Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.05.2023 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2039729005. Згідно з п.1.1. кредитного договору, кредит видається у розмірі 29\~000,00 грн.. Відповідно до п.1.1. кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту 26.05.2026 р.. Строк на який надається Кредит визначено Графіком платежів. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: Фіксована процентна ставка у розмірі 20,00 % річних. Згідно з п. 1.3. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання виконав повністю. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує належним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.08.2024 року становить 25\~196,29 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 22\~931,44 грн., заборгованість за відсотками\~ 2\~264,85 грн.. 18.07.2024 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, проте заборгованість відповідачем погашена не була. Враховуючи викладене, позивач просить суд, стягнути з [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №2039729005 від 26.05.2023 року у розмірі 25\~196,29 грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.. Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року відкрито провадження по справі. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26 травня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2039729005, згідно з умовами якого АТ «ОТП БАНК» надав відповідачу кредит у розмірі 29\~000,00 грн. на загальні споживчі цілі. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту 26.05.2026р.. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 20,00 % річних. Згідно п. 1.3. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору № 2039729005 від 26.05.2023 року Графіку Платежів та Розрахунку загальної вартості кредиту зазначено детально строк кредиту, загальна вартість кредиту, реальна річна процентна ставка, сума платежу за розрахунковий період. На виконання умов кредитного договору №2039729005 від 26.05.2023р., АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, кошти надав, що підтверджується меморіальним ордером №36890717 від 26.05.2023р.. Згідно з Розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2039729005 заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі становить 25\~196,29 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 22\~931,44 грн., заборгованість за відсотками - 2\~264,85 грн.. 18.07.2024 року представник позивача АТ «ОТП Банк» направив відповідачу [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості №4702/2024. Втім, заборгованість відповідачем сплачено не було. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даний договір відповідачем в установленому порядку не оспорений, отже, зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню. Доказів щодо неотримання відповідачем коштів не надано, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено істотне порушення договору з боку відповідача, також сам відповідач позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, тому суд приходить до висновку, що позов АТ «ОТП БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved