Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду, через адвоката Михайленка Д.В. (ордер, свідоцтво а.с.88,), з позовом до Державного спеціалізованого підприємства (далі -ДСП) «Об`єднання «РАДОН» та [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, в якому просив суд стягнути з відповідача ДСП «Об`єднання «РАДОН» матеріальну шкоду у розмірі 189 234,59 грн, 4 000,00 грн витрат за оцінку розміру завданих збитків; стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог. На обґрунтування позову позивач вказує, що 10 травня 2024 року о 15:20 в м. Києві на вул. Степана Рудницького, буд. 6, з вини водія [PERSON] , який керував транспортним засобом «Renault Lodgy», державний номерний знак (далі - д.н.з) [NUMBER] , який належить ДСП «Об`єднання «РАДОН», сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Suzuki New SХ4», д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2024 року (справа № 752/10862/24) у даній ДТП водія [PERSON] було визнано винним. АТ «Страхова компанія «АРКС» здійснила позивачу страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 грн. На замовлення позивача суб`єкт оціночної діяльності - ФОП Мельник І.А. провів оцінку збитку, завданого внаслідок ДТП. Згідно звіту № 028-24 про розмір матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Suzuki New SХ4», д.н.з. [NUMBER] , становить 349 234,59 грн. Вказує, що враховуючи те, що позивачу здійснено страхове відшкодування, то з відповідача ДСП «Об`єднання «РАДОН» підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і регламентною виплатою, що становить 189 234,59 грн (349 234,59 - 160 000,00). Моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 20 000,00 грн, яку просить стягнути з відповідача [PERSON] , мотивуючи тим, що в наслідок ДТП позивач тривалий час не міг користуватися своїм автомобілем, що призвело до втрати нормального звичайного способу життя, ним витрачалось більше часу на пересування, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач вказує про очікування додаткових витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с.98,99). Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року відкрито розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с.116,117). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ДСП «Об`єднання «РАДОН» про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб (а.с.152-154). 30 грудня 2024 року представник відповідача ДСП «Об`єднання «РАДОН» Дуда В.В. (а.с.126) подав відзив на позовну заяву, в якому ставиться питання про відмову з позові. У відзиві вказується, що позивачем не надано довідки патрульної поліції, в якій було б зазначено вичерпний перелік пошкоджень транспортних засобів, які виникли внаслідок ДТП. У наданій позивачем схемі місця ДТП вказано лише загальні пошкодження: передня частина з правої сторони, праве переднє колесо. При проведенні оцінки вартості збитку, оформленої звітом, був відсутній уповноважений представник ДСП «Об`єднання «РАДОН». Оцінювачем не використовувалась довідка про ДТП, що видається підрозділами патрульної поліції відповідно до Порядку видачі довідки про ДТП, затвердженого наказом МВС України від 10 січня 2022 року № 4 або будь-який інший документ, складений працівниками поліції. Вказується, що у ремонтній калькуляції № 8832, що є складовою звіту, оцінювачем вказано, що до визначених ним цін додано 20% ПДВ, проте вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ стягується судом після надання документів про такі витрати. Позивач не надав доказів проведення відновлювальних ремонтних робіт. Вказується, що позивачем не наведено обґрунтування вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, не долучено до справи детального опису послуг, наданих адвокатом (а.с.125-134). 02 січня 2025 року представник позивача - адвокат Михайленко Д.В. подав відповідь на відзив на позовну заяву. У відповіді вказується, щодо на звороті схеми ДТП вказано пошкодження транспортних засобів, що відображено працівниками поліції при складанні схеми. Довідка про ДТП правоохоронними органами видається на підставі запитів страховика або Моторному транспортному страховому бюро України. Вказується, що твердження у відзиві стосовно того, що звіт про оцінку вартості збитків складено без участі представника відповідача є безпідставними, оскільки відповідно до п.5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), у разі потреби здійснюється виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ. Відповідачем не доведено наявність суперечності між пошкодженнями, що зафіксовані у схемі ДТП, та які було виявленого оцінювачем у звіті. Стосовно витрат на правничу допомогу, пояснив, що відповідно до ст.141 ЦПК України докази щодо витрат на правничу допомогу додаються протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення (а.с.135-141). За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача [PERSON] направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які двічі повернулися з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач [PERSON] не скористався правом подачі відзиву на позову заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2024 року (справа № 752/10862/24) встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 853469 від 10 травня 2024 року, [PERSON] 10 травня 2024 року о 15:20, керуючи транспортним засобом «Renault Lodgy», д.н.з [NUMBER] , в м. Києві на вул. Степана Рудницького, буд. 6, на перехресті, при повороті ліворуч не надав перевагу у русі транспортному засобу «Suzuki New SХ4», д.н.з. [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок чого водій [PERSON] скоїв зіткнення з даним транспортним засобом, що призвело до їх механічних пошкоджень. Судом встановлено, що водій [PERSON] порушив п.16.13 ПДР України, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено штраф у розмірі 850,00 грн (а.с.13-20). У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У позовній заяві позивач зазначає, що АТ «Страхова компанія «АРКС» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 грн, що також вбачається з платіжної інструкції № 1062096 від 05 червня 2024 року з призначенням платежу: згідно акту № ARX4147168 (а.с.82). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «Suzuki New SХ4», д.н.з. [NUMBER] , дата реєстрації - 02 травня 2019 року (а.с.43). Відповідно до довідки № 31/3364АЗ-34200-2024 від 20 листопада 2024 року Головного сервісного центру МВС України, власником транспортного засобу «Renault Lodgy», д.н.з [NUMBER] , є ДСП «Об`єднання «РАДОН», первина реєстрація 30 грудня 2021 року (а.с.104). За матеріалами справи, на замовлення позивача, відповідно до договору № 028-24 від 22 травня 2024 року (а.с.80), оцінювачем - ФОП І.А. Мельник (свідоцтво, посвідчення, кваліфікаційне свідоцтво, сертифікат, а.с. 39-42) досліджено пошкоджений транспортний засіб «Suzuki New SХ4», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до наданого стороною позивача Звіту № 028-24 від 25 травня 2024 року про розмір вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Suzuki New SХ4», д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту, з врахуванням ПДВ, а також вартість матеріального збитку КТЗ «Suzuki New SХ4», д.н.з. [NUMBER] , складає 349 234,59 грн. Огляд колісного транспортного засобу «Suzuki New SХ4», д.н.з. [NUMBER] , проведено оцінювачем 22 травня 2024 року (а.с.26-79). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Як зазначено у п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 11.2003 № 145/5/2092 (далі - Методика), Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. Щодо доводів представника відповідача ДСП «Об`єднання «РАДОН» про допущені оцінювачем порушення при складанні звіту, зокрема огляд пошкодженого автомобіля «Suzuki New SХ4», д.н.з. [NUMBER] , відбувався за відсутності представника відповідача, суд зазначає, що згідно з п. 5.2 вказаної Методики лише у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. За таких обставин, вбачається, що присутність під час огляду автомобіля заінтересованих осіб не є обов`язковою та їх відсутність не перешкоджає проведенню огляду та оцінки, а тому доводи сторони відповідача стосовно неналежності звіту позивача як доказу у справі не знайшли свого підтвердження. Відповідач не був позбавлений можливості ініціювати проведення спільного чи власного дослідження вартості збитку, завданого транспортному засобу внаслідок ДТП. З огляду на наведене, суд вважає за можливе покласти в основу рішення при визначенні розміру майнової шкоди Звіт № 028-24 від 25 травня 2024 року, оскільки звіт кореспондується з іншими доказами по справі та не суперечить їм. При цьому, оцінювач у заяві (а.с.38) зазначив, що оцінка проведена на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні», він діяв неупереджено та об`єктивно, обмежень до виконання оцінки та зацікавленості у результатах оцінки він не мав. Наданий позивачем звіт відповідає вказаним вимогам закону та підзаконних нормативно-правових актів. Будь-яких належних та допустимих доказів на його спростування стороною відповідача не надано. Також, як вбачається, схема ДТП підписана винною особою [PERSON] без зауважень (а.с. 21-22). За матеріалами справи представником відповідача не оспорюється, що [PERSON] , який є винним у даній ДТП, є працівником ДСП «Об`єднання «РАДОН». Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом, підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до чистини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту З частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. З урахуванням викладеного та вказаних норм права позивачу має бути відшкодована відповідачем майнова шкода, заподіяна її працівником. Для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини працівника відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування (160 000,00 грн), то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17. Разом з тим, пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20 У матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження факту оплати проведеного позивачем ремонту. У ремонтній калькуляції, яка є додатком до Звіту № 028-24 від 25 травня 2024 року, та на підставі якої оцінювачем було зроблено дослідження, вартість запасних частин була розрахована з урахуванням податку на додану вартість (а.с. 49-55). Таким чином, розмір шкоди у спірних правовідносинах у даній справі, який підлягає стягненню з відповідача ДСП «Об`єднання «РАДОН», має визначатися виходячи з вартості запасних частин, які підлягають заміні під час відновлювального ремонту автомобіля, без урахування ПДВ, з додаванням до визначеної суми вартості ремонтно-відновлювальних робіт та за вирахуванням з отриманого значення суми, яка була сплачена страховою компанією. За таких обставин, ураховуючи відсутність документального підтвердження факту оплати ремонту належного позивачу транспортного засобу, суд дійшов висновку про зменшення вартості матеріального збитку на суму податку на додану вартість на запасні частини відповідно до розрахунку, наведеного у Звіті № 028-24 від 25 травня 2024 року, а саме до 301 106,60 грн. Таким чином, з відповідача ДСП «Об`єднання «РАДОН» на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 141 106, 60 грн (301 106,60 грн - 160 000,00 грн). Відтак, факт порушення прав позивача знайшов підтвердження матеріалами справи, тому з відповідача ДСП «Об`єднання «РАДОН» на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода у сумі 141 106,60 грн. Отже, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] у розмірі 20 000,00 грн, суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частинами 2-4 цієї норми визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 09 квітня 2024 у справі № 584/947/20 «За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань. На обґрунтування завданої моральної шкоди, позивач вказує що в наслідок ДТП тривалий час він не міг користуватися своїм автомобілем, що призвело до втрати нормальних звичайного способу життя, витрачалось більше часу на пересування, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги до відповідача [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоду у розмірі 10 000,00 грн, що справедливим і розумним, виходячи з обставин страви. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача ДСП «Об`єднання «РАДОН» витрат у розмірі 4 000,00 грн за складання оцінювачем звіту, які, як вказує позивач, він поніс, слід вказати, що доказів стосовно такої обставини суду не надано. У додатку до позовної заяви позивач вказує платіжну інструкцію № 1062096 від 05 червня 2024 року, але така платіжна інструкція стосується виплати страхового відшкодування у розмірі 160 000,00 грн (а.с.82). Також позивачем надано платіжну інструкцію щодо оплати за надання правничої допомоги (а.с.87). Позивачем надано копію Договору № 028-24 від 22 травня 2024 року, укладеного позивачем з оцінювачем ФОП Мельником І.А. , та Акту виконаних робіт до нього від 25 травня 2024 року. В акті зазначена вартість робіт за складання звіту, яка визначена у розмірі 4 000,00 грн (а.с.81). Інших доказів на підтвердження сплати позивачем витрат у розмірі 4 000,00 грн за складання звіту суду не надано, у зв`язку з чим вимога про стягнення витрат за складання звіту про розмір матеріального збитку задоволенню не підлягає. Отже, в силу вимог ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи наведене, дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши на користь позивача з відповідача ДСП «Об`єднання «РАДОН» 141 106, 60 грн на відшкодування майнової шкоди та з відповідача [PERSON] 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 132,40 грн (а.с.95), позовні вимоги задоволено судом на 70,86 % від загальної суми позовних вимог - 213 234,59 грн. Часткове задоволення позовних вимог до відповідача ДСП «Об`єднання «РАДОН» становить 73,02 % від заявлених до цього відповідача вимог; часткове задоволення позовних вимог до відповідача [PERSON] становить 50% від заявлених до нього вимог. Відтак суд присуджує стягнути з відповідача ДСП «Об`єднання «РАДОН» на користь позивача судовий збір в сумі 1 411,02 грн, з відповідача [PERSON] - в сумі 100,01 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial