіданні виконавчого комітету. Та на думку позивача, таке свавілля в правовій державі не припустимо. Відповідач хибно вважає, що без рішення суду відсутні у нього повноваження оформити трудові відносини зі [PERSON] , оскільки останній виконує роботу без укладення трудового договору, тобто не є працівником і при цьому ненормативного правового акту відповідача не отримав, як і інформацію про день, час розгляду.\~\~Головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом і органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Відповідач здійснює відповідно до [PERSON] відрахування страхових внесків та інших джерел до ПФУ з мінімальної зп, яку він не отримує. Право на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не забезпечили в повному обсязі, так як без належного оформлення з позивачем трудових відносин останній не має загальнообов`язкового державного соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності, при нещасному випадку та професійному захворюванні. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню. Страховий внесок відповідачем сплачується, тобто повинна вестися і трудова книжка на позивача, як позаштатного працівника, з метою забезпечення захисту у випадках передбачених законодавством прав застрахованих осіб на отримання, страхових виплат, послуг за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Стислий виклад заперечень відповідача. \~ \~ \~ \~26.12.2024 на адресу суду від представника відповідача Кушнір С. надійшов відзив на позов, в якому вказує, що вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані, заперечує проти позову у повному обсязі та не визнає його. 09.10.2024 [PERSON] надано до виконкому Тернівської районної у місті ради звернення, яке було зареєстроване виконкомом районної у місті ради 09.10.2024 за вх. N? С-370-П. При розгляді звернення виконком Тернівської районної у місті ради у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України «Про звернення громадян», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про соціальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 N? 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі», наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», рішенням виконкому Криворізької міської ради від 29.06.2023 №787 «Про затвердження Порядку призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» та ін. Звернення позивача від 09.10.2024 за вх. № С-370-П розглянуто виконавчим комітетом Тернівської районної у місті ради в межах наданих повноважень. В заяві позивач не зазначив про бажання бути присутнім при розгляді звернення, тому розгляд відбувався без присутності позивача. За результатами розгляду звернення позивача від 09.10.2024 за вх. № С-370-I була підготовлена письмова відповідь та направлена листом на його поштову адресу. Щодо порушення права позивача на працю шляхом не укладання трудового договору про роботу, порушення порядку, процедури, процесу ведення трудових книжок відповідно до Наказу Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зобов`язання оформлення трудових відносин повідомляє, що позивач перебуває на обліку в управлінні як одержувач компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги відповідно до Постанови КМУ від 23.09.2020 № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» та ст.13 Закону України «Про соціальні послуги» з 01.01.2020 по 31.12.2024. 3 01.06.2023 ДП «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України» змінено механізм нарахування, формування та підписання відомостей для виплати компенсацій фізичним особам відповідно до Постанови КМУ від 23.09.2020 № 859. Електронні та паперові відомості на виплату вищезазначеної компенсації формуються централізовано по місту без розподілу на райони. Відповідно до Порядку № 787 головним розпорядником вищезазначених коштів визначено департамент соціальної політики виконкому Криворізької міської ради. 3 01.07.2023 подання звітності про нарахування єдиного внеску за осіб, які одержують компенсацію за надання соціальних послуг, здійснює департамент соціальної політики виконкому Криворізької міської ради, тобто з 01.07.2023 подання звітності про нарахування єдиного внеску за осіб, які одержують компенсацію за надання соціальних послуг до повноважень управління не належить. Щодо зобов`язання «виконати процедуру ведення трудових книжок громадян» представник вказує, що відповідно до п 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п?ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. На думку представника, підстави для оформлення позивачу трудової книжки відсутні, так як він не перебуває і не намагається перебувати у трудових відносинах із виконкомом Тернівської районної у місті ради. Роботу для виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, як працівник, не виконує. \~ \~ \~ \~Відповідачем з позивачем трудовий договір не укладався, розпорядження голови районної у місті ради про прийняття на роботу позаштатним працівником [PERSON] не приймалось, трудові відносини між сторонами відсутні. Своє право на працю [PERSON] відповідно до Кодексу законів про працю та Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» виконавчому комітеті Тернівської районної у місті ради не реалізовував. Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради ніяких податкових та страхових платежів за [PERSON] , як за працівника, не сплачує. Таким чином, законні підстави для ведення трудової книжки [PERSON] у виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради відсутні, звинувачення позивача щодо порушення його права на працю виконкомом Тернівської районної у місті ради є безпідставними. Вимога [PERSON] щодо ведення відносно нього трудової книжки виконкомом районної у місті ради є незаконною. Питання щодо ведення трудових книжок на розгляд виконкому районної у місті ради, на якому наполягав [PERSON] , не виносились, у зв`язку з тим, що порядок ведення трудових книжок не врегульовується рішеннями районної у місті ради та виконкому районної у місті ради. Звернення позивача було розглянуто повно та всебічно, у порядку та спосіб, передбачений законодавством України, під час розгляду не було порушено права позивача відповідно до ст.3,19,22,43,46,68 Конституції України, відповідь підготовлено з роз`ясненням усіх порушених питань, з детальним посиланням на норми законодавства. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін звільнено позивача від сплати судового збору. 08.01.2025 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотань позивача [PERSON] про повернення відзиву та продовження строку для подання відповіді на відзив, проведення розгляду справи колегією суддів та про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що [PERSON] в період з грудня 2014 по квітень 2024 отримує компенсаційні виплати як працездатній особі, що не працює/ не вчиться/і здійснює догляд за інвалідом І групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку, компенсацію за надання соціальних послуг на непрофесійній основі по догляду за [PERSON] , відповідно до постанови КМУ №859 від 23.09.2020, та знаходиться на обліку в УПСЗН Тернівського р-ну м. Кривий Ріг, що підтверджується довідкою №2483 від 10.05.2024 (а.с. 2). Згідно відповіді №1017729 від 08.01.2025 Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, [PERSON] у період з січня 2014 по вересень 2024 отримував від Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради, від виконкому районної у місті ради, та від Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради, державну та соціальну матеріальну допомогу і соціальні виплати з відповідних бюджетів; від ОВК ОВО №3 та ТОВ «СКАДІ РК» заробітну плату та від АТ «Криворіжгаз» дивіденди (а.с. 29-35). Судом не було відхилено жодного доказу наданого сторонами. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. Вимогами ч. 1 ст. Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Водночас, за приписами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає про те, що цей спір у відповідності до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України підлягає розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124\~Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що [PERSON] в період з грудня 2014 по квітень 2024 отримував компенсаційні виплати як працездатній особі, що не працює/ не вчиться/і здійснює догляд за інвалідом І групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку, компенсацію за надання соціальних послуг на непрофесійній основі по догляду за [PERSON] , відповідно до постанови КМУ №859 від 23.09.2020, та знаходиться на обліку в УПСЗН Тернівського р-ну м. Кривий Ріг, що підтверджується довідкою №2483 від 10.05.2024 (а.с. 2). Згідно\~ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. У\~статті 4 КЗпП України\~передбачено, що законодавство про працю складається з цього\~Кодексу\~та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно ст. 2 КЗпП України, право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на гідне ставлення з боку роботодавця, інших працівників, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата\~це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці»\~основна заробітна плата\~це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу. Отже, виходячи з положень\~КЗпП України,\~ЗУ «Про оплату праці»\~заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахунково-платіжна відомість. Відповідно до\~статті 29 Закону України «Про оплату праці»\~при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до статей\~1,\~20 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов`язана з виконанням умов контракту. Згідно з частиною першою\~статті 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як вбачається з відповіді №1017729 від 08.01.2025 Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, [PERSON] у період з січня 2014 по вересень 2024 отримував від Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради, від виконкому районної у місті ради, та від Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради, державну та соціальну матеріальну допомогу і соціальні виплати з відповідних бюджетів; від ОВК ОВО №3 та ТОВ «СКАДІ РК» заробітну плату та від АТ «Криворіжгаз» дивіденди (а.с. 29-35). Вищевикладене свідчить про те, що [PERSON] не отримував заробітну плату від відповідача. Крім того, відповідно до ст. 48 КЗпП України, облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному\~ЗУ\~"Про\~збір та\~облік єдиного\~внеску на\~загальнообов`язкове державне\~соціальне страхування". На\~вимогу працівника,\~який вперше\~приймається на\~роботу,\~трудова книжка\~оформляється роботодавцем\~в обов`язковому\~порядку не\~пізніше п`яти\~днів після\~прийняття на\~роботу. Роботодавець\~на вимогу\~працівника зобов`язаний\~вносити до\~трудової книжки,\~що зберігається\~у працівника,\~записи про\~прийняття на\~роботу,\~переведення та\~звільнення,\~заохочення та\~нагороди за\~успіхи в\~роботі. Порядок ведення трудових книжок\~визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п.\~1.1\~Інструкції про\~порядок ведення\~трудових книжок\~працівників,\~затвердженої наказом\~Міністерства праці\~України,\~ Міністерства\~юстиції \~України,\~ Міністерства\~соціального захисту\~населення України\~29.07.93\~ №58,\~трудова \~книжка \~є \~основним \~документом \~ про\~ \~трудову діяльність\~працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Враховуючи обставини\~справи судом\~встановлено,\~що позивач\~перебуває на\~обліку в\~управлінні як\~одержувач компенсації\~фізичній особі,\~яка надає\~соціальні послуги\~відповідно до\~Постанови КМУ\~від 23.09.2020\~№ 859\~«Деякі питання\~призначення і\~виплати компенсації\~фізичним особам,\~які надають\~соціальні послуги\~з догляду\~на непрофесійній\~основі» та\~ст.13\~Закону України\~«Про соціальні\~послуги» з\~01.01.2020\~по 31.12.2024. Згідно п. 17 ст. 1 ЗУ «Про соціальні послуги», соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Відповідно п. 10 вказаної статті Закону, отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги. Згідно ч.\~1\~ст.\~13\~ЗУ «Про\~соціальні послуги»,\~\~надавачі соціальних\~послуг провадять\~свою діяльність\~відповідно до\~законодавства про\~соціальні послуги,\~на підставі\~установчих та\~інших документів,\~якими визначено\~перелік соціальних\~послуг та\~категорії осіб,\~яким надаються\~такі послуги,\~за умови\~забезпечення їх\~відповідності критеріям\~діяльності надавачів\~соціальних послуг,\~встановленим Кабінетом\~Міністрів України. Надавачі соціальних послуг можуть належати до державного, комунального або недержавного секторів. З ч. 3 вказаної статті Закону, виходить, що до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених\~частиною другою\~цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності. Відповідно до частини 7 вказаної статті, фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд. Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується фізичним особам - надавачам соціальних послуг, які не перебувають у трудових відносинах, не є фізичними особами - підприємцями, не провадять незалежної професійної діяльності (наукової, літературної, артистичної, художньої, освітньої або викладацької, а також медичної, юридичної практики, у тому числі адвокатської, нотаріальної діяльності тощо), не перебувають на обліку як безробітні. Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується відповідно до тристороннього договору про надання соціальних послуг з догляду, що укладається у письмовій формі між фізичною особою - надавачем соціальних послуг з догляду, отримувачем соціальних послуг з догляду або його законним представником та структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міської ради міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад. При цьому позивач відноситься до категорії осіб, на якого розповсюджується дія Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 № 859. В даному випадку слід зауважити, що позивач не перебуває в трудових відносинах з відповідачем, оскільки він перебуває на обліку в управлінні як одержувач компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги відповідно до Постанови КМУ від 23.09.2020 № 859, він не виконує роботи, за які повинна сплачуватись заробітна плата та здійснюватися ведення трудової діяльності, що відображатиметься в трудовій книжці. Крім того, слід зазначити, що чинним законодавством, яке регулює питання призначення та виплати компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі, не передбачене внесення записів до трудових книжок відомостей щодо періодів здійснення догляду на непрофесійній основі громадянам, які його потребують. Виходячи із практики ЄСПЛ, яка відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~застосовується судами при розгляді справ та є джерелом права, суд не вбачає підстав для надання відповіді на кожен аргумент сторін по справі. Так, згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною у п. 58 Рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.05.2011 року «Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя». Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Аналізуючи викладені норми права, з урахуванням доданих доказів, враховуючи, що позивач не перебуває в трудових відносинах з відповідачем, а є одержувачем компенсаційних виплат\~як працездатній\~особі,\~що не\~працює/\~не вчиться/і\~здійснює догляд\~за інвалідом\~І групи, відповідно до Постанови КМУ від 23.09.2020 № 859, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача оформити трудові відносини та вести трудову книжку, тому в задоволенні позову слід відмовити. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового зборгу при зверненні до суду, та враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підставі ст.43 Конституції України, ЗУ «Про соціальні послуги», Порядку подання\~та оформлення\~документів,\~призначення і\~виплати компенсації\~фізичним особам,\~які надають\~соціальні послуги\~з догляду\~на непрофесійній\~основі,\~затвердженого постановою\~КМУ від\~23\~вересня 2020\~№ 859, ст.ст. 2, 48 КЗпП України,

Outcome: dismissed