Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

12.11.2024 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.04.2009 року у твердій грошовій сумі, та стягувати з [PERSON] , [INFO] , в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 8000 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Крім того зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 28.02.2025 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що з відповідачем по справі [PERSON] позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2010 року (а.с.8, 9). За час перебування в шлюбі у них народилася одна дитина дочка [PERSON] , [INFO] , батьками якої є сторони по даній справі, що стверджується копією свідоцтва про народження, долученою до матеріалів справи (а.с.6). З`ясовано також, що відповідно до рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.04.2009 року ухвалено стягувати\~з відповідача [PERSON] , 1987 року народження, на користь\~позивача аліменти на\~утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в сумі по 300 грн. на дитину щомісячно, до досягнення нею повноліття (а.с.7). Як перевірено судом, неповнолітня дочка сторін по справі навчається у Центрі професійно-технічної освіти №1 м.Івано-Франківська, у зв`язку із чим витрати позивача збільшилися на її утримання та виховання. На даний\~час позивач\~зареєструвала шлюб\~із [PERSON] \~із яким\~у них народилася дочка\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що проживає разом із останніми і знаходиться на їх утриманні. Встановлені обставини свідчать про те, що з часу прийняття Надвірнянським районним судом рішення від 22.04.2009 року про стягнення аліментів, матеріальне становище позивача змінилося (погіршилося), в зв`язку з чим вона потребує допомоги відповідача в утриманні їх спільної дитини, для забезпечення нормального та достатнього рівня життя дочки, оскільки самостійно забезпечувати її всім необхідним, для [PERSON] становить труднощі. Із акту\~обстеження №112\~від 11.10.2024\~року,\~складеного в.о.\~старости с.Л.Тарновиця,\~Надвірнянського району,\~Івано-Франківської\~області вбачається,\~що [PERSON] за вказаною адресою не проживає і участі у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] не приймає (а.с.12). Наведені обставини відповідачем не спростовано, оскільки він будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не прибув. У своїх вимогах позивач посилається на те, що відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліментів нікому не платить, інших стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, на даний час проживає та працює у Польській Республіці як різноробочий, а тому на її думку зможе сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 8000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Вирішуючи даний спір по суті, суд констатує, що відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; інші обставини, що мають істотне значення. Також, враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2025 року становить 2563 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень. Як вбачається із змісту ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, як встановлено в ході розгляду справи, відповідач офіційно не працевлаштований, натомість посилання позивача на те, що відповідач має постійні заробітки за кордоном, належними доказами, в розумінні ст.76 ЦПК України, не підтверджені. З огляду на викладене, суд зазначає, що виходячи із змісту ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду, проте із урахуванням зокрема матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів. Суд звертає увагу, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, матеріального становища позивача, а також матеріального стану платника аліментів, суд приходить до висновку, що відповідач може утримувати свою неповнолітню дитину в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку. Беручи до уваги обставини, наведені в позовній заяві, зважаючи на те, що утримувати неповнолітню [PERSON] , [INFO] є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до\~часткового задоволення\~і розмір\~аліментів може\~бути збільшено\~та визначено\~судом в\~твердій грошовій\~сумі,\~однак в меншому розмірі, ніж просить позивач,\~а саме по 4000 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, стягнення аліментів у визначеному розмірі слід розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили і проводити до повноліття дитини. Відносно розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до наступного висновку: У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.3\~ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як перевірено судом, згідно наданих стороною позивача договору про надання правової допомоги за №143 від 06.11.2024 року, попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат від 06.11.2024 року та квитанції про сплату грошових коштів №058/2024 від 12.11.2024 року, витрати [PERSON] на правничу допомогу склали 5000 грн. 00 коп. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] і збільшення розміру аліментів, з відповідача в користь позивача, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп., згідно квитанції про сплату грошових коштів №058/2024 від 12.11.2024 року (а.с.16). Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141\~ЦПК України 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved