Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Представник позивача посилався на те, що [PERSON] , шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») уклали договір позики № 79777797 від 11.02.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») уклали договір про надання споживчого кредиту № 7618573 від 24.02.2024. Внаслідок неналежного виконання умов вказаних договорів у [PERSON] наявна заборгованість на загальну суму 45 450 грн. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за договорами, укладеними з [PERSON] , та має право на отримання суми боргу відповідача в судовому порядку. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором позики № 79777797 від 11.02.2024 та кредитним договором № 7618573 від 24.02.2024 в сумі 45 450 грн. Ухвалою від 29.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. За змістом позовної заяви просила розглянути справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено, що 11.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 75704 укладено договір позики № 79777797. Відповідно до умов такого договору відповідач отримав кредит в сумі 8500 (п. 2.1 договору) на строк 120 днів (п. п. 2.2, 4) зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 2,5 % на день користування позикою (п. 2.3). Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору станом на 08.06.2024 у [PERSON] є заборгованість за основною сумою позики в сумі 8500 грн та процентами за користування коштами в сумі 25500 грн. Проценти нараховані в межах строку дії договору. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] за договором позики № 79777797 у зазначеному вище розмірі заборгованості відповідача. Такі встановлені судом обставини підтверджуються договором позики № 79777797 від 11.02.2024, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, розрахунками заборгованості за договором позики № 79777797 від 11.02.2024, договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, додатковою угодою № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 28.07.2021, додатковою угодою № 29 до договору факторингу № 14/06/21 від 20.06.2024, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 14/06/21 від 20.06.2024, витягом з реєстру боржників до договором факторингу № 14/06/21 від 20.06.2024 (а. с. 11-16, 67-69). 24.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором С9837 укладено договір про надання споживчого кредиту № 7618573. Відповідно до умов такого договору відповідач отримав кредит в сумі 2500 грн (п. 1.3) на строк 360 днів (п. 1.4) зі сплатою процентів за зниженою процентною ставкою 1,65% в день та за стандартною процентною ставкою 2,20 % в день (п. 1.5.1, 1.5.2) та сплатою штрафу (п. 6.4). Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору станом на 27.09.2024 у [PERSON] є заборгованість за основною сумою позики в сумі 2500 грн, процентами за користування коштами в сумі 6600 грн та нарахована позивачем заборгованість за пенею та штрафом в сумі 2350 грн. Проценти нараховані в межах строку дії договору. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 7618573 у зазначеному вище розмірі заборгованості відповідача. Такі встановлені судом обставини підтверджуються договором про надання споживчого кредиту № 7618573 від 24.02.2024, додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 7618573 від 24.02.2024, паспортом споживчого кредиту, розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 7618573 від 24.02.2024, договором факторингу № 27092024 від 27.09.2024, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27092024 від 27.09.2024, витягом з реєстру боржників до договором факторингу № 27092024 від 27.09.2024, довідкою сервісу онлайн платежів ТОВ «Пейтек Україна» від 02.10.2024 (а. с. 23-40, 71-72). За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договори між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладені в електронному вигляді. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредиторів подав заявки на отримання кредитів за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредитів, після чого кредитори надсилали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразові ідентифікатори у вигляді смс-коду, які відповідач використав для підтвердження підписання кредитних договорів. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитні договори не були би укладені сторонами. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення такого договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Враховуючи погодження сторонами умов кредитних договорів, фактичне надання позичальнику кредитних коштів та встановлену судом суму боргу за відповідними договорами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договорами, яка складається з тіла кредиту та нарахованих відсотків, на загальну суму 43 100 грн. Що стосується стягнення суми заборгованості за пенею, штрафом за договором про надання споживчого кредиту № 7618573 від 24.02.2024 суд зазначає наступне. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2024 року в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був продовжений. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). З огляду на воєнний стан в Україні штраф, який нарахована за договором про надання споживчого кредиту № 7618573 від 24.02.2024, не підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд зауважує, що сплата пені за вказаним договором не передбачена. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № 87975 від 15.11.2024 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам. Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, складає 2871,44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial