Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

19.02.2021 [PERSON] (надалі за текстом - позивач, позичальник) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ «ФК «АСАП» (надалі за текстом - відповідач, кредитор) треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. (надалі за текстом - приватний нотаріус), ПАТ «КБ «Надра» (ліквідація здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб) (надалі за текстом - банк), ТОВ «Девелоп Фінанс» [PERSON] , [PERSON] , про поновлення права власності на квартиру та відновлення відповідної реєстрації. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що при здійсненні державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (надалі за текстом - спірна квартира) державним реєстратором було допущено численні порушення вимог чинного законодавства, з огляду на, що просить суд: визнати протиправним рішення приватного нотаріуса №56246062 від 21.01.2021, поновити право власності позивача на спірну квартиру, шляхом скасування відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відновлення запису про реєстрацію права влсаності на спірну квартиру за позивачем. Відповідач заперечує проти позову виходячи з того, що вимоги відповідача, як іпотекодержателя не були виконанні позивачем, заборгованість по кредиту не була погашена, у зв`язку з чим відповідач скористався своїм правом на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки (спірну квартиру) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором Ухвалою Суду від 03.03.2021 (суддя Скрипник О.Г.), відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. 23.08.2021 до суду від відповідача надійшов відзив. Ухвалою Суду від 23.08.2023 (суддя Скрипник О.Г.)було залучено третіх осіб: [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Суду від 09.11.2023 (суддя Скрипник О.Г.) було призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. 22.11.2023 до суду від відповідача надійшов відзив. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Гребенюк В.В. Ухвалою Суду від 22.01.2024 справи прийнято до провадження, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. За наслідками підготовчого засідання 23.04.2024 судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 05.08.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 15.08.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення. 30.09.2024 до суду від позивача надійшли пояснення. У судове засідання 18.02.2025 прибув позивач, представник позивача та відповідача, представники інших учасників судової справи у підготовче судове засідання не прибули. Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. За змістом ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 18.02.2025, за відсутності третіх осіб, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи. У судовому засіданні 18.02.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників та дослідивши докази, суд встановив наступне. 28.12.2007 між позивачем та банком було укладено Кредитний договір №252/П/41/2007-840 (надалі за текстом - Договір кредиту), відповідно до п. 1. Якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 43024,66 доларів США в порядку і на умовах визначених цим Договором за програмою 30/100. Цільове використання кредиту - проведення розрахунків по Договору купівлі-продажу №11175 від 28.12.2007, що укладений між позичальником та [PERSON] , згідно якого позичальник придбає у власність спірну квартиру. Банк надає позичальнику кредит строком на 300 місяців. Згідно з п. 3 Кредитного договору повернення кредиту здійснюється рівними платежами починаючи з січня місяця 2008 року. Вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту/кредитної лінії, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих в штрафних санкціях, якщо позичальник протягом 14 днів від дати отримання вимоги банку отримання дострокового забезпечення виконання зобов`язання, згідно з п.4.2.2. цього договору, його не надасть (шляхом укладення відповідного договору), або запропоноване забезпечення не влаштує банк. 22.11.2010 між банком та позивачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору (надалі за текстом - Додаткова угода), відповідно до пункту 1.1 якої кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 43024,66 дол. США зі сплатою 13,29% річних. Сума мінімального необхідного платежу визначається графіком. Кінцевий термін повернення кредиту 27.12.2032 року. Відповідно до пункту 3.2. Додаткової угоди №1 кредитор має право у разі погіршення фінансового стану платоспроможності позичальника, який визначається за методикою кредитора коли ми припинення дії або визнання недійсним договору визначеного п. 1.3. цього договору, та/або у разі визнання його (їх) недійсним(и) зниження вартості засобів забезпечення виконання зобов`язань за цими договорами, втрати, знищення, пошкодження предмету застави. Вимагати надання постачальникам додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язань за цим договором. Вимагати дострокового повернення кредиту, нарахований процентів, комісії та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальника сплати кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць або не сплати позичальником терміну встановлення цим договором більше однієї виплати по кредиту , яка перевищує 5% загальної суми кредиту. 28.12.2007 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до п. 1.1. якого продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв у власність спірну квартиру. 28.12.2007 між позивачем та банком було укладено Договір іпотеки №247/П/41/2007 (надалі за текстом - Договір кредиту), відповідно до п. 1.1. якого за цим договором іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання позичальника, що витікає із кредитного договору передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки. Визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 306863,00 грн., що еквівалентно 60765,00 дол. США по курсу НБУ на день підписання договору (п. 1.2. Договору іпотеки). Відповідно до пункту 5.1 Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частини у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим договором або якщо гарантії та запевнення надані іпотекодержателю, не відповідають дійсності. Згідно з пунктом 5.3. Договору іпотеки звернення стягнення предмету потоки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчою напису нотаріуса; домовиться сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку кома 37 Закону України «Про іпотеку». У відповідності до пункту 5.4 Договору іпотеки іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених пунктом 5.3. цього договору. Пунктом 5.5 Договору іпотеки визначено, що у випадку звернення стягнення в предмет іпотеки за зобов`язаннями що витікають з будь-якого із договорів кредитного, зобов`язання по-іншому договору позичальник повинен виконати достроково до моменту реалізації предмету іпотеки. Якщо позичальник не виконує достроково такі зобов`язання кома іпотеку держатель має право отримати задоволення за рахунок предмета іпотеки свої вимоги кома щодо дострокового виконання таких зобов`язань. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 28.12.2007 та зареєстровано в реєстрі за №11179. 18.05.2020 між банком та ТОВ «Девелоп Фінанс» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N017514 (надалі за текстом - Договір відступлення від 18.05.2020), відповідно до пункту 1.1 якого сторони погоджуються що за своєю правовою природою даний договір є правочином з передання банком шляхом продажу прав вимоги визначених у даному договорі новому кредитору (відступлення права вимоги). Згідно з пунктом 1 2 Договору відступлення від 18.05.2020сторони цим визначають, що жодне з положень цього договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього договору, не вважається на те не можуть вважатись фінансуванням банку новим кредитором. Пунктом 2.1. Договору відступлення від 18.05.2020 визначено, що за цим договором порядку та умовах визначених цим договором банк відступає шляхом продажу в новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах визначених цим договором право вимоги банку до позичальників та заставодавців (іпотекодавців) та поручителів зазначених у додатку №1 до цього договору включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитними договорами договорами про надання кредиту (овердрафту) та договорами поруки та договорами іпотеки (іпотечними договорами) та або договорами застави з урахуванням усіх змін доповнень і додатків до них згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за право вимоги грошові кошти у сумі та у порядку визначених цим договором. Відповідно до Додатку №1 до Договору відступлення від 18.05.2020 банк передав ТОВ «Девелоп Фінанс» право вимоги до позивача за Кредитним договором та Договором іпотеки. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М.В. 18.05.2020 та зареєстровано в реєстрі за №409. 04.09.2020 між ТОВ «Девелоп Фінанс» та відповідачем було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги грошових зобов`язань №04.09/2020_ДФ-2 (надалі за текстом - Договір відступлення), відповідно до пункту 2.1 якого Первісний кредитор передає відступає новому кредитору своє право вимоги до боржника, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитним договором та договором для забезпечення у обсязі та на умовах визначених цим договором, які виникли та або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема, права вимоги до боржника поручителя та майнового поручителя (іпотекодавця) включаючи право вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки боржника за кредитним договором та/або договорами забезпечення з урахуванням усіх змін доповнень і додатків до нього, які виникли за укладеним кредитним договором та або на інших підставах. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. 04.09.2020 та зареєстровано в реєстрі за №1058. 18.09.2020 та 29.10.2020 відповідач звернувся до позивача з вимогою про усунення порушень умов Кредитного договору, в якій вимагав сплатити заборгованість за кредитом. Також вимоги містили попередження про те, що якщо протягом 30 днів вимога не буде виконана, відповідач почне звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», а саме: - шляхом передачі іпотеку держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за Кредитним договором у порядку встановленого статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; - продажу іпотеки і будь-якій особі покупцеві на підставі договору будівлі продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» про іпотеку. Зокрема, повідомляємо, що відповідач має номер укласти від свого імені договір купівлі продажу предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (докази направлення вимог містяться в матеріалах справи). 19.01.2021 приватним нотаріусом зареєстровано звернення стягнення відповідачем на спірну квартиру. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено судом, між позивачем та банком було укладено договір кредиту. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Особливості купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості визначаються законом (ст. 656 ЦК України). Надалі, як підтверджується матеріалами справи, позивачем було придбано спірну квартиру на підставі Договору купівлі-продажу. Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У подальшому, як встановлено судом між позичальником та банком було укладено Договір іпотеки, об`єктом іпотеки за яким є спірна квартира. Між Банком та ТОВ «Девелоп Фінанс» було укладено Договір відступлення від 18.05.2020. У свою чергу, між ТОВ «Девелоп Фінанс» та відповідачем було укладено Договір відступлення. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 Цивільного кодексу України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином до відповідача перейшли всі права по законодавця та іпотекодержателя за Договором кредиту та Договором іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача з вимогами про повернення кредиту, у яких містились вимоги про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Матеріалами справи підтверджуються що відповідач звернув стягнення на спірну квартиру та набув право власності. У подальшому, право власності на спірну квартиру було набуто [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає що в даному випадку договір іпотеки не передбачає самої передачі права власності, а встановлює лише спосіб передачі права власності, а саме через окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Позивач зауважує, що договору про задоволення вимог іпотека держателя між сторонами договору іпотеки не укладалась. Підсумовуючи позивач виснує, що таким чином іпотечний договір не є правовою підставою для набуття права власності на іпотечне майно без укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідач вказує що ним були виконані всі вимоги чинного законодавства щодо повідомлення іпотекодавця про намір іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в примусовому порядку. Відповідач зазначає, що жодна вимога не була виконана, а заборгованість позичальника за кредитним договором погашено не була, у зв`язку із чим відповідач скористався своїм правом на позасудове звернення стягнення предмет іпотеки рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Дослідивши умови Договору іпотеки суд зазначає, що останній містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, а відтак, відхиляє доводи позивача у частині відсутності договору про задоволення вимог іпотекодержателя, адже таке може міститись як в Договорі іпотеки так і бути викладеним окремим Договором. Поруч цим, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази погашення позичальником заборгованості перед відповідачем за Договором кредиту в повному обсязі. Позивач вказує, що на спірну квартиру поширюється положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки спірна квартира є єдиним місцем проживання позивача та його дочки які ще не виповнилось 18 років. Щодо цих доводів відповідач зазначає, що такі посилання є недоведеними та необгрунтованими. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку. Відповідно до паспорту громадянина України позивач проживає за адресою [ADDRESS] . Доказів проживання / реєстрації доньки позивача в спірній квартирі матеріали справи не містять. Відтак оскільки матеріали справи не містять доказів проживання позивача та його доньки в спірній квартирі, суд зазначає що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не застосовуються до спірних правовідносин, а відтак, відхиляє доводи позивача у цій частині. Підсумовуючи вказане вище суд зазначає що відповідачем та у подальшому третіми особами було правомірно набуто право власності на спірну квартиру, а відтак, відмовляє у задоволені позову частині поновлення права власності на спірну квартиру шляхом скасування відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відновлення запису про реєстрацію права власності на квартиру за позивачем. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed