Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

9 січня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) та інших доходів щомісячно з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між подружжям розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Ухвалою від 14 січня 2025 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, вказаних у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог із посиланням на те, що позов подано передчасно так як батько дитини напередодні судового засідання звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дитини саме з ним. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 6 серпня 2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року шлюб між подружжям [PERSON] розірвано. В судовому засіданні як представник позивача так і представник позивача визнали та підтвердили, що двохрічна дитина проживає разом з матір`ю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 цього ж Кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~ст.\~191\~цього ж\~Кодексу передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, адже дитина постійно проживає із нею та вона не взмозі працювати з даних підстав. При цьому, суд не приймає позицію відповідача, щодо передчасності позовних вимог та необхідності вирішення в судовому порядку визначення з ким проживатиме дитина, адже отримання аліментів від чоловіка в даному випадку, батька дитини, є правом жінки, з якою проживає дитина, та певною гарантією благополуччя дитини, забезпечення базових потреб дитини, в умовах, коли жінка позбавлена можливості працювати, отримувати дохід, забезпечувати належним чином свою дитину, так як здійснює догляд за двохрічною дитиною, яка постійно потребує догляду та ще й в умовах війни в достатній близькості до зони безпосередніх бойових дій. Вирішення питання з ким з батьків все ж таки в майбутньому проживатиме дитина, не може бути перешкодою в отриманні аліментів тим з батьків, з ким проживає дитина на час розгляду справи та не позбавляє жодну із сторін права ставити питання про припинення їх стягнення у випадку зміни життєвих обставин або ж набрання чинності рішенням суду за наслідком розгляду спору про визначення місця проживання дитини. Стягнення аліментів жодним чином не порушує права жодної із сторін, адже аліменти мають використовуватись саме на утримання дитини.

Outcome: approved