Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Вимоги позову мотивовано тим, що [PERSON] , - є спільною дитиною позивачки [PERSON] , та відповідача [PERSON] . Так, між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Починаючи з 20 лютого 2024 року, дитина проживає з батьком та відповідач відмовляється повернути їй доньку, чинить перешкоди у її спілкуванні з дитиною, не пускає в дім за місцем фактичного проживання дитини. Позивачці стало відомо, що за ініціативою відповідача дитина не відвідує очне навчання, тим самим батько позбавляє її права на належне отримання освіти, спілкування з однолітками та відвідування додаткових занять. Надала суду характеристику дитини за місцем навчання, згідно якої дитина володіє учбовим матеріалом на середньому рівні, рідко виявляє інтерес до навчання, не завжди відповідально ставиться до виконання завдань. Вважає, що відповідач нехтує бажанням дитини проживати з матір`ю задля особистих інтересів, а саме ухилення від виконання військового обов`язку. Також зазначила, що відповідач та його мати неодноразово застосовували відносно неї фізичне та емоційне насильство. Крім того, позовні вимоги аргументує тим, що проживання дитини з матір`ю жодним чином не обмежить права батька брати участь у вихованні дитини, тоді як враховуючи вік, стать дитини, її емоційний зв`язок з матір`ю, - визначення місця проживання [PERSON] , разом з нею відповідатиме найкращим інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене, просить суд позовні вимоги задовільнити та визначити місце проживання дитини [PERSON] , разом з позивачкою. Позивачка та її представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили такі задовільнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, та зазначили, що після розірвання шлюбу дитина перебувала у позивачки, яка всіляко намагалась унеможливити зустрічі батька з дитиною. Так, [PERSON] , вчиняла скандали при зустрічах біля приміщення навчального закладу, магазину, у подвір?ї будинку та ін. Внаслідок такої поведінки та бажання дитини перебувати з батьком, донька пішла від позивачки до батька та виявила бажання проживати з саме з ним, де й проживала тривалий час. Відповідач в свою чергу надавав можливість позивачці бачитись з донькою, проводити спільно час. Однак, під час однієї із зустрічей позивачка прийшла до дитини з песиком та після маніпулювань почуттями дитини, її любов?ю до тварин, донька пішла проживати до неї. Відповідач постійно відвідував доньку у навчальному закладі, проводив зустрічі з вчителем та директором, зустрічався з завучем та цікавився навчанням, успішністю та поведінкою доньки. Під час зустрічей з вчителем та директором відповідачу стало відомо, що донька постійно пропускає школу, її навчання на низькому рівні, поведінка вкрай незадовільна та неодноразові розмови з мамою дитини не дають належних результатів. Дитина відстає у навчанні та поводиться агресивно з однокласниками на зауваження реагує імпульсивно. Після чергових відвідин школи, відповідач подав заяву щодо переведення дитини на сімейну форму здобуття освіти. Проте, саме у присутності дитини позивачка спровокувала сутичку, у якій спричинила ушкодження бабусі дитини та психоемоційний стрес доньці. Щодо тверджень позивачки про те, що відповідач хоче визначити місце проживання дитини у себе з метою ухилення від мобілізації, зазначили, [PERSON] , вже має відстрочку від мобілізації у відповідності до ст. 23 ЗУ «Про мобілізацію», а тому такі звинувачення є безпідставними. Звернули увагу суду на те, що негативна характеристика дитини за місцем навчання, яку позивач додала до матеріалів справи була зафіксована саме в період перебування дитини з позивачкою, що і є наслідком саме її виховання та контролю за навчання дитини. Додатково зазначили, що 20 лютого 2024 року дитина зателефонувала зі школи до бабусі (матері відповідача) та повідомила, що вона дуже хвора, а мама її відправила до школи. Відповідач та його мати терміново приїхали до школи, забрали дитину та відвезли у лікарню, де встановили діагноз «стептококовий тонзиліт», після чого дитина передувала на стаціонарному лікуванні. Після лікування дитина виявила бажання проживати з батьком, сильно плакала та просила не віддавати її матері, оскільки там на неї сильно кричать дідусь та бабуся (батьки позивачки), дідусь навіть застосовував до неї фізичне покарання, а мама постійно відсутня. Крім цього, зазначили, у позивачки є «дядя», якого дитину примушують називати татом. Дана особа періодично залишається ночувати у позивачки та неодноразово лягав біля дитини, що її дуже обурило і вона плакала. З боку дитини було дуже багато нарікань та постійні вмовляння не віддавати її матері. Дитина не хоче зустрічатись з мамою, не зважаючи на те, що відповідач постійно її просить щоб вона зустрілась з нею, поспілкувалась, розказала їй про своє життя. На що дитина реагує плачем та проханнями цього не робити. Коли позивачка приходить до будинку, дитина ховається у шафу та просить її не пускати. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог просили відмовити за безпідставністю. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог фактично заперечив, підтримуючи наявний в матеріалах справи висновок Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 26 червня 2024 року, згідно якого, за результатами пояснення батьків, враховуючи думку малолітньої [PERSON] , - орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] . Позивачка та її представники в ході судового розгляду додатково зазначили, що орган опіки та піклування зайняв пасивну позицію при вирішенні спору, не надав батьку, матері та дитині належної підтримки, не ініціювали проведення примирних процедур, не надали суду належних висновків щодо порядку вирішення спору. Також, просили суд не приймати до уваги висновок Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації від 26 червня 2024 року, оскільки такий носить виключно рекомендаційний характер і не містить переконливих мотивів. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року, - в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] , про призначення судово-психологічної експертизи, - відмовлено за безпідставністю. Судом було встановлено, що рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 12 вересня 2023 року, розірвано шлюб, укладений між [PERSON] , та [PERSON] , 23 травня 2012 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №658. При розірванні шлюбу змінено [PERSON] , її прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Батьками [PERSON] / [INFO] /, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] значаться позивачка [PERSON] , та відповідач [PERSON] /а.с.17/. В матеріалах справи міститься характеристика учениці 3-В класу ліцею «Сихівський» [PERSON] , згідно якої: дитина навчається у ліцеї з 26 вересня 2023 року, володіє учбовим матеріалом на середньому рівні, рідко виявляє інтерес до навчання, не завжди відповідально ставиться до виконання завдань. У [PERSON] низька мотивація до навчання. Недостатньо сформовані основні навчальні вміння та навички, необхідні для засвоєння навчального матеріалу. Зазнає труднощів при оволодінні програмовим матеріалом. Має труднощі у виконанні завдань, які потребують тривалого зосередження уваги. [PERSON] відволікається на сторонні подразники. На уроках буває незібрана і неорганізована, через що не встигає закінчувати завдання. Письмові роботи виконує повільно, не досить акуратно і каліграфічно, не дотримується правил письма. При виконанні письмових домашніх завдань, деколи, можна помітити, що робота написана не [PERSON] . У неї низький рівень мотивації та заохочення до навчання загалом, проте добре розвинені творчі здібності. Важко сприймає критику, схильна до образливості, гнівливості та підвищеної тривожності. [PERSON] потребує дружби та товариської підтримки, батьківської та материнської любові /а.с.13/. Як вбачається з характеристики директора ПП «Телерадіокомпанія продюсерський телевізійний центр «Кадрики», [PERSON] , активно впродовж року відвідувала заняття з акторської майстерності, вокалу, брала активну участь у відеозйомках дитячих проектів. У дитячому колективі поводиться скромно, обирає подруг за інтересами. У спілкуванні ввічлива, вихована, любить виконувати різноманітні доручення. Мама приділяє належну увагу дитині, приводила на заняття і забирала, допомагала долати труднощі, мотивувати доньку до занять /а.