Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи інших учасників справи У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом. Позовна заява мотивована тим, що батько позивача та чоловік [PERSON] (матері позивача) - [PERSON] помер [INFO] . Спадщину після [PERSON] прийняла [PERSON] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Спадкову справу після смерті [PERSON] відкрито за заявою позивача. 23 квітня 2024 року та 24 квітня 2024 року приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Тищенко І. В. видала на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, 2/3 квартири та автомобіль. Після смерті [PERSON] залишилося неоформлене спадкове майно - гараж на [ADDRESS], забудовником якого був її чоловік [PERSON] . Для оформлення спадщини на вказаний гараж позивачка не надала нотаріусу документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на це майно. Приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Тищенко І. В. відмовила позивачу в оформленні права власності на спірний гараж, який належав [PERSON] , спадщину після якого прийняла дружина [PERSON] , проте до смерті не оформила права на все спадкове майно. Позивачка як спадкоємець, яка не має правовстановлюючих документів на спадкове майно у вигляді гаража, необхідних для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса, змушена звернутися до суду з позовом про визнання права забудовника на гараж у порядку спадкування за законом з подальшою здачею його в експлуатацію та реєстрацію права власності. Належність [PERSON] гаража на [ADDRESS] підтверджується витягом з рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 26 червня 1996 року № 140 «Про надання та вилучення земельних ділянок для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та розміщення торгових павільйонів і кіосків». Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертне бюро «Рідний дім» (далі - ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім») 17 липня 2024 року на замовлення позивача виготовило технічний паспорт на вказаний гараж. Крім того, зазначений об`єкт нерухомості внесено до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Під час проведення будівельних робіт з будівництва гаража [PERSON] (батько позивача) дотримався архітектурних, будівельних, санітарних та екологічних норм, з початку будівництва до його завершення жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Земельна ділянка використана за її призначенням, проте не приватизована. Рішенням Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 17 жовтня 2024 року надано позивачу строком на три роки право користування чужою земельною ділянкою, площею 0,0024 га, для забудови на умовах суперфіцію на [ADDRESS], кадастровий номер 5310700000:06:008:0136, яка перебуває у власності Лубенської територіальної громади, 31 жовтня 2024 року між власником та позивачем укладено договір суперфіцію. Вказаний гараж спадкодавець побудував у 1997 році та протягом всього часу вказане нежитлове приміщення використовувалося сім`єю позивача за призначенням для зберігання автомобіля. Оскільки [PERSON] не оформив належним чином свою нерухомість, не здав в експлуатацію вказаний гараж, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Для подальшого прийняття об`єкта в експлуатацію позивач зверталася до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, проте їй відмовлено та рекомендовано звернутись до суду для визнання права забудовника в порядку спадкування. ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» 16 липня 2024 року на замовлення позивача виготовлено звіт про проведення технічного обстеження зазначеного гаража, встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації. [PERSON] здійснив будівництво гаража на відведеній йому земельній ділянці відповідного цільового призначення, мав право на подання декларації про готовність об`єкта будівництва (гаража) для подальшого введення об`єкта в експлуатацію, проте помер, не скориставшись своїм правом. Перед початком будівництва гаража будівельний паспорт не виготовлявся, проте було рішення про дозвіл на забудову (рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 26 червня 1996 року № 140). Будівництво об`єкта нерухомості було завершено, проте гараж не здано в експлуатацію, тому у судовому порядку за позивачем підлягає встановленню право забудовника в порядку спадкування з подальшою здачею у експлуатацію та реєстрацією права власності. Оскільки за життя батько позивача [PERSON] мав право на введення в експлуатацію закінченого будівництвом гаража, проте на день смерті не ввів його в експлуатацію і право власності на нього не зареєстрував, його спадкоємець - дружина [PERSON] також не оформила спадкових прав на це майно, то його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. На підставі викладеного [PERSON] просила визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] та прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , проте не оформила своїх спадкових прав, право забудовника на гараж літ. «А1», загальною площею 19 кв. м, який розташований на [ADDRESS], ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3300749.5001434.20240717.25.0000.89, з правом здачі його в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності. Лубенська міська ради Лубенського району Полтавської області звернулася до суду із заявою, в якій вказувала, що проти позову не заперечує. Відділ Державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області звернувся до суду із заявою, в якій вказував, що проти позову не заперечує. Рух справи Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2024 року вказану справу передано судді Пилипчуку М. М. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, призначено підготовче судове засідання на 21 січня 2025 року. 31 грудня 2024 року до суду від Лубенського міського голови надійшло клопотання, в якому останній просив розглянути справу та ухвалити судове рішенн за відсутності представника відповідача, вказував, що проти позову не заперечує. Представник позивача 21 січня 2025 року звернулася до суду із заявою про відкладення підготовного судового засідання, призначеного на 21 січня 2025 року, на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншій справі. Підготовче судове засідання відкладено на 28 січня 2025 року. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 січня 2025 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відділ Державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області; закрито підготовче провадження у справі; призначено справу до судового розгляду по суті на 26 лютого 2025 року. Начальник відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 24 лютого 2025 року подав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу та ухвалити судове рішення за відсутності представника третьої особи, вказував, що проти позову не заперечує. Відповідно до статті 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 03 березня 2025 року. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] з 14 листопада 1971 року перебували у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб від 14 листопада 1971 року серії [NUMBER] ). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13 лютого 1986 року серії [NUMBER] . Відповідно до пункту 7 рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради народних депутатів від 26 червня 1996 року № 140 «Про надання та вилучення земельних ділянок для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та розміщення торгівельних павільйонів і кіосків» надано земельні ділянки згідно з поданими заявами для будівництва гаражів в установлений строк до 01 липня 1997 року: [PERSON] на [ADDRESS] , розміром 3,6?6 м, площа 24 кв. м (учасник ліквідації аварії на ЧАЕС, мешканець квартири [ADDRESS] , автомобіль М-408, державний номер [NUMBER] ). Згідно зі свідоцтвом про смерть від 31 січня 2012 року серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Державний нотаріус Другої лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Тищенко І. В. 17 листопада 2012 року видала [PERSON] після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на: земельну ділянку, площею 0,0613 га, що знаходиться на [ADDRESS] , кадастровий номер 5310700000:05:095:0168; автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] (зареєстровано у реєстрі за № 2-3901, № 2-3906). Після укладення 24 жовтня 2019 року шлюбу позивач ( [PERSON] ) змінила прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб від 24 жовтня 2019 року серії [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про смерть від 02 квітня 2021 року серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 16 вересня 2021 року № 66450211 приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Тищенко І. В. 16 вересня 2021 року завела спадкову справу після смерті [PERSON] . Приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Тищенко І. В. 23 квітня 2024 року видала [PERSON] після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на: 2/3 часток квартири [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 3,684 га, кадастровий номер якої 5324883200:00:020:0049, шо знаходиться на території Мусіївської сільської ради Лубенського (раніше Хорольського) району Полтавської області, автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] (зареєстровано в реєстрі за № 804, № 806, № 830). Крім того, приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Тищенко І. В. 08 липня 2024 року видала [PERSON] після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,1556 га, кадастровий номер якої 5324883200:00:020:0050, що знаходиться на території Мусіївської сільської ради Лубенського (раніше Хорольського) району Полтавської області (зареєстровано в реєстрі за № 1571). За змістом довідки Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 24 жовтня 2024 року № 2177 станом на 29 грудня 2012 року гараж на [ADDRESS] в указаному підприємстві за [PERSON] не зареєстровано. Рішенням Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 17 жовтня 2024 року надано [PERSON] строком на три роки право користування чужою земельною ділянкою для забудови на умовах суперфіцію на [ADDRESS], кадастровий номер 5310700000:06:008:0136, площею 0,0024 га, яка перебуває у власності Лубенської територіальної громади Полтавської області (без вилучення та зміни цільового призначення), категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області та [PERSON] 31 жовтня 2024 року уклали договір суперфіцію, предметом якого є земельна ділянка на [ADDRESS], площею 0,0024 га, кадастровий номер 5310700000:06:008:0136, яка перебуває у власності Лубенської територіальної громади Полтавської області (без вилучення та зміни цільового призначення). Договір укладено на три роки. Право забудови вказаної земельної ділянки (суперфіцій) зареєстровано у Державному реєстрі речових прав 04 листопада 2024 року за № 57452887. 13 грудня 2024 року [PERSON] звернулася до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області із зверненням, в якому просила ввести в експлуатацію гараж на [ADDRESS]. Листом відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 04 грудня 2024 року № 11-22/196 відмовлено [PERSON] у введенні в експлуатацію спірного гаража, оскільки цей гараж не підпадає під будівельну амністію, так як розташований окремо, не при садибному чи дачному будинку. ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» на замовлення [PERSON] 16 липня 2024 року виготовило технічний паспорт на гараж на [ADDRESS] (дата формування документа 17 липня 2024 року). За змістом технічного паспорта площа земельної ділянки: загальна - 24 кв. м, забудована - 23,8 кв. м; загальна площа гаража - 19 кв. м; гараж: 1997 року побудови, фундамент - бетон, стіни - цегла, покрівля - метал, перекриття - з/бетонні плити, підлога - бетон, електрика - так, висота - 2,8 м, площа основна (забудови) - 23,8 кв. м, об`єм - 67 куб. м. Згідно з витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 17 липня 2024 року гараж на [ADDRESS] (реєстраційний номер 01.3300749.5001434.20240717.25.0000.89) має загальну площу приміщень 19 кв. м, кількість поверхів - 1, площа забудови - 23,8 кв. м, об`єм - 67 куб. м, електропостачання та освітлення - так, тип фундаменту - стрічковий (бетон), стіни зовнішні - цегляні, перекриття - залізобетонні плити, підлога - бетон, тип покрівлі - металева. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження, складеного 17 липня 2024 року ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім», встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації гаража на [ADDRESS]. У звіті про оцінку майна, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Альбатрос», оцінювач вважає, що ринкова вартість об`єкту оцінки (гаража на [ADDRESS] , що належить [PERSON] , загальною площею 19 кв. м) станом на 09 листопада 2024 року з округленням складає 75 100 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). У цій справі встановлено, що пунктом 7 рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради народних депутатів від 26 червня 1996 року № 140 надано [PERSON] земельну ділянку на [ADDRESS] для будівництва гаража, площею 24 кв. м. Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняла його дружинина [PERSON] та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на: земельну ділянку, площею 0,0613 га, що знаходиться на [ADDRESS] , кадастровий номер 5310700000:05:095:0168; автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] . У матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] за життя порушувала питання щодо визнання права забудовника в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на гараж літ. «А1», загальною площею 19 кв. м, який розташований на [ADDRESS]. Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на: 2/3 часток квартири [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 3,684 га, кадастровий номер якої 5324883200:00:020:0049, шо знаходиться на території Мусіївської сільської ради Лубенського (раніше Хорольського) району Полтавської області, автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] ; земельну ділянку, площею 2,1556 га, кадастровий номер якої 5324883200:00:020:0050, що знаходиться на території Мусіївської сільської ради Лубенського (раніше Хорольського) району Полтавської області. Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2022 року у справі № 359/9695/17 вказував, що «якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки, як забудовника входять до складу спадщини на підставі статті 1216 ЦК України. Самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не є об`єктом права власності, тому таке майно не входить до складу спадщини». У постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 372/4235/19 викладено висновок про те, що «якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності». Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц. Подібні висновки Верховний Суд зробив також у постановах від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц та від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11. Згідно з пунктами 1.1, 2.1 Порядку надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Мінбудархітектури України від 10 серпня 1993 року N 136 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), дозвіл на будівництво є юридичним документом, що посвідчує право забудовника та генпідрядчика на виконання будівельних робіт, їх фінансування, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж, видачу ордерів на земляні роботи. Для реєстрації об`єкта та одержання дозволу на виконання будівельних робіт забудовник (замовник) повинен подати до органу, зокрема, документ, що посвідчує право забудовника (замовника) на користування (власність земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт (будова); рішення відповідної ради народних депутатів про погодження будівництва або державного виконавчого органу в разі делегування йому радою своїх повноважень в цьому питанні; затверджену в установленому порядку проектно кошторисну документацію та висновок відповідного місцевого органу у справах містобудування і архітектури про узгодження проектної документації відповідного будівництва. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 521/13075/18 викладено висновок про те, що «забудовник (замовник) - це особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення, реконструкції) об`єкта містобудування. Для спадкування прав забудовника спадкодавець за життя повинен набути у встановленому законодавством порядку право на забудову земельної ділянки та отримати документи дозвільного характеру для проектування будівництва й виконання будівельних робіт». Водночас позивач не подала до суду належні та допустимі докази, що її батько за життя отримав документи дозвільного характеру для проектування будівництва спірного гаража та виконання відповідних будівельних робіт. Надання органом місцевого самоврядування дозволу на забудову земельної ділянки комунальної власності не є тотожним поняттю отримання документів дозвільного характеру для проектування будівництва гаража й виконання робіт щодо його будівництва. Позивачем не надано суду достовірних доказів, які б могли підтвердити видачу [PERSON] дозволу та складання проектної документації на будівництво спірного гаража. Крім того, до суду не подано документів, які підтверджують точну адресу місця розташування гаража, збудованого батьком позивача, подані до суду докази містять лише назву вулиці, на якій розташований указаний гараж. Зазначений у технічному паспорті та витязі з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ідентифікатор об`єкта нерухомого майна не підтверджує тієї обставини, що такий об`єкт збудовано на земельній ділянці, наданій відповідно до пункту 7 рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради народних депутатів від 26 червня 1996 року № 140. Укладення між сторонами у справі правочину щодо земельної ділянки на [ADDRESS] , площею 0,0024 га, кадастровий номер 5310700000:06:008:0136 (договору суперфіцій) після смерті спадкодавців не підтверджує обставин отримання батьком позивача за життя документів дозвільного характеру для проектування будівництва спірного гаража та виконання відповідних будівельних робіт. Такі обставини свідчать про відсутність правових підстав для визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] та прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , проте не оформила своїх спадкових прав, право забудовника на гараж літ. «А1», загальною площею 19 кв. м, який розташований на [ADDRESS]. Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки сторона позивача не надала належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження тих обставин, що будівництво гаража здійснювалося [PERSON] за життя відповідно до вимог законодавства, зокрема, що він отримав документи дозвільного характеру для проектування будівництва спірного нерухомого майна й виконання будівельних робіт. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 лютого 2022 року у справі № 521/13075/18. Згідно з частиною другою статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Отже, право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статей 376, 1218 ЦК України, за змістом яких у разі здійснення спадкодавцем самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується з частинами третьою і п`ятою статті 376 ЦК України і нормами про спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК України). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини третьої і п`ятої статті 376 ЦК України) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин третьої і п`ятої статті 376 ЦК України є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України. Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/9695/17. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду (частина перша статті 259 ЦПК України). Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення заявлених у справі вимог, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed