Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні 2024 року Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Процент» (позивач, ТОВ «ФК «Процент», Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач не виконав, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 39 700 грн 00 коп. \~ \~ \~ \~Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.07.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. \~ \~ \~ \~Враховуючи думку представника позивача, який просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечує, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України\~ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~Звертаючись до суду із цим позовом позивач вказує на те, що 10.10.2023 року між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладено фінансовий договір № 757-648-1. При укледені договору про надання фінансового кредиту № 757-648-1 від 10.10.2023 року на фінансовий номер телефону відповідача був відправлений одноразовий ідентифікатор, який був викорастаний для прийняття та підтвердження умов договору. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача. Товариство вказує на те, що ним було перераховано кредитні кошти у сумі 4 000 грн 00 коп. на рахунок відповідача, останній всупереч умов договору не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (частина перша статті 1047 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно із частиною другою статті 1046 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту позовної заяви слідує, що договір позики з відповідачем укладено в електронному вигляді. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені у Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII. Законодавство України у сфері електронної комерції ґрунтується на\~Конституції України\~і складається із\~Цивільного\~та\~Господарського\~кодексів України, законів України «Про захист прав споживачів»,\~«Про рекламу»,\~«Про електронні документи та електронний документообіг»,\~«Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про телекомунікації»,\~«Про електронні довірчі послуги»,\~«Про платіжні послуги»,\~«Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,\~«Про захист персональних даних», міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них (частина друга статті 2 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пунктів 5 та 6 частини першої 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 цього закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 12 ст. 11 цього закону, Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до приписів статей 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами зазначеними у частинах 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з приписами статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною першої статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~Із зазначеного слідує, що між ТОВ «ФК «Процент» та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг у вигляді перерахування коштів на рахунок відповідача.\~Підписання такого договору здійснено відповідачем шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 463483 10.10.2023 року. Перерахування коштів підтверджується платіжною квитанцією від 10.10.2023 року, на картку [NUMBER] , призначення платежу: перерахування коштів за договором 757-648-1 від 10.10.2023 року на умовах фінансового договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованість [PERSON] , за договором б/н від 10.10.2023 року станом 21.06.2024 року становить 39 700 грн 00 коп., з яких: 4000 грн 00 коп. заборгованість за кредитом; 35 700 грн 00 коп. заборгованість за відсотками. \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку заборгованості наданого АТ «Універсал Банк» на рахунок якого відповідачу були пепераховані кредитні кошти, останній користувався наданими коштами у період з 10.10.2023 року по 15.10.2023 року. \~ \~ \~ \~Станом на 21.06.2024 року заборгованість за кредитним договором укледеним між ТОВ «ФК «Процент» та відповідачем не сплачена. Відповідно до договору, у межах строку кредитування відповідач зобовязаний позивачу сплачувати відсотки періодичними платежами кожні 5 днів. Відповідач своєчасно не сплатив відсотки відповідно до графіку платежів, внаслідок чого виникла заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом починаючи з 15.10.2023 року. Позивач звартає стягнення виключно на прострочні відсотки за користування кредитом за період з 10.10.2023 року по 21.06.2024 року. \~ \~ \~ \~У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Згідно з статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов`язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв`язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З відповідача на користь ТОВ «ФК «Процент» слід стягнути заборгованість за нараховані та не сплачені відсотки у розмірі 35 700 грн 00 коп. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн 00 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved