Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 17 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17 лютого 2022 року до договору факторингу № 02-17/02/2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача. 3 лютого 2021 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП», правонаступником якого являється ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та [PERSON] укладено кредитний договір № 19707 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився із усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Сума виданого кредиту 2000 грн. Дата надання кредиту 03.02.2021р. Строк кредиту 18 днів. Стандартна процентна ставка 2, 5 % в день або 912, 5 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 25 червня 2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 11\~900 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000 грн., простроченої заборгованості на процентами в розмірі 9900 грн. На підтвердження виконання Товариством п. 2.4. Кредитного Договору позивач надав інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 20 травня 2024 року, відповідно до якого 03.02.2021р. на картковий відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2\~000 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Крім цього, на адресу суду від представника позивача адвоката Пархомчука С.В. надійшла заява про стягнення із відповідачки на користь позивача витрат на професійну допомогу в сумі 10\~500 грн. (а.с. 38-41). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 1-5, 38-41) Відповідач в судовому засідання позовну заяву визнала частково. Пояснила суду, що вона дійсно отримала в кредит грошові кошти в сумі 2000 грн. 3 лютого 2021 року і до 20 лютого 2021 року зобов`язана була повергнути 2900 грн. Кредит вона не повернула через скрутне фінансове становище. Заперечила проти позовних вимог про стягнення з неї 9000 грн. процентів, адже їхня сплата не передбачена кредитним договором. Також заявила клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що 3 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «АВІРА ГРУП» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 19707 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився із усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Сума виданого кредиту 2000 грн. Дата надання кредиту 03.02.2021р. Строк кредиту 18 днів. Стандартна процентна ставка 2, 5 % в день або 912, 5 % річних (п.п. 1.1., 1.2., 1.3. Договору). Ця обставина підтверджується копією договору № 19707 про надання фінансового кредиту від 3 лютого 2021 року (а.с. 16-18). Відповідно до Додатку № 1 до Договору від 03.02.2021р. графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту: строк, на який наданий кредит, - 18 днів; сума кредиту 2000 грн.; фіксована процентна ставка 2, 5 %; сума нарахованих процентів 900 грн.; всього до сплати 2900 грн. (а.с. 18 зворот). Факт отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Фінансова Компанія «АВІРА ГРУП» підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21 травня 2024 року, відповідно до якої 03.02.2021р. на картковий відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2\~000 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . (а.с. 28). Відповідачка в судовому засіданні не заперечила факт отримання грошових коштів в сумі 2000 грн. на свою банківську картку. 17 лютого 2022 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 02-17/02/2022. Ця обставина підтверджується копією Договору факторингу від 17.02.2022р. (а.с. 19-22). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, що підписаний ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» (клієнтом) та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (фактором), зазначається: [PERSON] , [INFO] , номер договору 19707; дата укладання договору 03.02.2021р.; дата закінчення договору 20.02.2021р.; сума виданого кредиту 2000; залишок по тілу кредиту, залишок по відсотках 9900; загальна сума заборгованості 11900 (а.с. 10). 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 13-14). А 27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги (а.с. 15). 22 травня 2024 року позивачем відповідачу направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 7). Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 19707 заборгованість відповідача перед позивачем станом на 25 червня 2024 року становить 11\~900 грн., яка складається з наступного: прострочене тіло 2000 грн., прострочені відсотки 9900 грн. (а.с. 9). Згідно із платіжної інструкції № 3877 від 12.10.2022р. та платіжного доручення № 3669 від 21.02.2022р. ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило, а ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» отримало 507 721, 66 грн. як остаточний розрахунок за відступлення права грошової вимоги згідно додаткової угоди від 12.10.2022р. до договору факторингу від 17.02.2022р. (а.с. 26). За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Суд приходить до висновку, що 3 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «АВІРА ГРУП» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 19707 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що відповідає вимогам\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» Відповідно до Додатку № 1 до Договору від 03.02.2021р., який є невід`ємною частиною до договору фінансового кредиту, графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту: строк, на який наданий кредит, - 18 днів; сума кредиту 2000 грн.; фіксована процентна ставка 2, 5 %; сума нарахованих процентів 900 грн.; всього до сплати 2900 грн. (а.с. 18 зворот). Факт отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Фінансова Компанія «АВІРА ГРУП» в сумі підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21 травня 2024 року, відповідно до якого 03.02.2021р. на картковий відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2\~000 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 28), а також не заперечується відповідачем. Разом із тим, представником позивача не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність заборгованості відповідача як перед позивачем, так і перед первісним кредитором зі сплати простроченої заборгованості за процентами в сумі 9000 грн. (9900 грн. 900 грн.). Так, згідно Додатку № 1 до Договору від 03.02.2021р., який є невід`ємною частиною до договору фінансового кредиту, сума кредиту 2000 грн., термін 18 днів, 2, 5 % на день, сума нарахованих процентів 900грн, а всього до сплати відповідачка має сплатити 2900 грн. (а.с. 18 зворот). Судом встановлено, що відповідачка отримала в кредит грошові кошти згідно договору № 19707 від 3 лютого 2021 року в сумі 2000 грн. (п. 1.1. Договору) на строк 18 днів, тобто до 20.02.2021р. (п. 1.2. Договору), за користування кредитом позивач сплачує первісному кредитору 2, 5 % на добу (п. 1.3. Договору). Судом зроблено власний розрахунок нарахованих процентів за період з 03.02.2021р. по 20.02.2021р., який становить 900 грн., а саме: 2, 5 % на добу від 2000 грн. = 50 грн. на добу * 18 днів = 900 грн. Отже, зазначений розрахунок процентів за користування кредитом співпадає із розрахунком процентів (900 грн.), який зазначено у Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 19707 від 03.02.2021р. (а.с. 18 зворот). Суд не бере до уваги виписку з особового рахунка за Кредитним договором № 19707 про те, що заборгованість відповідача перед позивачем за відсотками становить 9900 грн., оскільки зазначена виписка з особового рахунка, складена не первісним кредитором (ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП»), а фактором (ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ). Крім цього, дані щодо наявності у відповідача перед позивачем (фактором) та первісним кредитором простроченої заборгованості за процентами в сумі 9900 грн. не доведена первинними документами. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2018 року по справі 3\~161/16891/15-ц зроблено наступний правовий висновок: «Відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до 60 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З урахуванням того, що на вимогу суду банк не надав оригіналів кредитних договорів за 2006, 2009 роки, оригіналу Генеральної угоди від 9 серпня 2012 року, виписки з особового рахунку відповідача; заперечень законного представника відповідача щодо підписання Генеральної угоди відповідачем та не здійснення позичальником платежів за договором, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку». Отже, відхиляє в якості належного та допустимого доказу виписку з особового рахунка за Кредитним договором № 19707 про те, що заборгованість відповідача перед позивачем за відсотками становить 9900 грн. (а.с. 9). Також не може вважатися належним і допустимим доказом наявності у відповідача заборгованості перед позивачем зі сплати процентів в сумі 9000 грн. (9900 грн. 900 грн.) і витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022р. (а.с. 10). Так, як у витягу з реєстру боржників (а.с. 10), так і в самому договорі факторингу (а.с. 19-22) не зазначено, що цей витяг з реєстру боржників є невід`ємною частиною договору факторингу від 17.02.2022р. Крім цього, згідно із п. 8.2.2. договору факторингу від 17.02.2022р. за фактом передачі Реєстру Боржників сторони підписують Акт приймання-передачі Прав вимоги (Додаток № 2) а.с. 19-22. Судом встановлено, що позивачем в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦЦПК України не надано суду Акт приймання-передачі Прав вимоги. Отже, оскільки суду не дано Акт приймання передачі Прав вимоги (Додаток № 2), тому суд визнає Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу (а.с. 10) неналежним і недопустимим доказом по справі. Крім цього, суду не надано детальний розрахунок простроченої заборгованості за Кредитним договором у відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, право грошової вимоги позивача до відповідача в частині стягнення простроченої заборгованості за процентами в сумі 9000 грн. за період з 02.03.2021р. по 25.06.2024р. (а.с. 9) нічим не обґрунтоване та суперечить Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 19707 від 03.02.2021р. (а.с. 18 зворот) та ч. 1 ст. 1078 ЦК України. На переконання суду, право грошової вимоги позивача до відповідача за договором факторингу перейшло в розмірі 2900 грн., з яких: 2000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 900 грн. прострочена заборгованість за процентами. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 2900 грн. ( 2000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту + 900 грн. прострочена заборгованість за процентами) за виключенням 9 000 грн. простроченої заборгованості за процентами. Отже, необхідно стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, будинок 82, офіс 7; ЄДРПОРУ 42228158) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 19707 від 3 лютого 2021 року в розмірі 2 900 грн. (дві тисячі дев`ятсот гривень), яка складається із наступного: 2 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 900 грн. сума заборгованості за відсотками. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя\~статті 133 ЦПК України). У частині другій\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частинах четвертій - шостій\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 12 та частині першій\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У своїй заяві від 27 січня 2025 року (а.с. 38-41) представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 10 500 грн. На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав: - договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, що укладений між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем (а.с. 13-14); - додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги 27 грудня 2024 року, укладену між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем (а.с. 15); - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 30); - акт про отримання правової допомоги від 14 січня 2025 року, що підписаний директором ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В. (а..с 41); - копію платіжної інструкції № 34257 від 14 січня 2025 року про перерахування грошових коштів в сумі 10\~500 грн. на рахунок адвоката (а.с. 46); - рахунок № 14.01.2025-2 від 14 січня 2025 року (а.с. 47). У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України. Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Так, у Акті про надання правової допомоги, що підписаний директором ТОВ «ФК КЕ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В. 14 січня 2025 року, зазначена вартість послуг з надання правової допомоги, а саме: 1. Зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору № 19707 від 03.02.2021р., 1 година роботи , 2000 грн. вартість однієї години роботи адвоката, загальна сума 2\~000 грн. 2. Складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг та аналіз судової практики, 2, 5 години роботи, 2\~000 грн. вартість роботи однієї години, загальна сума 5\~000 грн. 4. Інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи, 1, 5 година роботи, 2000 грн. вартість однієї години роботи, загальна сума 3\~000 грн. 5. Канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції 500 грн. всього адвокат витратив 5 годин роботи на загальну суму 10\~500 грн. Так, на переконання суду, представником позивача адвокатом Пархомчуком В.С., не в повній мірі обґрунтована тривалість зустрічі та консультацій щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, що становить аж 1 годину, а також тривалість складення та подання позовної заяви до суду і спрямування на адресу суду лише одного клопотання (п. 1, 2, 4 найменування послуг Акт про отримання правової допомоги, а.с. 41). Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, а саме: підготовка та подача позовної заяви (а.с. 1-5), підготовка та подача заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 38-40), враховуючи, що зазначена справа є типовою, не складною, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача підлягає зменшенню до 5 000 грн. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Водночас, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 24, 37 % (2 900 грн. * 100%: 11 900 грн.), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1218, 50 грн. (5000 грн. * 24, 37 % : 100 %). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (на 24, 37 %) тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 590 грн. 34 коп. (2422, 40 грн. * 24, 37 % :100 %). На підставі викладеного,

Outcome: approved