Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області (далі відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання за позивачем, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 2,25 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Горностайпільської сільської ради Вишгородського (Іванківського) району Київської області, що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0257319, виданого та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 477 від 20.01.1998 року. Позивач зазначає, що [INFO] помер її дідусь - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 2,25 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходилася на території Горностайпільської сільської ради, Вишгородського (Іванківського) району, Київської області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0257319, виданого та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 447 від 20.01.1998 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, його син (батько позивачки) - [PERSON] , який помер [INFO] . У вересні 2021 року позивачка звернулася до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на земельну частку (пай) після смерті батька [PERSON] , однак у зв`язку з відсутністю сертифіката на земельну частку (пай), нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було надано оригіналу правовстановлюючого документу не земельний пай, у зв`язку з чим позивачка вимушена звертатися з даним позовом до суду. Позивачка зазначає, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку (сертифікат на право на земельну частку (пай)) був втрачений спадкодавцем, про що було подано оголошення до місцевої газети «Трибуна Праці» від 21.11.2024 року (копія додана до позову). Оскільки нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину відносно вищезазначеного нерухомого майна, остання вважає, що її право на спадкування даного майна після смерті батька підлягає судовому захисту. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 20.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 30.01.2025 до суду від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків. 03.02.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригіналу висновку про вартість майна. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 04.02.2025 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 18.02.2025. Позивач у судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив проводити підготовче судове засідання та розгляд даної справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилися, проте подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини: Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку частку (пай), видано та зареєстровано 20.01.1998 сертифікат на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,25 га в умовних кадастрових гектарах гр. [PERSON] , КВ № 0257319, на території Горностайпільської сільської ради, Іванківського району, Київської області, що підтверджується листом відділу в Іванківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 09.06.2021. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області від 18.10.2024 № 29-10-0.331-10018/2-24, за інформацією Сектору № 1 Відділу № 5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області, у наявній в архіві Сектору № 1 Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Горностайпільське» міститься запис про реєстрацію за № 447 від 20.01.1998 сертифікату серії КВ № 0257319 на право на земельну частку (пай) площею 2, 25 га умовних кадастрових гектарів на ім`я [PERSON] . Про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0257319, зареєстрований за № 447 від 20.01.1998, виданий на ім`я [PERSON] , для ведення товарного сільського господарського виробництва розміром 2, 25 га в газеті «Трибуна праці» було розміщено оголошення, що підтверджується копією витягу з газети. Постановою приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області від 27.01.2025, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,25 га в умовних кадастрових гектарах на території Горностайпільської сільської ради Іванківського району Київської області, у зв`язку з ненаданням сертифікату, що підтверджує належність права на земельну частку (пай) [PERSON] . Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Судом встановлено, що 23 червня 2014 року, приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу, заведена спадкова справа № 89/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] . При заведені спадкової справи було зроблено перевірку наявності заповітів, складених [PERSON] та наявність спадкових справ до майна померлого. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позивачка зверталася до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі їй було відмовлено, тому остання звернулася до суду з метою захисту своїх прав. Відповідно до п.п. 16,17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04 2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також той факт, що позивач не може оформити своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю (втратою) правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), а також враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до Закону України «Про судовий збір», позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., однак у своїй позовній заяві вона просить судові витрати покласти на неї. На підставі викладеного та

Outcome: approved