Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

В позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором №010/1277/82/977801 від 11.01.2021 року в розмірі 50620 грн. 59 коп. та судові витрати у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.01.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/1277/82/977801, відповідно до якого кредитодавець відкрив картковий рахунок та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 40000 грн. з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000 грн., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту. Датою початку кредитування є 11.01.2021 року з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 11.01.2025 року. Факт надання позичальнику кредитних коштів підтверджується копією виписки по рахунку. Відповідно до умов договору, кредит надається з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб. Строк кредиту становить 48 місяців починаючи з 11.01.2021 року по 11.01.2025 року. Встановлена фіксована процентна ставка - 48,0% річних. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договору відповідач припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. 20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, в тому числі і за договором №010/1277/82/977801 від 11.01.2021 року, укладеним між відповідачем та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким становить 50620,59 грн, з яких: 48760,99 грн. сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 1859,60 грн. сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок нового кредитора. 22.06.2023 року позивач направив відповідачу Досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань, проте станом на подання позову вказана досудова вимога відповідачем не виконана, в зв`язку з чим позивач звертається до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Зазначив, що в судовому засіданні представником було надано суду для дослідження оригінали документів. Звертає увагу суду на те, що згідно особового рахунку відповідача видно, що він користувався коштами банку. Відповідач не звертався до поліції щодо шахрайства в даних правовідносинах. Відповідач проти позову заперечував. Поставив всі документи під сумнів, посилається на відсутність документів первинного бухгалтерського обліку. Вказав, що картку не отримував, кошти кредитні не отримував, кошти за кредитом не сплачував. Номер свого мобільного телефону, який прив`язано до кредитного договору, належить йому. Сповіщення на свій телефон він не отримував. Раніше в через банк Аваль він отримував зарплату. Під час дослідження доказів відповідач підтвердив свій підпис в заяві про відкриття карткового рахунку, в паспорті споживчого кредиту. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без участі представника. Судом встановлено, що 11.01.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/1277/82/977801, відповідно до якого кредитодавець відкрив картковий рахунок та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 40000 грн. з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000 грн., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту. Датою початку кредитування є 11.01.2021 року з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 11.01.2025 року. Відповідно до умов договору, кредит надавався з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб. Строк кредиту становить 48 місяців починаючи з 11.01.2021 року по 11.01.2025 року. Встановлена фіксована процентна ставка - 48,0% річних. Взяті на себе зобов`язання за вказаним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] . З вказаної виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. Верховний Суд в постанові від 02.12.2020 року по справі № 161/5267/20 зазначив, що згідно виписки по картковим рахункам позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої зобов`язання щодо їх повернення. Верховний Суд вважає за необхідне вказати, що наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, може підтверджувати заборгованість відповідача за виданим кредитом. Із виписки по рахунку [PERSON] за період з 03.06.2021 року по 20.02.2022 року видно, що [PERSON] користувався кредитним лімітом, встановленим на картковий рахунок. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №010/1277/82/977801\~від 11.01.2021\~року, складеного АТ «Райффайзен Банк», заборгованість [PERSON] становить 50620,59 грн, з яких: 48760,99 грн. сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 1859,60 грн. сума заборгованості за відсотками. 20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Права вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотного викупу. Загальна вартість Портфеля заборгованості у розмірі 4206626,56 грн сплачена ТОВ «ФК «Сіті Фінанст» на користь АТ «Райффайзен Банк» за платіжною інструкцією № 70 від 23.01.2023 року. Відповідно до реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, в тому числі і за кредитним договором №010/1277/82/977801 від 11.01.2021 року, укладеним між позичальником [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк Аваль». З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 11 січня 2021 року [PERSON] власноруч було підписано заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», у якій процентна ставка зазначена. Також 11 січня 2021 року ним власноруч підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», в якій узгоджено відсотки за користування кредитними коштами. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що 11.01.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про відкриття карткового рахунку та надання кредиту, що підтверджується підписом відповідача у заяві про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» та підписом у паспорті споживчого кредиту. У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування грошовими коштами, розмір і тип процентної ставки - 48 % річних. Розрахунок заборгованості, проведений первісним кредитором до відступлення прав вимог, відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. \~ Доводи\~відповідача про\~те,\~що в\~матеріалах справи\~відсутні докази\~укладання ним\~договору судом\~до уваги\~не беруться,\~так як\~вони спростовуються\~сукупністю зазначених\~вище доказів\~по справі.\~Відповідач підтверджує\~свій \~підписв заяві про відкриття карткового рахунку, в паспорті споживчого кредиту. Відповідач не оспорює, що раніше користувався послугами даного банку. Відповідач надав суду для дослідження і долучив до справи копію заяви про відкриття карткового рахунку від 11.01.2021 року, не звертався до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій з карткою та рахунками, відкритими в банку на його ім`я. Необґрунтованими є твердження відповідача про те, що позивачем не надано будь-яких підтверджуючих доказів перерахування позивачем грошових коштів на його картковий рахунок. Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором. Також доведеною є та обставина, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорах строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Заборгованість відповідача за договором становить 50620 грн. 59 коп. і складається із заборгованості за кредитом в сумі\~48760,99 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 1859,60 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором, а також укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» договір відступлення права вимоги у встановленому законом порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Суд бере до уваги, що [PERSON] був вільним у своєму виборі та мав право або укладати або не укладати кредитний договір на запропонованих йому умовах. При укладенні договору сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, в тому числі щодо його ціни, розміру процентної ставки за користування кредитними коштами (48% річних), порядку надання кредитних коштів. Договір спрямований на настання реальних наслідків. Відповідач не скористався правом відкликання своєї згоди на укладення договору без пояснення причини. Підписавши договір, відповідач цим самим підтвердив своє волевиявлення на укладення договору та згоду з його умовами, заперечень щодо умов оспорюваного договору на момент його укладення відповідач не заявляв та протягом тривалого часу частково виконував умови укладеного договору. Відсотки за користування кредитними коштами нараховані в межах строку дії кредитного договору. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з пункту 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 3\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1400 грн. позивач надав суду:\~\~договір про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023 року, який був укладений між ТОВ «ФК» СІТІ Фінанс» та адвокатом Титаренком В.В., згідно якого адвокат надає клієнту правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим договором; Додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року, в якому зазначено обсяг правничої допомоги та вартість; замовлення № 282 до договору про надання правничої допомоги від 03.01.2024 року, згідно якого клієнт передав в роботу матеріали за договором, в якому боржником є [PERSON] ; акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги з детальним описом послуги, згідно якого загальна вартість робіт склала 1400 грн. Згідно платіжної інструкції ТОВ «ФК «СІТІ Фінанс» було здійснено оплату наданої адвокатом Титаренко В.В. правничої допомоги в розмірі 1400 грн. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у розмірі 1400 грн., суд дійшов до висновку про задоволення вказаних вимог. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума кредитної заборгованості в розмірі 50620,59 грн., а також судові витрати, з яких 3028 грн. - сплачений позивачем судовий збір та 1400 грн. - витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved