Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за Договором № 6276516 від 16.01.2023 у розмірі 55820,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позов обґрунтовано обставинами: 16.11.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 6276516 в електронній формі, який підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит в сумі 20000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, на строк 360 днів, зі сплатою відсотків 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. 26.09.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу №26.09/23-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 6276516 про надання споживчого кредиту від 16.01.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». 31.07.2024 року між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та позивачем ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено договір факторингу №31.07/24-Ф, відповідно до умов якого і право вимоги за договором № 6276516 про надання споживчого кредиту від 16.01.2023 року перейшло до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Відповідач порушив умови договору, та станом на 17.09.2024 заборгованість відповідача становить 55820 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 20000 грн; заборгованість за процентами - 35820 грн. Вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Позиція відповідача У встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 26.11.2024 позовна заява надійшла до суду. 02.12.2024 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було прийнято до провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27.01.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 14.02.2025 з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшли витребувані докази. Будь-яких інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 16.01.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 6276516 про надання споживчого кредиту. Згідно умов Договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 грн. (п.1.3. Кредитного договору); строк кредиту 360 дні. Періодичні платежі зі сплати процентів - кожні 30 днів. Дата повернення кредиту (11.01.2024) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Після прийняття відповідачем умов Договору з ним було укладено електронний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С1335». 16.01.2023 [PERSON] було підписано електронним підписом і паспорт споживчого кредиту до договору № 6276516 про надання споживчого кредиту, в якому міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному договорі. Згідно листа з АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" за № Е/1303-Л від 30.01.2025, на ім`я [PERSON] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було емітовану платіжну картку № [NUMBER] , з фінансовим номером [NUMBER] . Судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] за Договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом PayTech за №20230929-2 від 29.09.2023 та Рухом коштів по картці № [NUMBER] за період з 16.01.2023 по 25.01.2023, наданим АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК". Заборгованість [PERSON] за укладеним договором № 6276516 від 16.01.2023, станом на 17.09.2024 становить 55820 грн, яка складається з: 20000 грн - тіло кредиту та 35820 грн нараховані проценти відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 16.01.2023 по 17.09.2024 (включно). Розмір заборгованості підтверджується також Карткою обліку договору (Розрахунок заборгованості) за період з 16.01.2023 по 25.09.2023. 26.09.2023 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" укладено Договір факторингу № 26.09/23-Ф, за умовами якого, ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" передає ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" приймає належні ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" права вимоги до боржників, в тому числі щодо боржника [PERSON] за договором № 6276516 про надання споживчого кредиту від 16.01.2023, що доводиться також актом прийому - передачі Реєстру Боржників від 26.09.2023 за договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 та актом прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному виді за договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023. 31.07.2024 між ТОВ "Ф "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено Договір факторингу №31.07/24-Ф,за умовами якого, ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" передає ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» приймає належні ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" права вимоги до боржників, в тому числі щодо боржника [PERSON] за договором № 6276516 про надання споживчого кредиту від 16.01.2023, що доводиться також актом прийому - передачі Реєстру Боржників від 31.07.2024 за договором факторингу №31.07/24-Ф від 31.07.2024 та актом прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному виді за договором факторингу №31.07/24-Ф від 31.07.2024. Таким чином, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» наділено правом вимоги до відповідача за договором позики № 6276516 від 16.01.2023. Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Щодо форми правочину та його змісту. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626, 628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом - шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Щодо виконання зобов`язання. За загальним правилом, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст. 526,527,530 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Приписами ч. 2 ст. 615 ЦК України визначено: одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Щодо належності Паспорта споживчого кредиту до письмової форми договору. Незважаючи на те, що законодавцем передбачена можливість фіксування правочину в кількох документах, які текстуально відтворюють волю сторін, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказана правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Щодо відступлення права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що в Договорі № 6276516 про надання споживчого кредиту від 16.01.2023, укладеному між відповідачем та первинним кредитором визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредиту, розмір відсотків, загальні витрати за кредитом, строк дії договору. Також встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору, кредитні кошти були перераховані відповідачу. Останній не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами за надання кредиту - не сплатив, заборгованість погашена не була. Таким чином, позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Також встановлено судом набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором кредиту № 6276516 від 16.01.2023. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що він в електронному режимі підписував договір про споживчий кредит, отримував кредитні кошти та користувався ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надав. Таким чином, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. З урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Як зазначено у ч.4 ст. 136 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, що понесена позивачем надано: договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024, акт приймання передачі виконаних послуг № 6276516, детальний опис робіт № 6276516 від 17.09.2024. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112). Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги представника позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» судових витрат, що понесені на правову допомогу. Розмір витрат, про стягнення яких просить заявник, на думку суду, є завищеним щодо іншої сторони спору, а тому, зважаючи на те, що дана цивільна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, а отже є справою незначної складності, обсяг наявних у ній матеріалів є не великим, підготовка документів у даній справі не потребувала значного часу та великого обсягу аналітичної роботи, у справі, з особистою участю представника позивача, не відбулось жодного судового засідання, а тому зменшення судом суми відшкодування витрат на правничу допомогу до 5000 гривень відповідатиме принципу розумності та реальності витрат.

Outcome: partial