с.14/. Позивачкою також було надано медичну документацію [PERSON] , яка містить інформацію про щеплення [PERSON] , проти туберкульозу, поліомеліту, дифтерії, кашлюку, правцю, кору, краснухи, паротиту, Гепатиту В, інших імунобіологічних препаратів, туберкулінових проб /а.с.15-16/. Заявою [PERSON] , від 16 січня 2025 року на ім`я директора ліцею «Сихівський», відповідач просив перевести його доньку [PERSON] , на сімейну форму здобуття освіти на 2023-2024 роки з січня 2024 року /а.с.18/. 30 січня 2025 року, [PERSON] , подала заяву на ім`я директора ліцею «Сихівський», в якій позивачка просила перевести її доньку [PERSON] , на очну форму здобуття освіти з 05 лютого 2024 року /а.с.19/. Як вбачається з відповіді відділу «Служби в справах дітей» Сихівського району, - працівниками відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району спільно з фахівцем відділення соціальної роботи КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело» 22 лютого 2024 року, обстежено житлово-побутові умови за адресою: [ADDRESS] . На момент присутності комісії в квартирі перебували дідусь та бабуся, які повідомили, що їхня онука, [PERSON] , проживає у батька, тому з?ясувати в якому фізичному та психологічному стані перебуває дитина не вдалося можливим. Матеріали справи також містять акт обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] /а.с.20-21/. Суду було також надано талон-повідомлення єдиного обліку №880 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію [PERSON] . Згідно повідомлення ЛРУП №2 ВП №2 ГУНП у Львівській області від 05 квітня 2024 року, у відділ поліції надійшло звернення від [PERSON] . Також проінформовано, що 17 січня 2024 року [PERSON] , звернулась із письмовою заявою по факту нанесення їй тілесних ушкоджень. Відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12024142410000023 від 17 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Проте, досудове розслідування по даному факту припинено. Відповідно до СМЕ, - в [PERSON] ,- відсутні тілесні ушкодження /а.с.22-23/. Як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста від 16 січня 2024 року, - на момент огляду паологічної неврологічної симптоматики не виявлено, даних за гостру н/х паталогію нема /а.с.24/. Згідно відповіді ГУНП у Львівській області від 13 червня 2024 року, 21 травня 2024 року, о 13:23 на спецлінію відділу служби «102» з абонентського номеру телефон [NUMBER] від заявниці, що представилась, як [PERSON] , надійшов телефонний дзвінок, в якому вона повідомляє, що колишній чоловік не дозволяє бачитися з дитиною [PERSON] , він агресивний, застосовує фізичну силу, ображає, однак швидкої медичної допомоги заявниця не потребує /а.с.117-20/. Як вбачається з відповіді ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 28 червня 2024 року, працівниками Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області завершено перевірку за зверненням щодо можливих, на неправомірних дій [PERSON] . В ході проведення перевірки встановлено, що факти викладені у заяві містять цивільно-правові відносини. Рекомендовано звернутись в опікунську раду Залізничної адміністрації м. Львова для встановлення днів та годин побачень з дочкою. Одночасно роз?яснено, що відповідно до ст.16 Закону України "Про звернення громадян" про у разі незгоди з прийнятим рішенням позивачка має право оскаржити його у встановленому законодавством порядку до вищої інстанції або в органах прокуратури чи суді /а.с.121/. Крім того, згідно наданої самою позивачкою довідкою про результати перевірки від 21 червня 2024 року, - обставин щодо того, що колишній чоловік [PERSON] , перешкоджає бачитись та спілкуватись з дитиною [PERSON] , - ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення, - відсутні. Так, під час проведення вказаної перевірки було встановлено, що [PERSON] , приїхала на подвір?я, біля будинку де проживає дочка, з метою спілкування з нею. Проте, дочка побачивши маму, не виявила бажання з нею спілкуватись. В подальшому, вийшли батько дитини [PERSON] , та бабуся дитини [PERSON] які були емоційно збуджені та повідомили в агресивній формі заявниці, що не будуть сприяти побаченням дитини з мамою /а.с.122/. Позивачкою також надано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , технічний паспорт на приватизовану квартиру /а.с.25-26/. Як вбачається з довідки про доходи, заробітна плата позивачки з період з 19 лютого 2024 року по 31 березня 2024 року становить 27\~997,20 грн. Суду було також надано трудову книжку позивачки серії [NUMBER] , в якій міститься інформація за період роботи з 01 вересня 1998 року по 01 лютого 2024 року /а.с.27-40/. Крім того, матеріали справи містять характеристики позивачки з місця проживання та місця праці, а саме, з ОСББ «ГХ-20» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Окко-Драйв», згідно яких [PERSON] , проживає за адресою [ADDRESS] з 16 вересня 1981 року. За цей період скарг і нарікань від сусідів на неї не надходило, загально-будинкових правил поведінки не порушує. Працює на посаді оператора АЗС 90,- з 16 лютого 2024 року по теперішній час. За період перебування на посаді зарекомендувала себе позитивно, за характером спокійна, врівноважена, покладиста, організована та відповідальна. Жодної скарги від клієнтів певної сфери обслуговування не надходило, лише позитивні відгуки. В колективі користується повагою, довірливістю та авторитетом /а.с.41-44/. Відповідачем було надано суду свою характеристику за місцем праці, згідно якої [PERSON] , має загальний науково-педагогічний стаж діяльності 21 рік. В Українській академії друкарства працює за основним місцем роботи з 2011 року на повну ставку. Заняття проводить професійно, на зразковому методичному рівні, використовує наочні прилади, технічні засоби навчання, комп?ютерну техніку, засоби активізації групи під час занять. [PERSON] , виконує виховну та індивідуальну роботу зі студентами, бере активну участь в громадському житті Української академії друкарства, проводить профорієнтаційну роботу серед абітурієнтів, має бездоганну ділову репутацію і авторитет серед колег та студентів, відрізняється почуттям відповідальності за доручену справу, принциповий, наполегливий, сумлінний, справедливий, має високі моральні якості, є прикладом для інших працівників. Трудову дисципліну не порушував, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувавс /а.с.65/. Згідно характеристики ЛКП «Левандівка» від 21 травня 2024 року, [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] з червня 1996 року. За час проживання скарг та нарікань на нього з боку сусідів та інших мешканців в ЛКП «Левандівка» не надходило. За вказаною адресою зареєстровані також: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.66,69/. Відповідно до довідки про доходи заробітна плата [PERSON] , за період з 01 вересня 2023 року по 30 квітня 2024 року становить 60\~000 грн. /а.с.67-68/. Як вбачається з виписки-епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №598 [PERSON] , - 20 лютого 2024 року, відбулося звернення зі скаргами на біль в горлі, лихоманку млявість Загальний стан - середньої важкості. Мигдалики гіперемовані гіпертрофовані в лакунах незначний білий наліт пальпуються шийні лімфатичні вузли рухомі чутливі при пальпації [PERSON] обкладений білим нальотом В легенях жорстке дихання. Тони серце ритмічні приглушені. [PERSON] , поставлено діагноз - стрептококовий тонзиліт /а.с.70/. В матеріалах справи також містяться висновок Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 26 червня 2024 року, згідно якого, за результатами пояснення батьків, враховуючи думку малолітньої [PERSON] , - орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] /а.с.103-105/. Згідно характеристики [PERSON] , учениці 4-Д класу СЗШ №65 м. Львова, - дитина впевнена у власних силах, отримувати нові знання та бажання вчитися, [PERSON] проявляє інтерес до навчання, виконує завдання з основних предметів і з великою відповідальністю ставиться до творчих уроків, де проявляє свою уяву та творчість. Свої навчальні обов`язки намагається виконувати акуратно, проявляє наполегливість та старанність. На уроках намагається бути активною. Самостійні та індивідуальні завдання виконує з розумінням, але іноді поспішає та допускається помилок. До вимог учителів ставиться позитивно. [PERSON] доволі спокійна та врівноважена, за нею не помічено безглуздих витівок, Ввічливість [PERSON] значно полегшує роботу вчительки, а отже приносить лише добрі результати від такої взаємодії. Вона досить вправно керує своїми емоціями. Ця учениця не буває пасивною на уроці, особливо якщо її заохотити і зацікавити. [PERSON] намагається правильно організувати свою діяльність, встигаючи відвідувати не лише шкільні, але й позашкільні заняття. Має стійких інтерес до художньої діяльності, на уроках творчого характеру проявляє себе як добре розвинена творча особистість. Стосовно ретельності та вчасності виконання шкільних завдань зауважень не виникало. Учениця завжди намагається зробити все, як належить. [PERSON] із задоволенням виконує доручення вчительки. Завжди приймає участь у суспільно-корисній праці. Дитина відкрита, доброзичлива, товариська дівчинка з адекватною самооцінкою, упевнена у собі, досить спокійна, стримана, здатна управляти своїми емоціями. Учениця рідко засмучується через дрібниці, має характерний позитивний, оптимістичний погляд на життєві проблеми. Має досить високий рівень самостійності, але може підкоритися більш сильним дітям. Хоч учениця і навчається у новій школі досить короткий період, рівень її адаптації у колективі високий. [PERSON] легко знайшла спільну мову з однокласниками, проявила себе хорошою колежанкою, старанною ученицею. До критики та чужої думки ставиться доброзичливо, серйозно. Жодних форм прояву порушень поведінки не виявлено /а.с. 161/. \~ \~ \~ \~В ході розгляду справи судом було також допитано свідків. Так, свідок [PERSON] , в судовому засідання повідомив, що приблизно рік тому, восени бачив як [PERSON] гуляла на ринку без батьківського супроводу, в компанії подружки, після чого одразу ж зателефонував [PERSON] , який є батьком відповідача. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомила, що відповідач є її сином. Так, [PERSON] , знайшла собі чоловіка з сусіднього під`їзду, який вкрай негативно характеризується, та якого приводить до дому та змушує дитину називати його батьком. При відвідуванні школи, вчителі розповіли що позивачка розповідає що біологічний батько дитини є алкоголіком, бабуся в дитини агресивна, а сама Софійка вчиться погано. Вони з відповідачем намагалися домовитися про додаткові уроки для дитини, але [PERSON] , зателефонувала до школи та заборонила. Під час прогулянок з дитиною, [PERSON] розповідала що дідусь /батько позивачки/ є нервовим, та постійно свариться, а сама мама давала їй заспокійливі, які негативно на неї впливали. Також розповіла, що дитина часто була з нежиттю і мама її не лікувала, тому останнього разу вони були змушені забрати дитину зі школи та відвести до лікарні. Вказала, що зараз позивачка не несе жодних витрат на дитину, але раніше вимагала гроші лише на картку та витрачала їх на себе. Також просила суд звернути увагу на те, що мати навчила дитину обманювати а також водила її до свого нового чоловіка під час своїх побачень з ним. Жодних перешкод у спілкуванні матері з дитиною вони не чинять, а при їх спілкуванні по телефону, бабуся не присутня, адже в дитини є своя кімната в якій і відбуваються розмови. Останній час дитина взагалі не бажає спілкуватися з мамою. В судовому засіданні було також допитано свідка [PERSON] , який повідомив, що з відповідачем вони є друзями. В 2023 році він часто проводив час у [PERSON] , та [PERSON] , в дома, тоді як дитина поводила себе неадекватно та грубила. Розповів як одного разу він водив дитину до лікарні для здачі аналізів саме через погане харчування. За час спілкування дитини з відповідачем дитина змінилася, почала вчитися, гарно вихована, займається з репетиторами. Крім того, вказав, що буває в гостях 1-2 рази на тиждень та бачив як дитина ховається та не хоче щоб мама її бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомила, що позивачка старалася добре годувати дитину, купувала дитяче харчування, гуляла з нею, доглядала, водила на уроки та танці. Проте, коли позивачка була на роботі то дитиною займалися вони. Зазначила, що ні до зятя ні до його матері вони не телефонували, адже вони не дозволяють дитині з ними спілкуватися. [PERSON] дитину на день народження, та були в них всього один раз за 9 років. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Так, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження твердження позивачки про те, що батько чинить перешкоди у її спілкуванні з дитиною та не пускає в дім за місцем фактичного проживання дитини, оскільки на підтвердження зазначеного ні позивачкою ні її представниками не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу. Надані [PERSON] , докази звернення її до органів Національної поліції з заявами про завдання їй відповідачем та його матір`ю тілесних ушкоджень не приймаються судом до уваги, адже згідно наданих самою позивачкою листів ЛРУП №2 ВП №2 ГУНП у Львівській області, зокрема від 05 квітня 2024 року, - чітко вбачається що на підставі ст. 40-1, п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України досудове розслідування по факту зміни місця проживання дитини [PERSON] , та по факту спричинення їй тілесних ушкоджень - припинено. Відповідно до СМЕ у позивачки [PERSON] , - відсутні тілесні ушкодження. Зазначене також стверджується консультаційним висновком спеціаліста від 16 січня 2024 року, згідно якого, на момент огляду патологічної неврологічної симптоматики не виявлено, даних за гостру н/х паталогію нема. Вказане на переконання суду свідчить про її безпідставні звернення до правоохоронних органів з метою вплинути на хід судового розгляду шляхом створення штучного уявлення про наявність конфліктної ситуації та отримання додаткових доказів на свою користь. Суд вважає, що такі дії [PERSON] , спрямовані на маніпуляцію обставинами справи, оскільки відсутність підтверджених фактів спричинення тілесних ушкоджень свідчить про необґрунтованість заяв позивачки. Вказана позиція суду стверджується також і наданою суду відповіддю ГУНП у Львівській області від 13 червня 2024 року, згідно якої позивачка зверталася на спецлінію відділу служби «102» та повідомила що колишній чоловік не дозволяє бачитися з дитиною [PERSON] , є агресивним, застосовує фізичну силу та ображає її. Суду не було надано жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував факт визнання відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення чи злочину за даним фактом, тоді як саме по собі звернення позивачки на лінію «102» не може слугувати доказом вчинення відносно неї зазначених дій. Також, судом приймається до уваги відповідь ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 2 червня 2024 року, згідно якої в ході проведення перевірки встановлено, що факти викладені нею у заяві містять цивільно-правові відносини, рекомендовано звернутись в опікунську раду Залізничної адміністрації м. Львова для встановлення днів та годин побачень з дочкою. Однак, даних про те, що позивачка зверталася до опікунської ради або здійснювала інші дії для врегулювання порядку побачень з дитиною, суду не надано. Це свідчить про те, що позивачка обрала шлях судового вирішення питання, не використавши можливостей досудового врегулювання спору, які були б менш травматичними для дитини. Крім того, судом також враховується те, що згідно наданої самою ж позивачкою довідки про результати перевірки від 21 червня 2024 року, за фактом того, що колишній чоловік [PERSON] , перешкоджає бачитись та спілкуватись з дитиною [PERSON] , встановлено, що ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення, - відсутні. Тоді як [PERSON] , приїхала на подвір?я, біля будинку де проживає дочка, проте, сама дочка побачивши маму, не виявила бажання з нею спілкуватись. Вказане на переконання суду свідчить про те, що відсутні докази того, що відповідач будь яким чином перешкоджає спілкуванню матері з дитиною. Навпаки, згідно наявних в матеріалах справи даних - поведінка дитини свідчить про її власне небажання контактувати з позивачкою. За таких обставин суд вважає, що твердження позивачки про перешкоджання у спілкуванні з дитиною є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Щодо тверджень позивачки про те, що за ініціативою відповідача дитина не відвідує очне навчання, та більше негативно характеризується за місцем навчання, що стверджується наданою нею характеристикою зі школи, суд зазначає наступне. Надана суду характеристика дитини за місцем навчання датована з 26 вересня 2023 року по 23 січня 2024 року, тоді як сама позивачка стверджує що дитина проживала з нею в цей період /вказане зокрема стверджується й зазначеними в позовній заяві даними, згідно яких [PERSON] , вказала, що з 04 вересня 2023 року по 20 лютого 2024 року дитина за спільною згодою сторін проживала з матір`ю за адресою [ADDRESS] -3 абзац позовної заяви/. Отже, суд приходить до висновку, що надана негативна характеристика дитини за місцем навчання більшою мірою зумовлена саме впливом матері та її оточенням, в якому дитина проживала в зазначений період. Оскільки в цей час дитина перебувала під безпосереднім наглядом позивачки, саме її виховний підхід та умови проживання мали вирішальний вплив на поведінку та успішність дитини в школі. Відповідно, твердження позивачки про негативний вплив відповідача на дитину є безпідставними та не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. Окремо суд звертає увагу на те, що надання такої характеристики за місцем навчання [PERSON] , як підтвердження негативного впливу відповідача на дитину є свідомим введенням суду в оману, адже позивачці достеменно було відомо, що в зазначений період дитина проживала саме з нею. Незважаючи на це, [PERSON] , намагалася використати інформацію, яка не відображає реального впливу відповідача на поведінку дитини. Така поведінка на переконання суду, свідчить про намір позивачки викривити обставини справи на свою користь, що є неприпустимим під час судового розгляду. При цьому, як вбачається з характеристики дитини наданої відповідачем за місцем навчання [PERSON] , за період проживання її з батьком - дитина впевнена у власних силах, готова отримувати нові знання та бажання вчитися, [PERSON] проявляє інтерес до навчання, виконує завдання з основних предметів і з великою відповідальністю ставиться до творчих уроків, де проявляє свою уяву та творчість. Свої навчальні обов`язки намагається виконувати акуратно, проявляє наполегливість та старанність. На переконання суду, беззаперечно відслідковується, що після подальшого проживання дитини з батьком та його родиною, - на поведінку та успішність дитини це вплинуло позитивним чином. Така зміна в поведінці дитини вказує на сприятливе середовище та позитивний виховний вплив з боку батька, що підтверджується розвитком її відповідальності, наполегливості та творчого потенціалу, а тому, проживання дитини з батьком відповідає її інтересам та сприяє її гармонійному розвитку. Судом враховується також те, що позивачка, як матір дитини, проявила неналежну увагу до стану здоров`я своєї доньки, відправивши її до навчального закладу хворою, замість того, щоб своєчасно звернутися до медичної установи. Як вбачається з виписки-епікризу, 20 лютого 2024 року у дитини спостерігалися серйозні симптоми, зокрема біль у горлі, лихоманка та млявість, що свідчить про наявність стрептококового тонзиліту, а загальний стан був середньої важкості. Однак, лише після втручання батька, який забрав дитину зі школи та забезпечив її госпіталізацію, дитина отримала необхідну медичну допомогу. Вказане на переконання суду свідчить про недбале ставлення позивачки до здоров`я дитини, тоді як батько продемонстрував відповідальність та турботу про її здоров`я. Така поведінка матері на переконання суду, свідчить про неналежне виконання нею батьківських обов`язків. Крім того, судом приймається до уваги також висновок Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 26 червня 2024 року, згідно якого, за результатами пояснення батьків, враховуючи думку малолітньої [PERSON] , - орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] . Так, орган опіки та піклування після детального вивчення ситуації та суті спору, спілкування з батьками та врахування думки самої дитини, не вважав за доцільне залишити дитину проживати разом з матір`ю. Вказане свідчить про те, що об`єктивний аналіз обставин життя дитини, її інтересів та потреб, а також безпосереднє врахування її думки не підтверджують доцільності проживання дитини з позивачкою. Вказане рішення органу опіки та піклування має істотне значення для розгляду справи, оскільки саме цей орган наділений повноваженнями захисту прав та інтересів дитини. Тому, на переконання суду, висновок органу опіки та піклування підтверджує обґрунтованість позиції відповідача та додатково, в сукупності з іншими доказами, які мітяться в матеріалах справи, - свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. Крім того, суд не приймає до уваги наданий позивачкою відеозапис їх спілкування з дитиною, оскільки він не підтверджує обставин, на які посилається [PERSON] , як на докази емоційного зв`язку з дитиною та перешкоджання спілкуванню з боку відповідача. Навпаки, поведінка дитини на відеозаписі свідчить про її відстороненість та небажання взаємодіяти з матір`ю, що може бути наслідком відсутності належного емоційного контакту та прив`язаності. Також, факт того, що дитина зазначає про відсутність матері за місцем проживання під час її візиту, ставить під сумнів твердження позивачки про постійне перебування з дитиною та активну участь у її житті. Крім того, посилання на страх перед батьком у відповідь на прохання матері про поцілунок не підтверджує факт психологічного тиску з боку відповідача, оскільки дитина на відео не демонструє жодних ознак страху чи занепокоєння. В той же час, з невідомих для суду причин ні позивачка, ні її представники не підтримали допит дитини в судовому засіданні. Судом не приймаються також і твердження позивачки про те, що відповідач вживав та продовжує вживати алкогольні напої, оскільки матеріали справи не містять доказів зазначеного, тоді як самі лише вказівки на це [PERSON] , без обгрунтованих доказів не можуть бути прийняті судом до уваги. Враховуючи те, що відповідач позитивно характеризується за місцем праці та проживання, належним чином доглядає за малолітньою донькою, створив їй умови життя та розвитку, не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, не веде аморальний спосіб життя, дбає про її здоров`я, суд вважає, що відсутні підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю. Крім того, суд відхиляє покази свідка [PERSON] , в частині її твердження про вчинення відповідачем перешкод позивачці у спілкуванні з дитиною, оскільки свідок вказуючи, що сторона відповідача не дозволяє спілкуватися з дитиною, - водночас зазначає, що ні до відповідача ні до його матері вона жодного разу не телефонувала. Фактично свідок вказала на те, що стороною позивача не вживаються жодні заходи для налагодження такого спілкування. В той же час, суд погоджується з твердженням позивачки, що проживання дитини з одним із батьків не обмежує права іншого брати участь у вихованні дитини. Важливо зазначити, що право кожного з батьків на участь у вихованні та утриманні дитини є рівним і не залежить від того, з ким саме дитина проживає. Однак, суд не може погодитися з твердженням позивачки про те, що дитина повинна проживати саме з матір`ю, оскільки це рішення, враховуючи всі обставини справи, не відповідає найкращим інтересам дитини. Приймаючи рішення по справі, суд бере до уваги не тільки те, з ким дитина буде проживати, а й те, чи забезпечуються всі її потреби, зокрема в емоційному, фізичному та психологічному аспектах. Проживання з одним з батьків не повинно порушувати природне право дитини на підтримку з боку іншого. Більш того, матеріали справи містять докази, які свідчать про те, що батько здатний створити кращі умови для розвитку та виховання дитини. А тому, суд відкидає твердження про автоматичну перевагу матері в питанні проживання, оскільки таке рішення не відповідає об`єктивним потребам дитини та її інтересам. Разом з тим, із наявних у матеріалах письмових документах судом також встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, стабільний заробіток, будь-яких доказів, що свідчили б про те, що дитина не могла б продовжувати проживати разом з батьком, - в ході розгляду справи не встановлені. При прийнятті рішення по справі, судом також враховується позиція Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20, згідно якої саме лише висловлене дитиною бажання проживати з одним з батьків не може бути безумовною підставою для відповідного визначення місця проживання, оскільки при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та в сукупності. Враховуючи вищевикладене, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed