Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

30 серпня 2024 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії нежитлового приміщення по [ADDRESS] в сумі 17\~382,41 грн. за період з 01.11.2019 р. по 01.05.2023 р., 1\~296,56 грн. 3% річних та 5\~070,91 грн. інфляційних втрат. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач не здійснює оплату за комунальні послуги в повному обсязі. 03.09.2024 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 33.09.2024 року відповідачем подано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує, вказує, що не перебуває з позивачем у договірних відносинах, а послуги з опалення не надаються, оскільки взагалі відсутні опалювальні прилади, відводи на прилади опалення закриті заглушками та опломбовані МКП «Хмельницьктеплокомуненерго». Просить застосувати строки позовної давності, оскільки розрахунок заборгованості з листопада 2019 року, що, на думку відповідача, перевищує 3 роки. 03.10.2024 року представником позивача надано відповідь на відзив, вказує, що з відповідачем укладено індивідуальний договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії з 16.12.2020 року, який було надіслано відповідачу. Факт надання послуги підтверджується частковою сплатою боргу. Клопотання про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки у зв`язку із карантином, строк позовної давності продовжено на строк дії карантину. 16.10.2024 року справу призначено до слухання по суті. Представник позивача в судове засідання подала заяву про здійснення розгляду справи без її участі, просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. За таких обставин по справі, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в період з 24.02.2017р. по 17.07.2023р. [PERSON] була власником нежитлового приміщення загальною площею 249,2 м.кв. по [ADDRESS] . За цією адресою МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії, за затвердженими в установленому порядку тарифами, проте вона не оплачує їх в повному обсязі, внаслідок чого станом на 16.05.2023 року за період з 01.11.2018 року по 01.05.2023 року заборгованість становить 17\~382,41 грн. За прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідачу також нараховано 1\~296,56 грн. 3% річних та 5\~070,91 грн. інфляційних втрат. Згідно ч. 3 ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Статтею 360 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено і статтями 24-25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов`язковим для сторін на підставі закону. Так, приписами статті 25 цього Закону визначено, що теплогенеруюча, теплотранспорта та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії зі споживачами, водночас приписами статті 24 Закону встановлено, що своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії. \~ \~ \~ \~ Будинок [ADDRESS] під`єднаний до систем централізованого опалення МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та в ньому встановлено лічильник теплової енергії (акт прийняття теплового вузла обліку від 20.10.2000р.). Згідно ч. 4 ст. 13 Закону «Про житлово-комунальнв послуги», позивач звернувся з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг до відповідача та направив йому проект договору № 7327/1157, складений згідно з типовим договором. Відповідно до\~абз.\~3\~ч.\~4\~ст.\~13\~Закону,\~якщо споживач,\~який отримав\~проект договору\~від виконавця\~комунальної послуги,\~не повідомив\~протягом 30\~днів про\~свою відмову\~від укладання\~договору та\~не надав\~своїх заперечень\~або протоколу\~розбіжностей до\~нього,\~а вчинив\~дії,\~як засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідач підписаний\~примірник договору\~не повернула,\~своїх заперечень\~або протоколу розбіжностей не надала. Тобто, виходячи з вищевикладеного, договір № 7327/1157 від 16.12.2020р. є укладеним та обов`язковим до виконання сторонами. В п. 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 зазначено, що споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Крім того, відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, споживач не звільняється від оплати комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно п. 55 Договір відповідно до ч. З ст. 631 Цивільного кодексу України поширює свою дію на відносини, що виникли між сторонами з 24.02.2017р. (дата реєстрації права власності за [PERSON] ). \~ \~ \~ \~і За період з 24.02.2017р. по 31.10.2019 року за користування послугою з постачання теплової енергії відповідачу було нараховано 5528 грн. 97 коп., за вказаний період було сплачено 5528 грн. 97 коп. \~ \~ \~ \~) Як зазначив Верховний суд України в постанові від 10.09.2019р. у справі № 916/2403/18 часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є діями, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку. Вказане свідчить, що Відповідач визнавала факт надання послуги з постачання теплової енергії в приміщення загальною площею 249,2 м.кв. по [ADDRESS] та оплачував надані послуги. Згідно з п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.\~Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В силу\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до\~ст. 67 Житлового кодексу України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність повного погашення заборгованості, відповідач систематично недоплачує за надані послуги, внаслідок чого за період з 01.11.2019 року по 01.05.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 17\~382,41 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідачу також нараховано 1\~296,56 грн. 3% річних та 5\~070,91 грн. інфляційних втрат. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості та іншими доказами, що знаходяться в матеріалах справи. При цьому суд критично оцінює заперечення відповідача на позов, оскільки з відповідачем [PERSON] укладено договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії №7327/1157 з 16.12.2020 року, який було направлено відповідачу. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, то суд вважає, що воно не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території Україна карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. 02\~квітня 2020\~року набув\~чинності Закон\~України від\~30\~березня 2020\~року «Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~СОVID-19)»,\~відповідно до\~якого розділ\~«Прикінцеві положення»\~ЦК України\~доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. \~ \~ \~ \~ Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину. В серпні 2024 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до відповідача із позовом про стягнення заборгованості за період з 01.11.2019 по 01.05.2023, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в межах строку позовної давності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому з відповідача на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» підлягає стягненню заборгованість за послуги по теплопостачанню в сумі 17\~382,41 грн.,1 296,56 грн. 3% річних, 5\~070,91 грн. інфляційних втрат. Судові витрати по справі становлять 3\~028,00 грн.. Оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, то вона звільняється від сплати судового збору, відтак, відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір компенсується позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved