Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Чутівської селищної ради Полтавського району, Полтавської області, третя особа: [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке складається з квартири [ADDRESS] , за набувальною давністю. Позов обґрунтований тим, що з 2007 року позивач по даний час проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , членами домогосподарства є позивач та [PERSON] . Позивачу стало відомо, що право власності на дане житло не зареєстровано за будь-якими іншими особами, інформація про право власності на спірний будинок відсутня. За час проживання позивач відкрито, добросовісно та безперервно володіє квартирою, вчасно сплачує всі комунальні послуги, також ним були проведені ремонтні роботи в квартирі. На замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позов та визнати за ним право власності на вищезазначене домоволодіння за набувальною давністю. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 13 лютого 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Представник відповідача Чутівської селищної ради Полтавського району, Полтавської області, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій справу просив розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] проживали, але не зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом із погосподарської книги №3 (2011-2015 роки) (а.с.8). Відповідно до довідки приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 17.09.2024 року №10043, згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , не проводилася (а.с.9). Технічний паспорт на вказаний будинок виготовлено на замовлення позивача 21 серпня 2024 року, згідно якого по [ADDRESS] знаходиться квартира [ADDRESS] у будинку квартирного типу 1960 року побудови загальною площею 27,5 кв.м., житловою площею 23,6 кв.м., кількість житлових кімнат - 2 (а.с.10-12). 06.02.2017 року між споживачем [PERSON] та оператором ГРМ Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" укладено договір розподілу природного газу, шляхом надання заяви-приєднання [PERSON] (а.с.18), та надано згоду на технічне обслуговування внутрішньо будинкової системи газопостачання приватного житлового будинку (а.с.19). Також, в матеріалах справи містяться квитанції про сплату за спожитий природний газ за період 03.2023-04.2023, 10.2023-11.2023, 12.2023-01.2024 та 03.2024-04.2024 та за послуги електропостачання за період 11.2022-11.2022, 12.2022-01.2023, 03.2023-05.2023, 05.2023-06.2023, 07.2023-08.2023, 03.2024-04.2024, 04.2024-05.2024 (а.с.21-27). Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Суд вказує, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим, добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном менше 10 років. Матеріалами справи не підтверджено факту відкритого безперервного володіння нерухомістю позивачем не менше 10 років. Наданий суду позивачем витяг із погосподарської книги №3(а.с.8), без підкріплення його іншими доказами, лише опосередковано підтверджує реєстрацію у погосподарській книзі членів домогосподарства за адресою: [ADDRESS] . Квитанції про сплату послуг за користування електроенергією та споживання газу датуються періодом з 2022 по 2024 рік(а.с.21-27). Долучена до матеріалів справи згода на технічне обслуговування від 28.07.2017 року між позивачем та АТ «Полтавагаз»(а.с.19) та акт розмежування балансової вартості, підписаний між тими ж сторонами від 06.02.2017 року(а.с.20) самі по собі не підтверджують факт безперервного користування позивачем відповідною квартирою. Інших доказів суду надано не було. За таких обставин відсутні правові підстави, визначені статтею 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , за набувальною давністю. Суд зазначає, що сам по собі факт користування позивачем квартирою не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed