Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до АТ «Сенс-Банк» про визнання іпотеки припиненою та припинення обтяження, у якому просить визнати припиненою іпотеку за Іпотечним договором №2606/0808/55-010-Z-1 від 19.08.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований у реєстрі за № 9037 про передачу в іпотеку трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1967780580000, та припинити обтяження - заборону відчуження нерухомого майна, номер запису про обтяження 34269783, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1967780580000, перенесене з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 7764212, 19.08.2008 12:43:12, накладене на підставі Іпотечного договору № 2606/0808/55-010-Z-1, серія та номер: 9037, виданий 19.08.2008, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк 3.3., особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що позивачем було укладено Кредитний договір № 2606/0808/55-010 від 19.08.2008 року з ВАТ «СВЕДБАНК», правонаступником по якому є АТ «Сенс Банк» (попередня назва - Акціонерне товариство «Альфа-Банк») про видачу кредиту у сумі 88 000,00 доларів США на строк до 19.08.2018 р. На забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором було укладено Іпотечний договір №2606/0808/55-010-Z-1 від 19.08.2008 року, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований у реєстрі за № 9037 про передачу в іпотеку трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1967780580000, належної позивачу на праві власності на підставі Договору, посвідченого 26.07.1995 року Гавриловою О.В. державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, за реєстром № 4с-4329, зареєстрованого 14.09.1995 р. в КП «Бюро технічної інвентаризації міста Києва» і записаного у реєстрову книгу за реєстровим номером №38995. У зв`язку з неналежним виконанням сторонами зобов`язань за кредитним договором, між ними існували попередні судові спори. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/3627/13-ц від 02.04.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2606/0808/55-010 від 19.08.2008 року, яка станом на 10.12.2012 року складала 616159,73 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю - [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору, посвідченого 26.07.1995 року Державним нотаріусом Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою - Гавриловою О.В., за реєстром № 4с-4329, зареєстрованого 14.09.1995 року в КП Бюро технічної інвентаризації м. Києва і записаного у реєстрову книгу за № 38995, шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження. Заборгованість [PERSON] перед AT «СЕНС БАНК» по рішенню Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/3627/13-ц від 02.04.2014 р. була погашена у повному обсязі. Виконавче провадження № 45148843 з його примусового виконання вказаного рішення про стягнення заборгованості 619500,73 грн. закінчене 12.08.2024 року в результаті повного виконання на підставі п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», грошові кошти перераховані Банку. Відомості про [PERSON] виключені з Єдиного реєстру боржників, арешт майна та інші заходи у виконавчому провадженні № 45148843 скасовані. Доказами цього є: лист Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м.Київ) від 07.08.2024 р. з повідомленням повної суми та реквізитів оплати заборгованості у виконавчому провадженні № 45148843; заява [PERSON] до ВДВС від 09.08.2024 р. про повну оплату; клопотання про закінчення виконавчого провадження № 45148843 від 09.08.2024 р.; дві квитанції про оплату [PERSON] 320 000,00 грн. від 08.08.2024 р. та 361 650,80 грн. від 09.08.2024 р.; відповідь AT «Сенс Банк» на вимогу державного виконавця з реквізитами для перерахування коштів; постанови про зняття арешту з коштів і майна боржника та про закінчення виконавчого провадження № 45148843, що додаються. Окрім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2023 р. у справі № 761/825/20 визнано виконавчий напис від 30.03.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, який зареєстрований в реєстрі №7848, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» грошових коштів за Кредитним договором №2606/0808/55-010 від 19.08.2008 року, таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2022 р. у справі №759/163/20 визнано недійсними електронні торги за номером лоту 376693 з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1967780580000, що були проведені 25 жовтня 2019 року Державним підприємством «Сетам» та оформлені Протоколом проведення елем чних торгів № 439553. Визнано недійсними Акт про реалізацію предмета іпотеки у ВП № 59337897 від 11.11.2019 року, складений Приватним віконцем виконавчого округу м. Києва Кравцем Вадимом Валентиновичем відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 439553, переможець - ТОВ «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ 39880444). Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна - квартири, реєстраційний номер об`єкта нерумого майна 1967780580000 з прилюдних торгів, видане 22.11.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорней Вітою Володимирівною ТОВ «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ 39880444), серія та номер: 1757. Застосовано наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кравця Вадима Валентиновича на користь ТОВ «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ 39880444) суму коштів в розмірі 693 840 грн. На момент подання цього позову судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і стягнення заборгованості виконано [PERSON] в повному обсязі, інших не вирішених спорів між сторонами немає. Банком прийнято належне виконання позивачем рішення суду, яке для Банку є так само обов`язковим, як і для позивача. Після настання строку виконання зобов`язань у повному обсязі внаслідок вимоги від 14.01.2013 року та рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/3627/13-ц від 02.04.2014 р. відповідач не мав права продовжувати нараховувати позичальнику договірні проценти та неустойку, а мав право на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Однак таке право кредитора виникає в силу закону, а не договору. Іпотекою вимоги по ст. 625 ЦК України не забезпечуються. Окрім того, щодо цих сум спливли строки позовної давності. З Інформаційної довідки від 16.07.2024 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна позивачу стало відомо, що у державному реєстрі наявна інформація про наявне обтяження вказаної вище квартири. Документи, подані для державної реєстрації: Іпотечний договір № 2606/0808/55-010-Z-1, серія та номер: 9037, виданий 19.08.2008, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49810874 від 22.11.2019 12:24:45, приватний нотаріус Чорнєй Віта Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м.Київ Повне погашення позивачем заборгованості за кредитним договором №2606/0808/55-010 від 19.08.2008 року остаточно визначено рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/3627/13-ц від 02.04.2014 р. у сумі 616159,73 грн., яке було прийняте Банком у виконавчому провадженні № 45148843, є підставою для припинення зобов`язань за Кредитним договором №2606/0808/55-010 від 19.08.2008 року та Іпотечним договором № 2606/0808/55-010-Z-1 від 19.08.2008 на підставі ст.ст. 593, 598 ЦК України, ч. 5 ст. 3, ст. 17 Закону України Про іпотеку» в силу закону. Двічі у серпні та у жовтні 2024 рку позивачем були направлені Банку в досудовому порядку заяви про надання довідки про погашення заборгованості та зняття іпотеки та про припинення обтяження квартири іпотекою та зняття обтяження, які залишилися без задоволення, що свідчить про невизнання відповідачем права позивача на припинення обтяження та необхідність його судового захисту. 12 серпня 2022 року рішенням Позачергових загальних зборів акціонерів AT Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк» та затвердження нової редакції статуту Банку, яка була погоджена НБУ 10 вересня 2022 року, державна реєстрація зміни найменування була проведена 30.11.2022 р. Згідно з п.п. 1 п. 1.2 розділу першого статуту AT «Сенс Банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань АТ «Альфа-Банк», про що сам Банк повідомив при виконанні рішення. На підставі викладеного позивач просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року позовну заяву [PERSON] передано за територіальною підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н. О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19 серпня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 88 000 доларів США з кінцевим строком повернення до 19 серпня 2018 року зі сплатою 12,50 % річних. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 19.08.2008 року уклали Іпотечний договір №2606/0808/55-010-Z-1 відповідно до умов якого позичальник передав банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю - [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору, посвідченого 26.07.1995 року Державним нотаріусом Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою - Гавриловою О.В., за реєстром №4с-4329, зареєстрованого 14.09.1995 року в КП Бюро технічної інвентаризації м. Києва і записаного у реєстрову книгу за №38995. Пункт 12.3.2. договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке визначає можливість банку звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу його будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку». Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року у справі № 7593627/13 позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2606/0808/55-010 від 19.08.2008 року, яка станом на 10.12.2012 року складає 616159,73 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю - [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору, посвідченого 26.07.1995 року Державним нотаріусом Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою - Гавриловою О.В., за реєстром №4с-4329, зареєстрованого 14.09.1995 року в КП Бюро технічної інвентаризації м. Києва і записаного у реєстрову книгу за №38995, шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року у справі № 759/163/20 визнано недійсними електронні торги за номером лоту 376693 з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1967780580000, що були проведені 25 жовтня 2019 року ДП «Сетам» та оформлені Протоколом проведення електронних торгів № 439553. Визнано недійсним Акт про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні № 59337897 від 11.11.2019 року, складений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 439553, переможець - ТОВ «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ 39880444). Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1967780580000 з прилюдних торгів, видане 22.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорней Вітою Володимирівною ТОВ «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ 39880444), серія та номер: 1757. Застосовано наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. на користь ТОВ «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ 39880444) суму коштів в розмірі 693 840 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року у справі № 761/825/20 визнано виконавчий напис від 30.03.2016, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, який зареєстрований в реєстрі №7848, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошових коштів за Кредитним договором №2606/0808/55-010 від 19.08.2008 року, таким, що не підлягає виконанню. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що основного зобов`язання сплатити кредит на користь Банка на сьогодні не існує і таким чином воно є припиненим у силу судового рішення, а відтак іпотека також є припиненою, та наявні підстави для зняття обмеження із заставного майна. Згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11, ч.2 ст.509 ЦК України. Однією з таких підстав, згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України є договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником, зобов`язання вважаються припиненими. Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла станом на час укладення іпотечного договору, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Також, відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діє на час розгляду справи, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Таким чином, за системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника, вимог кредитора та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду №127/26402/20 від 26.01.2022 року. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України судочинство у цивільному судочинстві здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 81 ЦПК України визначає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, при зверненні з позовом про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №906/1130/17, від 29 січня 2019 року у справі № 916/436/18, від 22 січня 2020 року у справі № 916/1009/19. Таким чином, посилання позивача на те, що не існує основного зобов`язання за кредитним договором, виконання якого було забезпечено іпотекою, не підтверджено належними та допустимими доказами. Також, суду не було надано інших доказів на підтвердження підстав, визначених законом, які б дозволяли зробити висновок, що іпотека припинилась. За таких обставин, доводи позивача не дають підстав для висновку, що іпотека припинилась, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Інші позовні вимоги задоволенню також не підлягають, як похідні від вимоги про визнання іпотеки припиненою. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Таким чином, проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для визнання договору іпотеки припиненим. Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви суд залишає за [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed