Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

05.11.2024 року [PERSON] в особі представника - адвоката Горбенко В.О. звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 12.08.2015 року. Під час шлюбу [INFO] в них народився син [PERSON] , після розірвання шлюбу відповідач не бачився жодного разу з сином. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, станом його здоров`я та навчанням не цікавиться, будь-який вклад у виховання та розвиток сина не вкладає. 03.08.2021 року вона зареєструвала шлюб зі [PERSON] та переїхала з сином на постійне проживання до м. Львів. Син [PERSON] вважає [PERSON] своїм батьком. За наведених обставин просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ надана справа передана на розгляд судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Мельничуку О.В. Ухвалою суду від 13.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 12.12.2024 року, 13:40 годину. 17.12.2024 року до суду від Відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району Львівської міської ради надійшов лист, в якому зазначено, що Відділ «Служба у справах дітей» Сихівського району Львівської міської ради є неналежною третьою особою, представник просив виключити зазначений відділ з числа третіх осіб, залучити Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки та піклування в якості третьої особи та витребувати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Відповідно до наказу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 20/ос від 14.01.2025 року суддю [PERSON] відраховано зі штату суду у зв`язку з припиненням повноважень. На підставі чого проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, в результаті якого головуючим в наданій справі визначено суддю Маржину Т.В., тобто змінився склад суду. Ухвалою суду від 23.01.2025 року прийнято до провадження судді Маржиної Т.В. надану цивільну справу; визнано неналежними третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Службу у справах дітей Первомайської міської ради в Миколаївської області та Відділ «Служба у справах дітей» Сихівського району управління; виключено їх з числа третіх осіб; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області та орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради; призначено підготовче засідання на 26.02.2025 року, 11:00 годину. Позивачка та її представник Горбенко В.О. до суду не з`явилися. Представник надав суду заяву з проханням проводити підготовче засідання без її та позивачки участі, позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, відзиву на позов не надав, проте 24.01.2025 року надав заяву з проханням розглядати справу без його участі та зазначив, що позов визнає повністю і проти його задоволення не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області до суду не з`явився, письмових пояснень щодо позову не надав, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та прийняти рішення в інтересах дитини. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради належним чином повідомлена про розгляд справи, що підтверджуєтеся рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання, представник до суду не з`явився, письмових пояснень щодо позову не надав. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч.3 ст. 200 ЦПК України. Положенням ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 24.09.2011 року по 12.08.2015 року. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , який на даний час є неповнолітнім. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 708, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.08.2015 року, яке набрало законної сили 26.08.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. [PERSON] 03.08.2021 року зареєструвала шлюб зі [PERSON] , актовий запис № 2135, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 15.06.2024 року Відділом ДРАЦС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу змінене на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу син проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на повному її утриманні, що учасниками процесу не оспорюється. [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживають за цією адресою. Факт проживання [PERSON] , [INFO] , та її сина [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] підтверджується договором оренди квартири. Крім того з інформації КНП «2-а міська поліклініка м. Львова» від 15.10.2024 року № 744 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає у м. Львів та уклав декларацію із лікарем педіатром 08.09.2020 року та є пацієнтом КНП «2МП м. Львова». Відповідно до характеристики, наданої директором СЗШ № 32 м. Львова від 07.10.2024 року, [PERSON] навчається в третьому класі СЗШ № 32 м. Львова, школу відвідує систематично, уроки без поважних причин не пропускає, хлопчика виховує мати [PERSON] , яка приділяє належну увагу вихованню дитини. [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по догляду та вихованню сина, не проживає та не спілкується з сином та матеріально йому не допомагає. Батько належним чином не виконував свої батьківські обов`язки по відношенню до сина, не забезпечував його повноцінний догляд, медичний догляд та лікування, що не оспорюється відповідачем, який визнав позов повністю. Така поведінка відповідача свідчить про його небажання створювати належні умови проживання, виховання та розвитку свого сина. Із заяви [PERSON] , [INFO] , посвідченої приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Селявіною С.В. 30.09.2024 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1628, вбачається, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків та не здійснює батьківського піклування щодо свого неповнолітнього сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі в його вихованні. Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки визнання відповідачем позов у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до положень Сімейного кодексу України він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена або на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Outcome: approved