Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Богунського районного суду м. Житомира із даним позовом про визнання членом сім`ї та зміну черговості спадкування, в якому просить визнати її членом сім`ї [PERSON] , [INFO] , що проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років, а також змінити "черговість спадкування - віднести позивача до першої черги спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог якої зазначила, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер. 12 травня 2022 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Житомирського державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщука А.І. із заявою про прийняття спадщини. Державний нотаріус, вивчивши матеріали спадкової справи №158/2022, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , а саме на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син, [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та вирішив відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки документи, підтверджуючі родинні зв`язки з померлим [PERSON] подані не були. Окрім того, заяву про прийняття спадщини подала також дочка померлого [PERSON] - [PERSON] . При цьому нотаріус зауважив, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Викладене вище стало підставою для звернення до суду із позовною заявою з метою визнання [PERSON] членом сім`ї померлого [PERSON] (проживала однією сім`єю з [PERSON] ) не менше п`яти років до часу відкриття та віднесення [PERSON] спадкоємцем першої черги. Так, [PERSON] з 22.10.2001 року по день смерті - [INFO] була фактичним членом сім`ї [PERSON] , проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство з [PERSON] по день загибелі. Заявниця та [PERSON] в період з 22.10.2001 року проживали за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою №532 від 21.06.2022 року, виданою ТОВ «Керуюча компанія «ДОМКОМ ЖИТОМИР» на підставі письмових пояснень сусідів, заявою [PERSON] від 19.06.2022 року. В період з 2017 року по квітень 2022 року (по день смерті [PERSON] ) [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство за адресою реєстрації [PERSON] - [ADDRESS] , що підтверджується актом про проживання особи без реєстрації від 21.06.2022 року. Тобто в період з 2001 року по 2022 рік заявниця - [PERSON] та померлий [PERSON] фактично були однією сім`єю, проживали без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, опікувались один одним, надавали постійну підтримку один одному, тобто фактично складали сім`ю. Окрім вищевказаних довідок та акту, що підтверджують факт проживання разом, наявні докази ведення спільного господарства разом, виконання спільних обов`язків, взаємної підтримки, а саме: роздруківки скріншотів грошових переказів між заявницею та [PERSON] , копії платіжних доручень щодо оплати комунальних послуг. Що стосується доньки померлого [PERSON] - [PERSON] . 05.12.2000 року між [PERSON] та [PERSON] (матір`ю відповідачки) було розірвано шлюб на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира по справі №2-4017. 06.10.2011 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] (наразі [PERSON] ), [INFO] на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира, по справі № 2-1641/2011. [PERSON] з батьком фактично не спілкувалась, не підтримувала, не опікалась, спільне господарство з донькою не велось, спільний бюджет взагалі був відсутні. Вищевикладена інформація доводить наявність спільної праці, взаємної підтримки, опіки та допомоги [PERSON] та [PERSON] , їхні спільні та індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержували спільні та особисті доходи, об`єднані для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету та наявність підстав для віднесення [PERSON] до першої черги спадкоємців. Представник позивача - адвокат Томашевська О.А. в судовому засіданні вимоги, викладені в заяві, підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Вернидуб Д.В. в судовому засіданні заперечив проти задовлення позовних вимог. Представник третьої особи - Житомирська державна нотаріальна контора Житомирської області, Державний нотаріус Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщук Андрій Ігорович в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішення поклався на розсуд суду. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона донька [PERSON] , [PERSON] проживав разом з її мамою спочатку по [ADDRESS] , вони вели спільний побут та доглядали один одного. Будинок по [ADDRESS] був занедбаний та ремонт її мати та [PERSON] робили разом за спільні кошти. [PERSON] неодноразово пропонував одружитись [PERSON] , однак з невідомих їй причин останні не одружувались. Мати піклувалась про [PERSON] коли він отримав поранення в 2016 році та проходив реабілітацію. Похованням [PERSON] займалась мати. Свідок [PERSON] (брат [PERSON] ) в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] та [PERSON] дійсно постійно проживали разом з 2001 року до дня смерті [PERSON] по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Свідок був знайомий з позивачкою, починаючи з 2001 року, оскільки в 2001 році його брат [PERSON] після повернення з-за кордону розлучився з колишньою дружиною та познайомився з [PERSON] і представив її сім`ї як свою дівчину. [PERSON] та [PERSON] запрошували [PERSON] на сватання, проживали вони в квартирі [PERSON] по [ADDRESS] . Також свідок зазначав, що у загиблого [PERSON] ще є сестра [PERSON] , з якою у [PERSON] були напружені стосунки. Окрім того, у загиблого [PERSON] є донька [PERSON] , якій за життя [PERSON] матеріально допомагав, опікувався нею як батько. До того ж, у своїх поясненнях звертав увагу, що в будинку [PERSON] та [PERSON] ними спільно робився ремонт, купувались меблі, будинок був прибраний та доглянутий. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що покійного [PERSON] знає 29 років, це її кум і товариш чоловіка. [PERSON] і [PERSON] жили разом приблизно з 2001 року. Спочатку вони проживали на Маликовському масиві до того, як [PERSON] пішов в АТО, а в подальшому - жили разом по [ADDRESS] . Свідок зазначила, що [PERSON] і [PERSON] вели спільний побут, піклувалися один про одного, [PERSON] виховував доньку заявниці, а [PERSON] , у свою чергу, доглядала за батьком [PERSON] , коли він був в АТО. Також, [PERSON] та [PERSON] разом проводили дозвілля - ходили по гриби, на рибалку, приходили в гості до свідка. Свідок [PERSON] пояснив, що заявниця - жінка його кума [PERSON] , але офіційно в шлюбі вони не перебували, разом проживали десь з 2001 року по [ADDRESS] , а останній час жили у [ADDRESS] . Там раніше проживали батьки [PERSON] , після смерті яких останній залишився у будинку. [PERSON] та [PERSON] разом вели господарство, разом відпочивали як сім`я. Донька заявника - [PERSON] жила разом з ними, [PERSON] вважав її своєю дочкою. Свідок додав, що разом з заявником та [PERSON] ходили на рибалку, по гриби, в театр. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її братом, а [PERSON] є її знайомою. Підтвердила, що їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом приблизно з початку 2000 років як одна родина в одному будинку, спільно вирішували побутові питання. До того, ж свідок вказала, що [PERSON] була присутня на всіх сімейних святах родини. Серед іншого зазначила, що у період несення служби [PERSON] в зоні АТО [PERSON] здійснювала догляд за його батьком. Також свідок підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] (рідний брат) займались вирішенням питань, пов`язаних із похованням [PERSON] . Повідомила, що ані донька [PERSON] , ані вона сама не займались похованням [PERSON] . Серед іншого зазначила, що у [PERSON] наявні всі оригінали спадкових документів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він сусід [PERSON] . Зазначив, що зі слів [PERSON] знав про співмешканку [PERSON] , але ніколи не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка [PERSON] знала про співмешканку [PERSON] , але ніколи не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що є колишньою дружиною [PERSON] , від шлюбу з яким має спільну дитину - доньку [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] був позбавлений батьківських прав, разом з тим спілкувався з [PERSON] , вони разом проводили час, спілкувались з бабусею та дідусем. Повідомила, що знає про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.05.2022 року. Згідно довідки №532, виданою 21.06.2022 року ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир», [PERSON] та цивільний чоловік [PERSON] , який загинув [INFO] , проживали разом за адресою: [ADDRESS] в період з 22.10.2001 року по кінець січня 2014 року та вели спільне господарство. Представником відповідача поставлено під сумнів копії актів про проживання особи без реєстрації від 21 червня 2022 року № 278, які були відані ПП "КВЖРЕП № 8 , та долучені до матеріалів справи, оскільки копії довідок хоча і мають одну і ту саму дату та номер, проте вони відрізняються за змістом. Відповідно до ч. ст 95 ЦПК УКраїни якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Оскільки жодної зі сторін клопотання про витребування оригіналу вказаної довідки суду не подавалось суд не бере до уваги долучені до матеріалів справи акти про проживання особи без реєстрації від 21 червня 2022 року № 278, видані ПП "КВЖРЕП № 8". Шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірваний на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.12.2000 року. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року зазначив, що до заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. З огляду на досліджені докази та встановлені в ході судового розгляду обставини суд вважає, що стороною позивача доведено факт її родинних відносин із [PERSON] без реєстрації шлюбу більше п`яти років, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зміну черговості спадкування. Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року відповідають зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано на те, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Стаття 1258 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушувати прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина друга статті 1259 ЦК України). Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України). Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18)). Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час розгляду даної справи стороною позивача не доведено суду жодними доказами обставин щодо матеріального забезпечення [PERSON] позивачем, безпорадного стану [PERSON] у період їх спільного проживання та здійснення опіки. Тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність визначених законом юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у позивача могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України.

Outcome: partial