Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. звернулася до суду з позовом, відповідно до вимог якого прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором №904/4668466-СК від 02.05.2018 у розмірі 18\~913 грн 02 коп., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9\~000 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 02.05.2018 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено заяву-договір №904/4668466-СК. 21.12.2023 було укладено договір №НІ/11/13 відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №904/4668466-СК. Таким чином, ТОВ "Коллект Центр" наділено правом грошової вимоги до відповідача. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 18\~913 грн 02 коп. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ "Коллект Центр". Ухвалою Крюківського\~районного суду\~м.\~Кременчука Полтавської\~області від\~22.01.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, при цьому з позовної заяви вбачається, що представник позивача просить справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність представника позивача та відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства,а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч.ч. 1-3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). За змістом ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторонами-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне готельне,банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1\~ст.\~634\~ЦК України). Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Цивільний кодекс прямо не визначає будь-яких істотних умов кредитного договору, але зі змісту ст.\~1054\~ЦК України вбачається, що істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обов`язок позичальника повернути суму кредиту, що повинен бути виконаний у певний час. Як встановлено судом, 02.05.2018\~ [PERSON] звернувся до АТ "Таскомбанк"\~з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції\~АТ "Таскомбанк"\~на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №904/4668466-СК, якою погодив отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою відсотків за їх використання у розмірі 40,3 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до вищевказаної заяви [PERSON] , підписавши дану заяву, підтвердив достовірність, повноту та дійсність відомостей у заяві-договорі та в офіційних документах, наданих ним банку; погодився з тим, що публічна пропозиція\~АТ "Таскомбанк"\~на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розміщена на сайті www.tascombank.ua, умови підключення до клієнт-банку "ТАС24", правила обслуговування корпоративних клієнтів та тарифи банку разом з цією заявою-договором становлять договір банківського обслуговування та є його невід`ємними частинами. Також підтвердив, що він ознайомлений зі змістом договору банківського обслуговування та зобов`язувався його виконувати. В судовому засідання встановлено, що Банк свої зобов`язання за Договором №904/4668466-СК від 02.05.2018 виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості, а відповідач свої зобов`язання по договору виконує неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яка склала 18\~913 грн 02 коп. 21.12.2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ "Коллект\~центр"\~було укладено\~договір відступлення\~права вимоги\~№НІ/11/13-Ф,\~відповідно до\~якого до\~ТОВ "Коллект\~центр"\~перейшло право\~грошової вимоги\~до боржників\~за договорами,\~зокрема і\~за Кредитним\~договором №904/4668466-СКвід 02.05.2018, який укладено між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] , що підтверджується витягом з Додатку №1 до Договору №НІ/11/13-Ф від 21.12.2023. Із наданих\~позивачем розрахунків\~вбачається,\~що станом\~на 06.12.2024\~заборгованість за\~Кредитним договором\~№904/4668466-СКвід 02.05.2018 не погашена, загальна сума заборгованості становить 18\~913 грн 02 коп. Відповідно ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст.\~1049\~ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи викладене,\~а також\~те,\~що як\~встановлено судом,\~відповідач свої\~зобов`язання\~за Кредитним\~договором №904/4668466-СКвід 02.05.2018 не виконує, в результаті чого станом 06.12.2024 заборгованість за кредитним договором склала 18\~913 грн 02 коп., то суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2024 між позивачем ТОВ "Коллект Центр" та ФОП [PERSON] було укладено договір №02-09/2024-8 про надання правової допомоги. Згідно п. 4 розділу 4 "Порядок здійснення розрахунків" Договору сторони погодили, що вартість послуг визначається на підставі тарифів Виконавця і зазначається сторонами в Акті прор надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена Додатком №2 до Договору) Згідно Заявки на надання юридичної допомоги № 15 від 01.11.2024 року та Витягу з Акту про надання юридичної допомоги № 3 від 29.11.2024 року, підписаних сторонами Договору про надання правової допомоги №02-09/2024-8 від 07.06.2024 року, витрати на правничу допомогу в межах спору до [PERSON] становлять 9\~000 грн. Відповідно дост. 30 ЗУ "Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. За правиламист. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наданими позивачем доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також розумність та співмірність таких витрат. Як роз`яснено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 № 10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Враховуючи вищевикладене, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 9\~000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2\~422 грн 40 коп.

Outcome: approved