Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 02.02.2024 [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (далі - відповідач, Аджамська сільська рада) про виділення земельної ділянки в натурі в розмірі земельної частки (паю), в якому просить зобов`язати Аджамську сільську раду виділити [PERSON] земельну ділянку на території Аджамської сільської ради в розмірі земельної частки (паю) площею 8,10 га в умовних кадастрових гектарах відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лебедченко А., зареєстроване в реєстрі за № 2-335 (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР№0108666), стягнути з відповідача судові витрати. Позиція позивача В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 травня 2023 року [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), розміром 8,10 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП ім. Ватутіна, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради (нині - Аджамська ОТГ Кропивницького району), що належав спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0108666, виданого Кіровоградською районною державною адміністрацією від 09.06.1997. 02.06.2023 позивач звернулася до голови Аджамської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до отриманого свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай). Проте Аджамською сільською радою позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Вважає вказану відмову Аджамської сільської ради незаконною. Безоплатна передача у приватну власність земель державної та комунальної власності регулюється Земельним кодексом України від 25.10.2001, а також прийнятими відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правовими актами та має інший порядок отримання таких державних земельних ділянок у власність, ніж передача у власність невитребуваної чи нерозподіленої земельної ділянки та надання дозволу на розробку документації із землеустрою. Від позивача надійшли заяви про розгляд справи без її участі (а.с. 25, 30). Позиція відповідача Представник Аджамської сільської ради в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. При визначенні факту належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2021 (справа № 911/3142/19), де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Так само Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказував, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Зважаючи на викладене, суд вважає, що відповідач є належно повідомленим про дату судового засідання і справа може бути розглянута за відсутності представника. Обставини справи, зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.05.2023 спадкоємцем, зазначеного у заповіті майна [PERSON] , 1918 р.н., який помер [INFO] , є - [PERSON] , [INFO] .. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Ватутіна, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, розміром 8,10 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0108666, виданого Кіровоградською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 09.06.1997, на підставі рішення Кіровоградської районної державної адміністрації від 20.12.1996 №1059-р та зареєстрованого 09.06.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 71 (а.с. 12). Згідно із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0108666, виданого члену КСП ім. Ватутіна Новоолександрівської сільської ради Кровоградського району [PERSON] на підставі рішення Кіровоградської райдержадміністрації від 20.12.1996 №1059-р, останньому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності (а.с. 13-14). У відповіді відділу №2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 28.12.2022 зазначено, що відповідно до наявної у Відділі земельно-кадастрової інформації, відомості про реєстрацію державного акту на землю, виданого на ім`я [PERSON] на території м. Кропивницький (м. Кіровоград) та Кропивницького району станом на 29.12.2012 відсутні (а.с. 16). Як вбачається із відповіді Аджамської сільської ради № 513/02-43 від 08.06.2023 на заяву [PERSON] щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного виробництва, у зв`язку із тим, що з 24.02.2022 в Україні введено режим воєнного стану. Відповідно до пп. 5 пункту 27 розділу Х Земельного Кодексу України безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (а.с. 17). Релевантні джерела права та висновки Верховного Суду Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільгосппідприємствам, сільгоспкооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, визначені в Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). У пункті 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. За змістом частини одинадцятої статті 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Законом України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 та від 04 лютого 2004 року № 122, спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства и продовольства України та Академії аграрних наук від 04 жовтня 1996 року № 47/172/48, Рекомендаціями по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених 15 травня 1992 року Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України встановлено, що з числа земель, які підлягають роздержавленню та приватизації створюється резервний фонд. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. З урахуванням указаних норм, резервний фонд використовується, у тому числі, для надання земельних ділянок особам, які незаконно були позбавлені права на земельну ділянку, до яких відносяться також громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Статтею 13 вказаного Закону регламентовано питання використання нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Зазначені норми передбачають право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01 січня 2025 року. Виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами. Відтак саме сільська рада повинна здійснити заходи щодо відновлення права позивача. До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21), а також Верховний Суд у постанові від 03 травня 2023 року у справі № 541/1512/21 (провадження № 61-3067св22) та у справі справа № 541/1816/23 (провадження № 61-4540 св 24). У пункті 10.29 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що саме державні органи та органи місцевого самоврядування повинні здійснити таке забезпечення (забезпечення порушеного права позивача на отримання земельної ділянки в натурі) за рахунок земель резервного фонду або земель запасу. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Оцінка доказів та висновки суду Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі відповідного рішення Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 20 грудня 1996 року № 1059-р було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) від 09 червня 1997 року серії КР № 0108666. Відповідно до вказаного сертифікату [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Ватутіна, розміром 8,10 в умовних кадастрових гектарах. Спадкоємцем [PERSON] на земельну частку (пай) є [PERSON] , тобто позивачка. [PERSON] зверталася до Аджамської сільської ради із заявою щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розміром 8,10 в умовних кадастрових гектарах, проте отримала відмову у задоволенні відповідної заяви. Зважаючи на наведені вище норми та позиції Верховного Суду, відмова Аджамської сільської ради у наданні дозволу спадкоємцю [PERSON] на розробку документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є необґрунтованою. [PERSON] має бути виділена земельна частка (пай) в натурі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка є спадкоємцем померлого [PERSON] .. Тому суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] .. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із задоволенням позову, враховуючи належні докази по сплаті позивачем судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Outcome: approved