Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

08 серпня 2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача надміру виплачену пенсію у зв`язку із втратою годувальника за період з 13.02.2018 по 30.04.2020 року в сумі 41\~386,71 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] було призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника. позивачем було проведено перевірку пенсійної справи відповідача, за результатами якої було встановлено, що страховий стаж відповідача склав 12 років 4 місяці 10 днів, що не є недостатнім для отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст. ст. 26, 36 Закону №1058. Тому рішенням від 27.04.2020 №89/2 відповідачу припинено виплату пенсії до з`ясування обставин. Так, пенсійну справу відповідача приведено у відповідність, у зв`язку із чим Головним управлінням надміру виплачено відповідачу пенсію у зв`язку із втратою годувальника за період з 13.02.2018 по 30.04.2020 на загальну суму 41\~386,71 грн. Позивач вказує, що відповідачу було направлено лист від 25.03.2021 року, яким було повідомлено про причини виникнення переплати, її розмір та порядок повернення, проте відповідач переплату не відшкодувала. З огляду на зазначене, позивач посилаючись на вимоги статтей 1166, 1212, 1215 ЦК України просить стягнути з відповідача на його користь надміру виплачену пенсію. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.08.2024 року відкрито провадження по даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального провадження. складу суду. У судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх з позивачем участі. Відповідач надав до суду відзив у якому зазначив, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина першої статті 5 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів частини першої статті 81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] , призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Згідно розрахунку переплати пенсії, у лютому 2018 року відповідачу виплачено 829,71 грн одноразово, з березня 2018 по листопад 2018 року виплачено 1\~452,00 грн щомісячно, з грудня 2018 року по червень 2019 року виплачено 1\~497,00 грн щомісячно, з липня 2019 року по листопад 2019 року виплачено 1\~564,00 грн щомісячно, з грудня 2019 року по березень 2020 року виплечено 1\~638,00 грн щомісячно, у квітні 2020 року виплачено 2\~638,00 грн одноразово. Позивач вказує на те, що переплата утворилася у зв`язку із недостатньою кількістю страхового стажу, який надає прав на призначення пенсії в разі втрати годувальника. Тому сума переплати підлягає поверненню відповідачкою. Згідно розрахунку про розмір призначеної та фактично отриманої доплати пенсії [PERSON] за період з лютого 2018 року по квітень 2020 року сума переплати складає 41 386 грн 71 коп. З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2021 року позивачем, з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача направлений лист в якому їй повідомлено про переплату пенсії за період з 13 лютого 2018 року по 30 квітня 2020 року в розмірі 41\~386,71 грн. Також повідомлено про необхідність повернути ці кошти. Відповідно до приписів частини першої ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною другою статті 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частина третя статті 1212 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-ІV). Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно зі\~статею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Частина перша статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо). Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що повернення надміру виплаченої пенсії є можливим, у разі якщо така пенсія призначена на підставі поданих особою документів, які містять явно неправдиві відомості та/або неподання необхідних відомостей. З матеріалів цієї справи слідує, що переплата пенсії у позивача утворилася у зв`язку із недостатністю страхового стажу, який є необхідним для призначення пенсії у разі втрати годувальника, обрахунок якого здійснювався позивачем. Будь-яких доказів щодо зловживань зі сторони відповідача, які б мали наслідком призначення їй цієї пенсії, матеріали справи не містять. Щодо посилання позивача на надмір виплаченої пенсії відповідачу, то суд зазначає таке. Можливість повернення надміру виплаченої пенсії у разі наявності рахункової помилки передбачена ст. 1215 ЦК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», лічильна помилка - помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. З матеріалів справи вбачається, що надмірна виплата відповідачу пенсії утворилася внаслідок невірного, помилкового висновку позивача про наявність підстав для призначення відповідачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника (не достатньо страхового стажу). При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів наявності арифметичних помилок під час визначення розміру суми пенсії, яка підлягає до виплати відповідачу та/чи дворазового її нарахування за один і той же період, тощо. У пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року вказано на те, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів наявність визначених законодавством підстав для стягнення з відповідачки надміру виплаченої суми пенсії. За такого в задоволенні позовних вимог слід відмовити. З огляду на приписи частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed