Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] третя особа: державний нотаріус Восьмої київської державної нотаріальної контори Осипенко Поліна Василівна про усунення від права на спадкування посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцем за законом якого є позивач та відповідач. Померлий був особою похилого віку, часто хворів, останні роки не міг самостійно себе обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги, не міг вільно самостійно пересуватися. Доглядом, забезпеченням його ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням по мірі можливостей займався позивач. Про безпорадний стан померлого було відомо відповідачці, яка проживала в Києві, проте жодного разу не приїжджала до батька і не мала наміру надавати йому будь-якої матеріальної чи іншої допомоги. Лише після смерті [PERSON] , відповідач подала заяву про прийняття спадщини у вигляді частини квартира [ADDRESS] . Неправомірні дії відповідача призвели до захворювання та стали причиною смерті його брата [PERSON] . Його брат неодноразово намагався зустрітись зі своєю дочкою, однак вона ігнорувала благання спадкодавця про допомогу. [PERSON] перебував в безпорадному стані, оскільки міг пересуватися тільки по квартирі за допомогою «ходунків» і не міг ні самостійно приготувати собі їжу, не вийти з квартири придбати ліки та продукти, ні забезпечити умови свого життя, тому потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування. Таку допомогу надавав померлому він. Відповідач, будучи дочкою померлого, замість того, щоб надавати батькові допомогу, яку вона могла надавати, навпаки, в образливій формі самоусунулась від будь-якого спілкування з померлим. Отже, зважаючи на негідну поведінку відповідача про відношенню до свого батька (спадкодавця), не надання йому допомоги, яку той потребував через хворобу, образливе ставлення, внаслідок чого останній через перенесене душевне хвилювання фактично і помер, вважає, що відповідач має бути усунена від обов`язкової частки у спадщині [PERSON] . Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2024 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та витребувано копію спадкової справи. 09.12.2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» представником відповідача подано відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та долучений до матеріалів справи. З відзиву вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач погано ставилась до свого батька, не навідувала його та не брала участі в його утриманні, тому не має права претендувати на майно померлого батька. З вищезазначеними висновками позивача погодитись не можливо, оскільки після смерті свого батька [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина де спадкоємцем за законом була його донька, тобто відповідач по справі. Відповідач, протягом 6 місяців після відкриття спадщини на спадкове майно - ? частка квартири [ADDRESS] , подала заяву до нотаріуса з наміром прийняти спадщину за законом, як того вимагає законодавство. Позивач, має намір заволодіти майном відповідача та на словах стверджує про те, що неправомірні дії відповідача призвели до смерті її батька. Однак, жодних підтверджуючих документів, медичних висновків та інше, які б доказували, що відповідач довела до смерті свого батька відсутні. Своїми твердженням позивач звинувачує відповідача в злочині, моральному чи фізичному насиллі, тортури, які нібито застосовувала відповідач по відношенню до свого померлого батька. Крім надуманих звинувачень позивача, позовна заява не підтверджена жодними доказами. Відповідач ніколи не вчиняла дій, які б загрожували здоров`ю її батьку. Крім того, будучи хворим та у випадку вчинення неправомірних дій стосовно нього, батько відповідача міг звернутись до правоохоронних органів та до лікарів, де б було встановлено неправомірні чи злочинні дії відповідача, однак цього не було. Відповідач спілкувалась з батьком та дбала про нього, можливо не в такій кількості, як собі уявляє позивач чи хотів би позивач, але брала участь у його утримані, за необхідністю. Позивач, намагаючись заволодіти часткою житла відповідача, що дісталась їй від померлого батька подав до суду штучно створений позов, без доказової бази, вчинюючи наклеп на відповідача та паплюжить її чесне ім`я. Ухвалою Дніпровського районного суджу м. Києва від 28.01.2025 року закрито підготовче провадження. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . В судовому засіданні відповідач та її представник позов не визнали та просять суд відмовити в задоволенні позову та вирішити питання про судові витрати. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, його представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 1309, що підтверджується копією свідоцтва про смерть видане 27.06.2023 року виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ). Після смерті померлої відкрилась спадщина, яка складається з 1/ 2 частини квартира [ADDRESS] . Заповіт за життя померлий не залишив. Позивач - [PERSON] - є рідним братом померлого, відповідач - [PERSON] - є дочкою померлого, що підтверджується матеріалами спадкової справи. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 31.08.2023 року [PERSON] , який є братом померлого [PERSON] , подав до Восьмої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім нього, 29.09.2023 року заяву про прийняття спадщини подала дочка [PERSON] - [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Восьмої київської державної нотаріального контори від 01.02.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] брата [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] ,у зв`язку з наявністю спадкоємців першої черги. Вирішуючи спір суд приходить до наступних висновків. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19). Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Звертаючись до суду із позовом позивач зазначає, що [PERSON] повинна бути усунена від права на спадкування, оскільки померлий був особою похилого віку, часто хворів, останні роки не міг самостійно себе обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги, не міг вільно самостійно пересуватися. Відповідач не надавала померлому не надавала допомоги, яку той потребував через хворобу, образливе ставлення, внаслідок чого останній через перенесене душевне хвилювання фактично і помер. Разом з тим, незважаючи на покладений саме на позивача, обов`язок доказування факту наявності обставин, передбачених ст. 1224 ЦК України, які слугують підставами для усунення спадкоємця від права на спадкування, позивач не надав жодних належних, допустимих та безспірних доказів перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреби спадкодавця у наданні допомоги відповідачем, звернення до відповідача прохання (вимоги) про надання матеріальної чи моральної допомоги та при цьому, свідомого ухилення відповідача, як доньки спадкодавця, від надання спадкодавцеві такої допомоги, шляхом відмови чи ігнорування таких вимог, доказів щодо можливості її надання. Покликаючись на тяжкий стан здоров`я померлого [PERSON] , позивач впродовж всього часу перебування справи на розгляді у суді не представив жодної медичної документації спадкодавця на підтвердження його посилань. Окрім цього, не було надано доказів встановленого факту ухилення [PERSON] від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця. Зі змісту спадкової справи вбачається, що в довідці про причини смерті [PERSON] причиною смерті зазначено - механічна асфіксія внаслідок утоплення в воді. В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] , який перебуває в дружніх стосунках з позивачем з дитинства, суду повідомив. Померлий був інвалідом з дитинства, шкутильгав на ногу та хворів на епілепсію. В квартирі проживав один. Допомоги від дочки померлий не мав, йому допомагав він з дружиною та брат померлого. Померлий постійно їздив на рибалку, це було його хобі. В день смерті [PERSON] сам поїхав на рибалку на велосипеді та утонув. В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] , який товаришував з батьком позивача з 1990 року, суду повідомив. В будинок по [ADDRESS] він вселився в 1986 році. З померлим особистих відносин не мав. Про те, що померлих хворів він знав, але померлий йому особисто нічого не розповідав. Останній раз померлого бачив приблизно 5 років назад. В судовому засідання позивач особисто суду пояснив, що його померлий брат не був лежачою особою, він був не пристосований до життя, після смерті їх батьків він приходив та допомагав братові. Померлий часто їздив на велосипеді на рибаку, де останній раз і утонув. Так, для усунення від права на спадкування за законом необхідно довести, що спадкодавці за життя зверталися до особи з проханням про допомогу, догляд та утримання, від чого особа свідомо ухилялась. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача. Наведені висновки містяться, зокрема у постанові КЦС ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 205/4674/19. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відтак, за відсутності факту розпорядження спадкодавцем належним йому майном іншим чином та необґрунтованості винної поведінки [PERSON] та жодної із обставин, визначених статтею 1224 ЦК України як підстав для усунення від права на спадкування, відповідач [PERSON] , як дочка померлого є спадкоємицею першої черги за законом. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. На виконання вимог ст. 77, 79, 80, 81 ЦПК України, позивачем не надано до суду належних, достовірних та достатніх доказів, з яких можливо встановити що померлий [PERSON] потребував допомоги саме від відповідача [PERSON] , був в безпорадному стані, а остання, у свою чергу, умисно ухилялася від надання такої допомоги, що могло бути підставою для усунення їх від права на спадкування. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства, де позивач звернувся за захистом своїх прав,

Outcome: approved