Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що 27 липня 2021 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №1/4154876. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 51000,00 грн. строком на 36 місяців - з 27 липня 2021 року до 26 липня 2024 року включно. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, з метою обслуговування кредиту Банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в Банку. 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором №1/4154876 від 27 липня 2021 року. 15 вересня 2023 року передача права вимоги за кредитним договором №1/4154876 від 27 липня 2021 року відбулась до Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги за зразком, згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги. [PERSON] знаходиться в Реєстрі до Договору про Відступлення права вимоги №4-2023 від 29 серпня 2023 року за №643. 15 вересня 2023 року до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29 серпня 2023 року до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №1/4154876 від 27 липня 2021 року. На виконання умов Договору відступлення прав вимоги [PERSON] був повідомлений про необхідність перерахувати кошти в сумі 58698,45 грн., що відповідає розміру поточних зобов`язань за Договором. В зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 08 серпня 2024 року у Позичальника утворилась загальна сума заборгованості за договором №1/4154876 від 27 липня 2021 року (розрахунок на 15 вересня 2023 року у розмірі 58698,45 грн., яка складається з: рахунок строкової заборгованості 18064,45 грн.; рахунок простроченої заборгованості 14085,67 грн.; рахунок нарахованих відсотків 254,52 грн.; рахунок прострочених відсотків 5014,67 грн.; рахунок комісії 1198,50 грн.; рахунок простроченої комісії 20080,64 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором № 1/4154876 від 27 липня 2021 року у розмірі 58698,45 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши сторін, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27 липня 2021 року між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/4154876, на підставі якого Кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 51000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних та комісійної винагороди в розмірі 2,35% в місяць від суми кредиту, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів, строком на 36 місяці, до 26 липня 2024 року (а.с.47-50). Вказаний договір, пам`ятка клієнту, графік платежів, заява-анкета та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем та представником банку (а.с. 47-50, 51, 52-53, 54-57). Перерахування грошових коштів відповідачу за кредитним договором № 1/4154876 від 27 липня 2021 року у сумі 51 000 грн. на рахунок відповідача підтверджується копією платіжної інструкції № 37979241-1 від 27 липня 2021 року (а.с.66). Таким чином, суд дійшов висновку, що підписавши кредитний договір з графіком погашення кредиту, відповідач фактично погодився на запропоновані позивачем умови кредитного договору, отримав кредитні кошти і користувався ними, тому суд вважає, що між сторонами виникли зобов`язання за кредитним договором, які підлягають до виконання відповідно до умов цього договору. 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 4-2023, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, зокрема, за Договором № 1/4154876 від 27 липня 2021 року, божником за яким є [PERSON] , що підтверджується додатком №1 до договору про відступлення прав вимоги № 4-2023 від 29 серпня 2023 року, Реєстру прав вимоги №1 від 15 вересня 2023 року (а.с. 15-22; 23; 81-149). Згідно п.3.1. Договору, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимог (Додаток №1). Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до платіжної інструкції №150 та №4884 від 18 вересня 2023 року ТОВ «Глобал Спліт» здійснив оплату за Договором про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29 серпня 2023 року на користь АТ «Креді Агріколь Банк» у сумі 12 944 500 грн. та 125 610,10 грн. (а.с.79-80). 15 вересня 2023 року на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за договором № 1/4154876 від 27 липня 2021 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень від 22 вересня 2023 року (а.с.68-72). Відповідно до розрахунку заборгованості перед АТ «Креді Агріколь Банк» по кредиту наданому [PERSON] , кредитний договір №1/4154876 від 27 липня 2021 року станом на 15 вересня 2023 року заборгованість становить 58698,45 грн., яка складається з: рахунок строкової заборгованості 18064,45 грн.; рахунок простроченої заборгованості 14085,67 грн.; рахунок нарахованих відсотків 254,52 грн.; рахунок прострочених відсотків 5014,67 грн.; рахунок комісії -1198, 50 грн.; рахунок простроченої комісії 20080,64 грн. (а.с.31). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України\~визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором № 1/4154876 від 27 липня 2021 року, укладений 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт», є дійсним та чинним, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку, відсутні. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом досліджені надані позивачем докази видачі відповідачу кредиту, користування ним кредитними коштами, що доведено відповідними розрахунками, враховано, що зазначені докази відповідачем не спростовано, що є його процесуальним обов`язком. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Глобал Спліт» не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а також\~складових його повної вартості, зокрема нарахованих відсотків\~за користування даними кредитними коштами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача [PERSON] \~слід стягнути\~на користь позивача ТОВ «Глобал Спліт» 37419,31 грн. 13 коп. заборгованості за кредитним договором № 1/4154876\~від 27\~липня 2021\~року,\~з яких:18064,45 грн. - строкова заборгованості; 14085,67\~грн. - прострочена заборгованості; 254,52\~грн. - нараховані відсотки; 5014,67 грн. - прострочені відсотки. Щодо стягнення заборгованості по комісії - 1198, 50 грн. та простроченій комісії - 20080,64 грн. суд зазначає наступне. Частиною 4\~статті 42 Конституції України\~передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11, частини восьмої статті\~18, частини третьої статті\~22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~(справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також\~Законом України «Про захист прав споживачів». Так, за змістом частини п`ятої статті\~11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції, чинній станом на 08 травня 2007 року) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Крім того, згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Відповідно до частини восьмої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно зі\~статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною третьою вищезазначеної статті передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно із частиною третьою\~статті 13 ЦК України\~не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Відтак, згідно п.п.1.4.2 кредитного договору від 07 червня 2021 року передбачено сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,35 % від суми, зазначеної в п.1.1 договору, що суперечать положенням статей\~11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~і є нікчемними з моменту укладення договору. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за моніторинг заборгованості, електронне інформування про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості (нагадування) через дистанційні системи обслуговування, інформування про виникнення простроченої заборгованості, консультування щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~наданого банком на виконання умов п.п.1.4.2 кредитного договору №1/4154876 від 27 липня 2021 року, які передбачають комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,35 % та є нікчемними, позивачем нарахована заборгованість, яка складається з: рахунок комісії -1198,50 грн.; рахунок простроченої комісії 20080,64 грн., які стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Крім того, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial