Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. Виклад позиції позивача. 26 грудня 2024 року представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий Дім» звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 вересня 2023 року між позивачем ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» та відповідачем було укладено Заяву-договір № 103672 від 21 вересня 2023 року про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1 кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 60 000 грн (шістдесят тисяч гривень) строком на 18 місяців для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Надання кредиту підтверджується копією платіжної інструкції № 103672 від 21 вересня 2023 року. Відповідно до п. 1 кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом становить 65,0 відсотків річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості відсутня, комісія за надання кредиту відсутня. Водночас відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії банку та здійснити кінцеве погашення кредиту в строки і в сумах згідно з умовами кредитного договору, в тому числі згідно з додатком № 1 «Графік платежів та обчислення загальної вартості кредиту, реальної річної процентної ставки». Згідно з п. 1 кредитного договору та Графіком дата остаточного повернення кредиту 21 березня 2025 року. З усіма умовами надання кредиту [PERSON] був ознайомлений 21 вересня 2023 року. У порушення умов кредитного договору, починаючи з 20 червня 2024 року, відповідачем прострочено та не сплачено в повному обсязі платежі на погашення заборгованості згідно з кредитним договором, що підтверджується виписками про рух коштів по особових рахунках позичальника (відповідача) та розрахунком заборгованості станом на 10 грудня 2024 року. Банк намагався застосувати позасудові способи врегулювання спору, але всі вони були залишені позичальником поза увагою. Станом на дату подання даної позовної заяви заборгованість відповідача, у тому числі прострочена, за кредитним договором становить 54 585 грн 68 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 40 114 грн 94 коп.; заборгованості за відсотками 14 470 грн 74 коп. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» (ЄДРПОУ 21665382) заборгованість за заявою-договором № 103672 від 21 вересня 2023 року у сумі 54 585 грн 68 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 40 114 грн 94 коп.; заборгованості за відсотками 14 470 грн 74 коп., а також судові витрати у розмірі 3 422 грн 40 коп. Відповідач відзиву на позов не подавав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак у позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 25.02.2025. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від відповідача до суду не надходило, а також не надходило повідомлення про іншу адресу. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками на адресу його зареєстрованого місця проживання, проте поштове відправлення, як видно з трекінгу відстеження, адресат відсутній за вказаною адресою. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18, листи, що повернулися з відміткою (довідкою) поштового відділення про причину повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адресу для листування. Отже, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасної наявності таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статей 280281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2023 року між позивачем ПАТ «Банк «Кліринговий дім» та відповідачем [PERSON] було укладено заяву-договір № 103672 від 21 вересня 2023 року про надання споживчого кредиту на умовах продукту «Вільний кредит» (а.с. 1417). Відповідно до п. 1 кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 60 000 грн (шістдесят тисяч гривень) строком на 18 місяців для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (а.с. 14). Надання кредиту підтверджується копією платіжної інструкції № 103672 від 21 вересня 2023 року (а.с. 20). Відповідно до п. 1 кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом складає 65,0 відсотків річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості відсутня, комісія за надання кредиту відсутня. Водночас відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії банку та здійснити кінцеве погашення кредиту в строки і в сумах, згідно з умовами кредитного договору, в тому числі згідно з додатком № 1 «Графік платежів та обчислення загальної вартості кредиту, реальної річної процентної ставки». Згідно з п. 1 кредитного договору та Графіком дата остаточного повернення кредиту 21 березня 2025 року. З усіма умовами надання кредиту [PERSON] був ознайомлений 21 вересня 2023 року, про що свідчить копія заяви-анкети (а.с. 1112). У порушення умов Кредитного договору, починаючи з 20 червня 2024 року, відповідачем прострочено та не сплачено в повному обсязі платежі на погашення заборгованості згідно з кредитним договором, що підтверджується виписками про рух коштів по особових рахунках позичальника (відповідача) та розрахунком заборгованості станом на 10 грудня 2024 року (а.с. 910, 21). Банк намагався застосувати позасудові способи врегулювання спору, але всі вони були залишені позичальником поза увагою, про що свідчить лист-вимога про дострокове погашення кредиту та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 2426). Згідно з розрахунком заборгованість за заявою-договором № 103672 від 21 вересня 2023 року станом на 10 грудня 2024 року становить 54 585 грн 68 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 40 114 грн 94 коп.; заборгованості за відсотками 14 470 грн 74 коп. (а.с. 910). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Проаналізувавши подані позивачем докази та врахувавши обставини, викладені у позовній заяві, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу отримання та повернення кредиту, а також щодо відповідальності за порушення зобов`язання з боку позичальника. Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента й визначенні умов договору, дотримуючись вимог закону, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. У даній справі 21 вересня 2023 року між ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» (кредитодавець) та відповідачем (позичальник) укладено Заяву-договір № 103672 про надання споживчого кредиту, тобто сторони скористалися правом на вільне волевиявлення, що підтверджується наявними матеріалами справи. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 628 ЦК України, передбачено що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2.ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписання Заяви-договору № 203672 від 21 вересня 2023 року свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив, що сторони діяли свідомо, були вільними в укладенні даного договору та виборі контрагента й умов договору. Ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Ч. 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, встановлено, що вказаний договір між Публічним акціонерним товариством «Банк «Кліринговий Дім» та відповідачем підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому з 21.09.2023 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором, визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з п. 1.8.2 Кредитного договору визначений порядок нарахування процентів, за яким проценти нараховуються за Заявою-договором щомісячно в день, що передує дню погашення, та сплачуються Позичальником щомісячно в складі ануїтетних платежів у строки згідно з умовами Кредитного договору. Нарахування процентів відбувається за методом «30/360» з 21 жовтня 2023 року. Аналізуючи норми ст. 549552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, суд вказує, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошей, одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики, сплата позичальником позикодавцю індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, тощо. Як встановлено судом, відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав кредитний договір № 203672 від 21 вересня 2023 року, проте умови договору порушив. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За таких обставин позивачем доведено факт укладення договору та порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, а тому суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 40 114 грн 94 коп. Щодо стягнення нарахованих позивачем відсотків суд погоджується з тим, що згідно з рухом коштів по рахунках обслуговування кредиту вбачається, що відповідачу надано кредит в обумовленому договором розмірі. Відповідач на надіслану йому 28 жовтня 2024 року вимогу не повернув тіло кредиту в розмірі 40 114 грн 94 коп., а також нараховані відсотки, оскільки після виставлення вимоги відповідач продовжив користуватися кредитними коштами, а не повернув їх позивачеві до моменту звернення позивача до суду. Велика Палата Верховного Суду 5 квітня 2023 року при розгляді справи № 910/4518/16 висловила свою думку щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом. Зокрема, проценти за ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам факт отримання позичальником кредиту, а за користування ним (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредиторові борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підстав відступити від указаних вище правових висновків немає. Враховуючи, що позивач надав належні та допустимі докази факту надання відповідачу кредиту та виникнення заборгованості у зв`язку з простроченням його погашення, а відповідач не подав жодного заперечення проти позову та не скористався своїми процесуальними правами щодо спростування наданих доказів, суд уважає позовні вимоги про стягнення заборгованості та процентів законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже, з огляду на приписи статей 526, 610, 612, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідач повинен сплатити неповернений залишок тіла кредиту та нараховані проценти за користування ним. Суд доходить висновку, що позовні вимоги ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 54 585 грн 68 коп. є належним чином доведеними та такими, що підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Позивачем сплачено 2\~422 грн 40 коп. судового збору, а тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved