Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить припинити стягнення з неї на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей , на підставі судового наказу № 188/48/23 Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року. Позовні вимоги вмотивовано тим, що після винесення судового наказу змінилися обставини, зокрема,\~ з липня 2023 року [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н. проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із цим виникла необхідність про скасування судового наказу та стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дітей . В судове засідання позивачка не з`явилась , надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала , просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився , про час та місце слухання справи належним чином повідомлявся ,\~ заяв чи клопотань на адресу суду від нього не надходило. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено , що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі\~ , який 20.02.2023 року було розірвано. Від зазначеного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року (справа № 188/48/23) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку(доходу) але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2023 року та до досягнення кожною дитиною повноліття. З липня 2023 року [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] ,2011 р.н. проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом проведення перевірки факту проживання від 02.04.2024 року, складеним депутатом Миколаївської сільскої ради Синельниківського району Дніпропетровської області Жилою А.М. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] жодним чином не спростував заявлений факт. Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною третьої статті 182 СК України при вирішенні питання стягнення аліментів, суд виходить з того, з ким проживає дитина. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на дитину на ім`я одержувача аліментів. За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере активну участь у її вихованні. Зі змісту зазначених статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а стаття 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями статті 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною другою статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Частиною першою статті 10 СК України визначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. \~ Суд вважає, що обставини, що виникли після постановлення судового наказу мають істотне значення та є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків, із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому статті 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. За таких обставин позов щодо припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку(доходу) але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2024 року та до досягнення кожною дитиною повноліття\~ слід задовольнити. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 1211.20 грн за позовну вимогу про припинення стягнення аліментів.

Outcome: approved