Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

Представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 1456262 від 12.03.2020 у розмірі 19215 гривень та вирішити питання судових витрат. Заявлені позовні\~вимоги обґрунтовано\~тим,\~що 12.03.2020\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] було\~укладено договір\~про споживчий\~кредит \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ №\~1456262,\~який підписано\~електронним підписом\~відповідача,\~відтвореним шляхом\~використання одноразового\~ідентифікатора,\~що був\~надісланий на\~номер його\~мобільного телефону.\~Товариство виконало\~умови договору\~і надало\~відповідачу фінансовий\~кредит шляхом\~перерахування коштів\~на картковий\~рахунок [PERSON] \~в сумі\~6\~300\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~однак відповідач\~свої обов`язки\~не виконав,\~через що\~у нього\~перед ТОВ\~«Мілоан» виникла\~заборгованість,\~яка становить\~19\~215\~гривень і\~складається з\~6\~300\~гривень заборгованості\~за тілом\~кредиту,\~11\~655\~гривень заборгованості\~за відсотками,\~1\~260\~гривень заборгованість\~за комісією. 09.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» було укладено Договір факторингу № 03/10, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. В подальшому, 24.01.2022 року між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» було укладено Договір факторингу № 1/15, згідно умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1027064 від 01.03.2020року перейшло до ТОВ «ФК «Пінг-Понг». Всупереч умов кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за користування кредитом. Він не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «Пінг-Понг», ні на рахунок попередніх кредиторів. Таким чином, у зв`язку порушенням зобов`язань за кредитним договором позивач просить вказану заборгованістьстягнути з відповідача у примусовому порядку. Ухвалою від 26.12.2024 у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду, який відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. 24.02.2025 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Представник позивача подав заяву, в якій просив здійснити розгляд даної справи у його відсутності, де також вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також із відміткою про отримання. Судові повістки скеровувалися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджується що підтверджується відповіддю №3481від 19.12.2024 з відділу реєстрації Шептицької міської ради (а. с. 95). Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 28 лютого 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 24 лютого 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 28 лютого 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 12.03.2020 року [PERSON] подав Анкету-заяву на отримання кредиту №1456262, на підставі якої відповідачу були погоджені умови кредитування: сума кредиту\~6300 грн, строком на 14 днів, комісія за надання кредиту: 1260 грн, проценти за користування кредитом: 2205 грн (а. с. 16). Також 12.03.2020 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №1456262 (надалі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором надати позичальнику грошові кошти у сумі 6300 грн. строком на 14 днів, з 12.03.2020 року по 26.03.2020 року, а позичальник - повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а. с. 42-47). Відповідно до п.1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 1.7 Кредитного договору загальна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, які повинен сплатити позичальник за цим договором складає 3465 грн. в грошовому виразі та 1,434% річних у процентному значенні і включає в себе складові, визначені у п. п. 1.5.1-1.5.2 договору. Комісія за надання кредиту\~1260 грн., яка нараховується за ставкою 20,00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом\~2205 грн., які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; тип процентної ставки фіксована; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6). Відповідно до п.2.2.1, 2.2.2 Кредитного договору позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2, 1.6 договору. Нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту ( включно ) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору. Згідно з п. 2.2.3 Кредитного договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, що визначена п.1.6 договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою ) повернення кредиту, визначеним п. 1.4 договору, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена п.1.5.2 процента ставка є нижчою за стандартну ( базову ) ставку, встановлену п. 1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою процентною ставкою згідно п. 1.6 договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. Відповідно до п. 2.3.1, 2.3.2 Кредитного договору позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі, сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Волевиявлення позичальника продовжити строк користування /повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п.6.14 Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п. 2.5 договору. У відповідності до п. 2.4.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 договору Згідно з п.5.1 Кредитного договору позичальник підтверджує, що до укладення цього договору; отримала від товариства інформацію, зазначену в Законах України\~ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~та\~ЗУ «Про захист прав споживачів»; ознайомився з усіма його умовами та Правилами, розміщеними на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 6.1 Кредитного договору визначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua. Відповідно до п. 6.2 Кредитного договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладання може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у тому числі правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що вона ознайомлена, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 6.4 Кредитного договору укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5 Кредитного договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Із Графіку розрахунків, який є додатком №1 до Кредитного договору, встановлено, що дата платежу (повернення кредиту): 26.03.2020 грн., кредит: 6300 грн., комісія за надання кредиту: 1260 грн, проценти: 2205 грн, разом 9765 гривень (а. с. 48). Відповідно до платіжного доручення №16480195 від 12.03.2020 року ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти у сумі 6300 гривень на картковий рахунок отримувача [PERSON] , призначення платежу: кошти згідно з договором №1456262 (а. с. 59). Згідно з відомостями, складеними ТОВ «Мілоан», про щоденні нарахування та погашення за період з 12.03.2020 року по 25.05.2020 року включно, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором становить 19 215 грн і складається із: 6300 грн. \~борг по тілу; 11\~655 грн борг по відсотках, 1260 борг по комісії (а. с. 20-21). 09.10.2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Мілоан» (клієнт) було укладено Договір факторингу №03/10 (надалі - Договір факторингу №03/10), відповідно до п.2.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором ( а.с. 28-34). Згідно з п. 4.1 Договору факторингу №03/10 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання цього договору. Із витягу з додатку до Договору факторингу №03/10 ТОВ встановлено, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №1456262 на загальну суму заборгованості 19 215 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~6300 грн.; заборгованість за відсотками\~11 655 грн, заборгованість за комісією 1260грн (а. с. 117). Копії платіжних інструкцій свідчать, що ТОВ «Діджи Фінанс» здійснило оплату ТОВ «Мілоан» за відступлення прав вимоги за договором факторингу №03/10 від 09.10.2020 року (а. с. 63-73). Також, 24.01.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг»\~ (надалі ТОВ «ФК «Пінг-Понг»)\~ (фактор) було укладено Договір факторингу № 1/15 (надалі Договір факторингу № 1/15), відповідно до п. 11.1 якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а. с. 49-53). Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу № 1/15 права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру. Згідно з витягом з додатку до Договору факторингу №1/15 ТОВ «ФК «Пінг-Понг» \~набуло права вимоги до боржника [PERSON] за Кредитним договором №1456262 на загальну суму заборгованості 19 215 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~6300 грн.; заборгованість за відсотками\~11 655 грн, заборгованість за комісією 1260грн (а. с. 116). Відповідно до листа ТОВ «Діджи Фінанс» №1/15 від 13.11.2024 року, адресованого директору ТОВ «ФК «Пінг-Понг»\~, виконано повний розрахунок, передбачений п. 3 укладеного між товариствами договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 року (а. с. 74 ). З матеріалів справи встановлено, що представником позивача на адресу відповідача направлялась досудова вимога від 02.09.2024 року щодо сплати вказаної заборгованості в строк до 30.09.2024 року (а. с. 60-61), однак, враховуючи подальше пред`явлення позову, заборгованість в добровільному порядку не погашена. Оскільки боржник [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього вищевказаної заборгованості. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). У п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3\~статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» \~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12\~статті 11 Закону № 675-VIII. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до п. 12 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. З матеріалів справи встановлено, що 12.03.2020 року [PERSON] підписав Анкету-заяву на отримання кредиту №1456262, у якій були погоджені умови кредитування: сума кредиту - \~6300 грн, строк - на 14 днів, комісія за надання кредиту -1260 грн, проценти за користування кредитом - 2205грн, де серед іншого також вказані надані позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви №1456262, прийняті рішення по заяві та погоджені умови кредитування\~ (а. с. 16). В подальшому, 12.03.2020 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали Кредитний договір №1456262, відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 якого позикодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором надати позичальнику грошові кошти у сумі 6300 грн. строком на 14 днів, з 12.03.2020 року по 26.03.2020 року, а позичальник - повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Даний Кредитний договір укладено з використанням інформаційнотелекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі (а. с. 42-47). Підписавши вищевказаний Кредитний договір електронним підписом відповідач добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету вищевказаний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. У частинах 1, 3\~ст. 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою\~ст. 639 ЦК України\~передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені ними в електронній формі з використанням електронних підписів. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти в сумі 6300 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 16480195 від 12.03.2020 (а. с. 59). Відтак, [PERSON] отримав кредитні грошові кошти, проте зобов`язання за договором не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідач і надалі продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Протилежного відповідачем не доведено, доводів позивача не спростовано. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до \~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або\~законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено\~ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516\~ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Судом установлено, що ТОВ «Мілоан», ТОВ «Діджи - Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Пінг - Понг» право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до відповідача, зокрема, за Кредитним договором № 1456262. Вищевказані договори факторингу є дійсними та чинними, відомостей про те, що вони оскаржувались в судовому порядку відсутні. Відтак, суд погоджується з доводами позивача щодо переходу до ТОВ «ФК «Пінг - Понг», як до нового кредитора, права вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором. Отже, враховуючи вищевикладене, позивачем доведено достатніми доказами те, що він являється кредитором відносно відповідача [PERSON] за вищевказаним Кредитним договором. Відповідно до наданих позивачем розрахунків [PERSON] має непогашену заборгованість за Кредитним договором у розмірі\~ 19 215 гривень, яка складається із: 6300 грн. \~борг по тілу кредиту; 11\~655 грн борг по відсотках, 1260 борг по комісії. Оскільки судом встановлено, що відповідач уклав Кредитний договір, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, право вимоги на які набув позивач за укладеним між ним та правонаступником позикодавця (кредитодавця) відповідача договором факторингу, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 6300 грн. підлягають до задоволення. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за відсотками в сумі 11\~655, 00 гривень, суд виходить з наступного. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої статті\~ 1048 \~та частини першої статті \~1054 ЦК України\~ кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою\~статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.04.2023 року в справі №910/4518/16 провадження №12-16гс22, надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Як зазначено вище, відповідно до положень п. 1.3, 1.4 Кредитного договору та графіка розрахунків, який є додатком №1 до вказаного договору, кредит надавався строком на 14 днів, дата укладення 12.03.2020 року, термін (дата) повернення кредиту - 26.03.2020 року (включно), сукупна вартість кредиту (всього до сплати) становить 9 756 грн. Відповідно до п. 2.3.1, 2.3.2 Кредитного договору позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування /повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Волевиявлення позичальника продовжити строк користування /повернення кредиту та укладення угоди, згідно п.6.14 Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п.2.5.договору. Письмові документи, які наданні на підтвердження позовних вимог, не містять відомостей про продовження (пролонгацію) строку користування відповідачем кредитними коштами. З відомостей про щоденні нарахування та погашення, складених ТОВ «Мілоан», за період з 12.03.2020 року по 25.05.2020 року вбачається, що вказаним товариством, право вимоги після якого набув позивач, здійснювалося нарахування відсотків після закінчення строку користування кредитним коштами (тобто з 26.03.2020 року по 25.05.2020 року включно) (а. с. 20-21). Оскільки Кредитним договором визначений строк кредиту 14 днів, а доказів пролонгації строку користування кредитом позивачем не надано, саме протягом даного строку ТОВ\~ «Мілоан»\~ мало право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки. Таким чином, виходячи із суми кредиту у розмірі 6300 грн., строку кредиту: 14 днів, узгодженої процентної ставки у розмірі 2,50% (п. 1.5.2 Кредитного договору) заборгованість відповідача за відсотками за вищевказаним договором становить 2\~205 грн. (6300 грн х 2,50 % х 14), що відповідає Кредитному договору та графіку розрахунків, який є додатком №1 до вказаного Кредитного договору. Отже, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в сумі 2\~205 гривень, які нараховані в межах строку користування кредитними. Також позивач просить стягнути з відповідача комісію у розмірі 1260 гривень за надання кредиту. Відповідно до п. 1.5.1. Кредитного договору, комісія за надання кредиту становить 1260 грн, яка нараховується за ставкою 20,00% від суми кредиту одноразово. Позичальник (відповідач) погодився при укладенні Кредитного договору на такі умови. За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Отже, укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до загальної вартості кредиту. Тому, суд дійшов висновку, що комісія за надання кредиту в сумі 1260 гривень правомірно нарахована позивачем та підлягає стягненню з відповідача. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним Кредитним договором в загальному розмірі 9 765 гривень., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту:\~6300 грн.; за відсотками:\~2205 грн, за комісією 1260 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, 07.08.2024 року між ТОВ\~«Фінансова компанія «Пінг - Понг» та адвокатом Білецьким Б.М. було укладено Договір про надання правової допомоги № 43657029, згідно з умовами клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами (надалі Договір) (а. с. 23-26 ). Згідно з п. 4.1 Договору загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у п.4.8 даного договору, а також гонорару, який зазначений у п.4.9 договору. Відповідно до умов додаткової угоди №1854735 від 11.11.2024 року до договору про надання правової допомоги №43657029 від 07.08.2024 року, адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ; за здійснення представництва та захист інтересів клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору, клієнт виплачує адвокатському бюро гонорар у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а. с. 56 ). Відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11.11.2024 року вартість правничої допомоги складає 6 000,00 грн (а. с. 15 ). Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом. Проте, варто зауважити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved