Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

ТОВ «Бізнес позика» звернулось до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 червня 2023 року ТОВ «Бізнес позика» направило відповідачу пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 352958-КС-008 про надання кредиту. Цього ж дня [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору на умовах, визначених офертою. Таким чином, 29 червня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір № 352958-КС-008 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними. Позивач стверджує, що свої зобов`язання за договором виконав шляхом перерахування вказаних коштів на банківську картку [PERSON] . Водночас, відповідач порушив умови договору лише частково сплативши кошти. В результаті наведеного у нього станом на 14.09.2024 утворилась заборгованість в розмірі 64502,24 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 20000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах 41502,24 грн, суми прострочених платежів за комісією 3000,00 грн. Посилаючись на викладене ТОВ «Бізнес позика» просить суд стягнути з відповідача вказаний борг в примусовому порядку. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (з повідомленням/викликом сторін). 18.10.2024 та 26.02.2025 на виконання вимог ухвали суду від 01.10.2024 на адресу суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла виписка по картці [PERSON] 23.10.2024 на адресу суду надійшла заява від представника позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» про розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. У судове засідання позивач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Подав заяву в яких просив суд розгляд справи проводити без участі та присутності сторони позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у призначений день і час у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалює проводити розгляд справи в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, а саме правовідносини, що виникають на підставі укладеного кредитного договору, які регулюються відповідними нормами ЦК України, Закону України «Про електрону комерцію та «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що 29.06.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 352958-КС-008 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця (відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора UA-8400). Відповідно до п. 2 договору «Предмет Договору» кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» та договором про надання кредиту. Сторонами було погоджено строк кредиту 16 тижнів, процентну ставку 2,00000000 в день, фіксована, комісію за надання кредиту 3000,00 грн, термін дії договору до 19.10.2024, орієнтовну загальну вартість наданого кредиту 42000,00 грн, орієнтовну реальну річну процентну ставку 12126,10 процентів. Згідно з п.3 договору «Порядок та умови надання Кредиту» сторонами було погоджено також графік платежів. З візуальної форми послідовності дій клієнта слідує порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення. 29.06.2023 ТОВ «Бізнес позика» перерахувало на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] кредитні кошти в сумі 20 000 грн., що підтверджується випискою за договором № б/н за період 29.06.2023-19.10.2023, наданою АТ КБ «ПриватБанк». За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відносини між сторонами регулюються також Законом України «Про споживче кредитування». Судом не встановлено порушень норм цього закону при укладанні кредитного договору. Суд зазначає, що спірний кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, строк його дії, відповідальність сторін та порядок розрахунків, окрім того містить всі істотні умови, передбачені законодавством України, і позивач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом в договорі. [PERSON] , будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписавши кредитні документи, погодив таким чином умови сплати процентів за користування кредитними коштами. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 14.09.2024 за кредитними зобов`язаннями [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 64502,24 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 20000,00 грн та суми прострочених платежів по процентах 41502,24 грн, суми прострочених платежів за комісією 3000,00 грн. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів належного виконання зобов`язань за договорами не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч. 1, 2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції № 6612 від 26.09.2024 позивач сплатив 2422 грн 40 коп. судового збору за звернення до суду з наведеним позовом. Враховуючи, що позов підлягає до повного задоволення з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved