Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - Столітній М.М. звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 08.07.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний \~ \~ \~ \~ договір № 5753551 про надання споживчого кредиту. Вказаний кредитний договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в стому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року. Відповідно до умов кредиту, сума кредиту складає 14\~400, 00 гривень , строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати відсотків кожні 30 днів, детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Кредитні кошти відповідачу перераховано за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську карту. Укладаючи кредитний договір сторони домовилися про нарахування відсотків на наступних умовах: стандартна відсоткова ставка становить 1, 99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. 07.08.2022 року відповідач не здійснив оплату відсотків згідно графіку та не повернув тіло кредиту. 30.09.2022 року відповідач здійснив частково оплату відсотків на рахунок кредитора в розмірі 760 гривень, 20.02.2023 року відповідач здійснив частково оплату відсотків на рахунок кредитора в розмірі 260 гривень. Позивачу нараховано відсотки за 60 днів (07.10.2022 05.12.2022) в межах строку договору, а саме: 14\~400 грн. * 1, 99 % = 286, 56 грн. * 60 календарних днів = 17\~193, 6 гривень. 25.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» як клієнт, та позивачем, як фактором було укладено договір факторингу № 25.09./23/ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Відповідно до п. 1.1. договору факторингу за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (клієнта) (ціна продажу) за плату; а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийдму-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора (позивача) права Вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. За таких обставин до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до договору факторингу № 25.09/23-ф від 25.09.2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі заборгованості за кредитним договором відповідача, що складає 14\~400, 00 гривень тіло кредиту, сума відсотків за користування кредитом 24\~770, 4 гривень, всього на загальну суму 39\~170,4 гривень. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем складає: 14\~400, 00 гривень тіло кредиту; 24\~770, 4 гривень нараховані відсотки; 17\~193, 6 гривень нараховані позивачем відсотки за 60 календарних днів, в всього на загальну суму 56\~364, 00 гривень. Крім того представника позивача просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10\~000, 00 гривень, мотивуючи наступним. Відповідно до умов Договору про надання правової (правничої) допомоги № 17/07 2024 від 17 липня 2024 року, укладеного між [PERSON] та Товариством обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», викладених і п. 4.4., факт наданих послуг підтверджується Актом прийому-передачі виконани робіт (наданих послуг). Сторонами також були погоджені умови оплати зазначеним Договором, відповідно до п..4.6 Клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду законної сили. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2024 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи. Однак, у наданий судом строк відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 08.07.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний \~ \~ \~ \~ договір № 5753551 про надання споживчого кредиту. Вказаний кредитний договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в стому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року. 25.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» як клієнт, та позивачем, як фактором було укладено договір факторингу № 25.09./23/ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем складає: 14\~400, 00 гривень тіло кредиту; 24\~770, 4 гривень нараховані відсотки; 17\~193, 6 гривень нараховані позивачем відсотки за 60 календарних днів, в всього на загальну суму 56\~364, 00 гривень. 17.12.2024 року від представника позивача надійшла заява про зміну назви учасника справи з ТОВ « ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК Фінстраст Капітал». Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1ст. 141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою\~статті 137 ЦПК\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою\~статті 137 ЦПК\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Враховуючи, що ціна позову становить 56 364, 00 гривень, а представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10\~000, 00 гривень, суд приходить, що висновку, що сума витрат на правову допомогу є не обґрунтованою та не пропорційною до предмета спору з урахуванням ціни позову. За таких обставин розмір витрати на правову допомогу доцільно визначити в розмірі 3000, 00 гривень.

Outcome: approved