Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості у загальному розмірі 110050 грн. 00 коп., а саме: за кредитним договором № 15438-10/2023 від 31.10.2023 в розмірі 49250 грн. 00 коп.; за кредитним договором № 05383-09/2023 від 04.09.2023 в розмірі 40800 грн. 00 коп.; за кредитним договором № 19535-12/2023 від 11.12.2023 у розмірі 20000 грн. 00 коп. та судових витрат у розмірі 3028 грн. 00 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.10.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 15438-10/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 29.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29042024-1 у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу від 29.04.2024 № 29042024-1 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 49250 грн. 00 коп. з яких: 10000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 39250 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена. Крім того, 04.09.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 05383-09/2023. 11.12.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 19535-12/2023. Кредитні договори підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ», які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. 29.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 29.04.2024 до Договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимогу до відповідача в сумі 40800 грн., з яких: 8000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32800 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до Реєстру боржників від 29.04.2024 до Договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимогу до відповідача в сумі 20000 грн., з яких: 5000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 грн. - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на вказані обставини, позивач прохає стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 110050 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати. 08.01.2025 від представника відповідачки [PERSON] адвоката Безсмертного С.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача прохає відмовити у задоволені позовних вимог повністю, посилаючись на відсутність доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача за кредитними договорами. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність заборгованості відповідачки, а саме, не надано виписки за картковими рахунками. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. В матеріалах справи містяться Витяги з Реєстру боржників від 29.04.2024 року до Договору факторингу № 29042024-1 від 29.04.2024, який містить лише підпис представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Надані позивачем витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу не містять підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника [PERSON] за договорами. Безпосередньо реєстрів боржників до договорів факторингу, з якого вбачалося би право вимоги за кредитними договорами, позивачем надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 19.12.2024 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 31.10.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 15438-10/2023, згідно якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передали у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 10000 грн. 00 коп., на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок [PERSON] 29.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29042024-1 у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.68-70). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 29.04.2024 № 29042024-1 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі в сумі 49250 грн. 00 коп. з яких: 10000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 39250 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. 04.09.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 05383-09/2023, згідно якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передали у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 8000 грн. 00 коп., на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок [PERSON] 11.12.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 05383-09/2023, згідно якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передали у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 5000 грн. 00 коп., на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок [PERSON] 29.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024, відповідно до вимог якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» і боржниками. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 29.04.2024 до Договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимогу до відповідачки за кредитним договором № 05383-09/2023 від 04.09.2023 в сумі 40800 грн., з яких: 8000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32800 грн. - сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором № 19535-12/2023 від 11.12.2023 в сумі 20000 грн., з яких: 5000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики\~укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно із ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.\~514\~ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до\~законів України «Про платіжні послуги», «;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Частиною 3\~статті 13 Закону України «Про електронну комерцію»\~продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. Водночас, відповідно до частини 2 статті 9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність\~в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19. Отже, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом із тим, позивачем ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів щодо укладених кредитних договорів № 15438-10/2023 від 31.10.2023, № 05383-09/2023 від 04.09.2023 № 19535-12/2023 від 11.12.2023. Матеріали справи не містять відомостей щодо відкриття відповідачкою відповідних кредитних рахунків (кредитних карткок) на виконання умов кредитних договорів та зарахування вказаних коштів на ці кредитні рахунки, доказів фактичного користування [PERSON] кредитними коштами. Позивач як фактор мав за договором факторингу отримати не тільки договір позики, а й документацію, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошових вимог до боржників тобто мав отримати детальні розрахунки заборгованості за договором позики станом на дату відступлення права вимоги. Розрахунок заборгованості за кредитним договором здійснений представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, правомірність нарахування відсотків, суму повернутих відповідачем кредитних коштів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Відсутність в матеріалах справи належних первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Інших доказів по суті спору матеріали справи не містять та позивач не вказує обставин, які унеможливили йому подати інші докази на підтвердження заявлених вимог. Стаття 263\~ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, укладення кредитних договорів і надання позичальнику кредитних коштів за обставин викладених в позовній заяві, набуття права грошової вимоги позивачем до відповідача не доведено. Враховуючи вище наведені положення чинного процесуального та матеріального законодавства, а також досліджені у справі докази, суд, оцінивши їх з точки зору достатності для встановлення фактичних обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, витрати зі сплату судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed