Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів за майно, набуте без достатньої правової підстави. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що вона на земельній ділянці, яка належить їй на праві приватної власності, вирощує грецькі горіхи, які в подальшому реалізувала у різних містах Російської Федерації. У 2012 році разом зі своїм сином [PERSON] позивач зібрала врожай грецьких горіхів, а також придбала у навколишніх селах ядро грецького горіха приблизною вагою біля 5 тон (5000) кг для продажу. Для перевезення вказаного вантажу її син звернувся до [PERSON] , жителя с. Клішківці, Дністровського району Чернівецької області, який погодився відвезти товар до Російської Федерації. Позивач зазначає, що 27.03.2012 року вона разом з сином відвезли до відповідача в с. Зарожани Дністровського (до змін Хотинського) району Чернівецької області 5 тон ядер грецького горіха, загальною вартістю на той час 38\~363 доларів США. Вказаний товар вони завантажили у вантажний автомобіль невідомої їй марки, який надав відповідач. При цьому, домовилися з [PERSON] про вартість перевезення вантажу та те, що останній їй зателефонує, коли вантаж перетне державний кордон України. Не дочекавшись телефонного дзвінка, вона вирушила до м. Самара Російської Федерації, де перебувала близько місяця. Однак, напротязі цього часу її товар відповідачем не був доставлений до місця призначення. У телефонних розмовах відповідач спочатку повідомляв, що вантаж у дорозі, згодом повідомив, що вантаж затримався на митниці, окрім її вантажу, доставляє ще й інший товар по містах Російської Федерації, а згодом доставить її товар. В подальшому [PERSON] перестав відповідати на телефоннф дзвінки. Повернувшись додому, вона зустрілася з відповідачем, який повідомив їй, що товар він особисто не перевозив через державний кордон України, товар був викрадений, а згодом конфіскований на митниці. З приводу вчинення [PERSON] відносно позивача шахрайських дій, остання звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, на підставі якої розпочато досудове розслідування кримінального провадження №1201526001600000524, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2015 року. З часу внесення відомостей до ЄРДР, досудове розслідування здійснювалося неефективно, кримінальна справа затягувалася, неодноразово закривалася, а у 2023 році було змінено підслідність та направлено справу на розслідування до Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області. Зазначає, що напротязі майже 12 років її права не захищені правоохоронними органами, відповідач не притягнутий до кримінальної відповідальності та ним не відшкодована їй шкода в розмірі 38\~363 доларів США. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування безпідставно набутого ядра грецього горіха в сумі 38\~363 доларів США, що еквівалентно 1\~517\~256, 65 гривень та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Процесуальні дії по справі Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 25.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання (а.с.67). Ухвалою суду від 19.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.111). Аргументи учасників справи. Подані заяви (клопотання) сторін 24.07.2025 року представниками відповідача [PERSON] адвокатами Котович Ю.В. та Хоміцькою Т.Б. на адресу суду подано відзив на позовну заяву (а.с.76-102), згідно якого просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідстаністю. Відзив обгрнутовують тим, що події, які відбувались за участю сторін в 2012 році позивач викладає в позові в перекрученому вигляді разом з вигаданими нею обставинами, яких в дійсності не відбувалось. Зазначають, що на початку 2012 року позивач звернулася до відповідача з проханням перевезти вантаж у вигляді ядер грецьких горіхів до м. Самара Російської Федерації, на що відповідач дійсно погодився. Після цього вказаний товар було завантажено до належного відповідачу автомобіля для подальшого транспортування до Російської Федерації. Вагу завантаженого товару відповідач не перевіряв, документів на товар, які б містили дані щодо ваги та вартості товару позивач відповідачу не надавала. Такі дані повинні були остаточно з`ясовуватись і перевірятись митниками на кордоні, за наслідками перевезення позивач пообіцяла сплатити [PERSON] грошову винагороду. Коли відповідач з товаром приїхав на кордон для проведення процедури замитнення, митники повідомили йому, що сертифікат походження товару [PERSON] містить дані, які не відповідають дійсності, зокрема, інформація про те, що позивач має у власності земельну ділянку, на якій вирощено дерева грецьких горіхів не відповідає дійсності. За повідомленнями митників, перевірка такої інформпації показала, що що на земельній ділянці виявлено лише поодинокі дерева в кількості не більше двох. За таких обставин здійснити митне оформлення даного товару відповідач був позбавлений можливості. Надалі [PERSON] вимушений був розвантажити автомобіль та передати товар на зберігання громадянам [PERSON] та [PERSON] в належному їм на складі в м. Харків, про що повідомив позивача, зателефонувавши їй. В подальшому дані громадяни зникли разом з товаром, про що відповідач ще 13.04.2013 року звертався до правоохоронних органів із заявою по факту крадіжки плодів горіхів [PERSON] та [PERSON] . По даному факту були внесені відомості до ЄРДР за №12013220280000741 від 13.04.2013 року. У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення [PERSON] шахрайських дій, які полягають у привласненні п`яти тонн ядра грецького горіха, які зобов`язувався відповідач доставити до Російської Федерації. У кримінальному провадженні №12015260160000524, зареєстрованому за заявою позивача, відповідач всебічно сприяв встановленню місцязнаходження її товару, вказував на осіб, яким він передав товар і які були причетні до його зникнення. В ході проведення досудовго розслідування у вказаному кримінальномк провадженні вини відповідача у вчиненні шахрайських дій із майном [PERSON] або заволодіння ним, втсановлено не було, дане кримінальне провадження до суду навправлено не було, вироку суду, який набрав законної сили щодо визнання винним відповідача у заволодінні ним належними позивачу ядрами грецького горіху в кількості 5 тонн, вартістю 38\~363 доларів США, [PERSON] до позову не додано. Зазначають, що позивачем не доведено належними та допустими доказами на підтвердження існування в неї станом на березень 2012 року 5 тонн ядра грецького горіха загальною вартістю 38\~363 доларів США, так як і не доведено жодними письмовими доказами, що нею разом з сином було завантажено товар у зазначеній кількості та вартості до автормобіля відповідача для перевезення до Російської Федерації. Крім того, вказують, що долучені до позовної заяви акт обстеження житлово побутових умов проживання від 25.04.2024 року за №175 та довідка виконкому Клішковецької сільської ради за №528 від 2024 року не містять інформації, чи дійсно у 2012 році [PERSON] вирощувала на прибудинковій ділянці у 2012 році горіхів на деревах в кількості 57 штук. Посилання позивача на норми ч.ч.1,2 ст. 1212 ЦК України, як на підставу для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих коштів в сумі 38\~363 доларів США є необгрутованими, оскільки норми даної статті застосовуються до позадоговірних відносин. Відповідач не набував та не зберігав у себе майно позивача, а лише виконував доручення щодо перевезення такого майна. Фактично, між сторонами у 2012 році відбулась домовленість (усний договір) спрямований на перевезення відповідачем товару позивача з України до Російської Федерації, який не був виконаний [PERSON] з вини [PERSON] . Окрім того, представники відповідача вважають, що позивачем пропущено 3-річний строк позовної давності до заявлених позовних вимог, який сплинув ще у 2015 році, що є окремою підставою для відмови у позові. 09.09.2024 року позивачем подано до суду відповідь на відзив (а.с.124-126), в якій зазначає, що відповідач перевіряв вагу товару завантаженого до його автомобіля, що можуть підтвердити свідки. Крім того, з показів свідків встановлено, що вантаж з товаром в місто Харків відповідач самостійно не доставляв. В подальшому, з показів [PERSON] та [PERSON] сам організував розвантаження та продаж товару з м.Харків в Сумську область. Також нею в позові зазначалось, що 5 тонн ядер грецького горіху нею не було зібрано з власної земельної ділянки, необхідну кількість докупила в наквколишніх селах, ніяких документів на купівлю грецього горіха немає. Зазанчає, що вона звертался до правоохоронних органів із заявми, але її звернення неодноразово ігнорувались працівниками поліції або справу приєднували до інших, тим самим затягуючи розслідування. Враховуючи вищевикладене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 16.09.2024 року до суду представниками відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, згідно яких зазначають, що подана відповідь на відзив та додатки до неї не можуть бути прийняті судом та долучені до матеріалів справи, оскільки подані після закриття підготовчого провадження, причин пропуску строку подання позивачем не обгрунтовано. Тому, додані до відповіді на відзив письмові докази не можуть вважатися належними та допустими, оскільки подані з пропушенням строків та не надано джерело їх походження, а тому, відповідно до ч.3 ст.83 ЦПК України, не можуть бути прийняті судом (а.с.151-153). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додавши, що має у приватній власності земельну ділянку площею 0,85 га в с. Млинки Дністровського району Чернівецької області, на якій вирощує грецькі горіхи, згодом їх продає. Пояснила, що раніше для перевезення товару необхідно було брати довідку у сільській раді, яка надавалась водію, а той мав дозвіл від організації, потім завантажувався товар в машину. Водій записував анкетні дані осіб, які надавали товар, кількість товару, ніякої розписки не давали. В подальшому водій їхав оформляти машину в м.Чернівці і товар згідно довідок сільської ради для пред`явлення на кордоні. Просить стягнути з [PERSON] в рахунок безпідставно набутих коштів 38\~363 доларів США, яка складається з вартості вантажу 5 тонн грецьких горіхів та вартості перевезення. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, у задоволенні позову просили відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Фактичні обставини встановлені судом Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що на обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 27.03.2012 року на виконання умов усного договору поставки (перевезення) 5 тон ядер грецького горіха в Російську Федерацію, [PERSON] отримав від неї товар на загальну суму 38363,00 доларів США, проте товар доставлено не було та кошти у розмірі 38363,00 дол.США їй не повернуто. З приводу вчинення [PERSON] відносно позивача шахрайських дій, остання звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, на підставі якої розпочато досудове розслідування кримінального провадження №1201526001600000524, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2015 року. Згідно відповіді ВП №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області за №5631/123/45/02-2024 від 29.07.2024 року на адвокатський запит вбачається, що кримінальне провадження №1201526010000524 від 02.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, 13.10.2021 року, в порядку ст. 218 КПК України скероване для проведення досудового розслідування до Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області (а.с.106). З матеріалів досудового розслідування вбачається, що було опитано [PERSON] який пояснив, що дійсно він мав домовленість з [PERSON] про перевезення ядер грецького горіха на територію Російської Федерації. Після завантаження товару у вантажний автомобіль він разом із водіями направився в напрямку Харківської митниці. По приїзду на Українсько- Російський кордон у нього виникли проблеми із перетином кордону та йому потрібно було зачекати декілька днів. У зв`язку з тим, що водіям потрібно було їхати за іншим товаром, він вирішив розвантажити товар, а саме залишив його на зберігання у [PERSON] та [PERSON] , жителів с.Дергачі, Харківської області. Через тиждень після розвантаження він прийшов до вказаних громадян, щоб повернути плоди грецького горіха, однак вони повідомили, що товару немає та попросили щоб він не звертався до правоохоронних органів та запевняючи його, що в подальшому вони повернуть йому товар (а.с.18-20). З матеріалів справи також вбачається, що в провадженні слідчого відділу Дергачівського ВП перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за №12013220280000741 від 13.04.2013 за заявою [PERSON] по факту крадіжки плодів горіхів громадянами [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-20). Станом на день розгляду даної цивільної справи відомостей про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння ним, належними [PERSON] ядрами грецького горіху в кількості 5 тонн, вартістю 38363 доларів США, позивач до суду не надала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, з яких вбачається, що він є сином позивачки [PERSON] та у 2012 році привіз в с. Зарожани на територію цукрового заводу товар у вигляді ядер грецького горіха приблизною вагою п`ять тонн. Товар був у коробках кожна вагою 10кг або 12 кг, всього приблизно 490 коробок. [PERSON] прийняв товар, перерахував його, для перевірки ваги товару переважив декілька коробок та завантажив на вантажний автомобіль. Жодних документів не підписували, між ними була усна домовленість про доставлення товару до м. Самара, щодо збереження товару також не було домовленостей, вартість товару не перевірялася. За доставлення товару гроші перевізнику не давав, розрахунок мав бути після доставки товару до місця призначення, вже вдома. З відповідачем домовилися, що за перевезення товару, ними буде сплачено сума в розмірі 1700 доларів США за одну тонну. Однак товар до місця призначення не доїхав. [PERSON] повідомив, що товар вкрали. Під час зустрічей відповідач обіцяв, що поверне кошти за товар, але до цього часу жодних коштів не повернув. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, з яких вбачається, що у березні 2012 року вона загрузила товар в кількості 150 коробок ядер грецького горіха на автомобіль [PERSON] , з яким у неї була усна домовленість щодо перевезення товару до Російської Федерації. [PERSON] повідомив, що через декілька днів товар доставить до місця призначення. Пройшов певний час, але товару не було. Спочатку відповідач виходив на зв`язок, потім вже ні. [PERSON] , повідомив, що розбереться з даною ситуацією та поверне кошти. Однак до цього часу ні товару, ні коштів не повернув. Після неодноразових неявок на виклик суду свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позивач в судовому засіданні відмовилася від допиту вказаних свідків і така відмова зафіксована судом (журнал судового засідання від 11.11.2024 року (а.с.171). Від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] представник відповідача в суді також відмовилась. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Загальні підстави для виникнення\~зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України\~регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення\~зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є\~майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої\~статті\~11, частин першої та другої статті\~509 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є\~правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися\~належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 177 ЦК України\~об`єктами цивільних прав є,\~зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється\~такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17),\~від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18). Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина друга\~\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини\~\~є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.ч.1,2\~ст.76 ЦПК України). Однак, всупереч зазначених вимог процесуального закону, позивачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження існування у неї стном на березень 2012 року п`яти тон ядра грецького горіха, загальною вартістю 38363 доларів США. Твердження позивача про те, що нею разом із сином було завантажено товар у зазначеній позивачем кількості та вартості, до автомобіля відповідача для перевезення його до Російської Федерації, жодним письмовим доказом не підтверджені. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2022 у справі №206/6401/18 та у справі №143/280/17 від 18.07.2018, факт виконання зобов`язання за договором не може доводитись показаннями сторони та показами свідків. Тому факт наявності у відповідача станом на березень 2012 року товару в кількості 5 тонн ядер грецького товару, а також обставини його передачі відповідачу за усним договором щодо перевезення товару, в заявленій позивачем кількості та вартості, не можуть доводитись виключно показами свідка [PERSON] . Також судом не може бути взято до уваги наданий позивачкою аркуш паперу, на якому останньою здійснено записи із зазначенням кількості та вартості товару (а.с.53), який ніби то підтверджує наявність кількості переданого відповідачу товару та його вартість, оскільки такий документ не містить істотних умов притаманних договору і на підставі нього неможливо встановити дійсні обставини справи. Доданий до позовної заяви акт обстеження житлово-побутових умов проживання за №175 від 25.04.2024, згідно якого, комісія обстеживши домогосподарство [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , виявила, серед іншого 57 дерев горіху (а.с.12), судом до уваги не приймається, оскільки такий акт було складено в 2024 році, тобто через 12 років після вищезазначених подій, тому довести таким актом обставини вирощування позивачем горіхів на деревах в кількості 57 штук на прибудинковій ділянці в 2012 році неможливо. Крім того, з доданої позивачем довідки виконавчого комітету Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 17.04.2024 року за №528, не встановлено відомостей про наявність у позивача в 2012 році на на даний час, земельної ділянки з цільовим призначенням «для ведення садівництва», ані про вирощування позивачем на цій земельній ділянці плодових дерев, зокрема, дерев грецького горіху (а.с.13). Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Частиною 4,5\~ст.\~83\~ЦПК України\~передбачено,\~що \~якщо доказ\~не може\~бути поданий\~у встановлений\~законом строк\~з об`єктивних\~причин,\~учасник справи\~повинен про\~це письмово\~повідомити суд\~та зазначити:\~доказ,\~який не\~може бути\~подано;\~причини,\~з яких\~доказ не\~може бути\~подано у\~зазначений строк;\~докази,\~які підтверджують,\~що особа\~здійснила всі\~залежні від\~неї дії,\~спрямовані на\~отримання вказаного\~доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.83 ЦПК). Отже, судом, відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України, не приймаються до уваги надані позивачем письмові докази: копії протоколу пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , копії протоколів допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , оскільки дані докази подані у невстановлений законом строк, без зазначенням позивачем будь-яких поважних причин щодо несвоєчасності їх подання. Відповідно до ч. 1 та 3 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги, зокрема, позивачем не підтверджено позовні вимоги щодо кількості та вартості грецького горіха, який повинен був перевозити відповідач, а тому розмір коштів, які вона просить стягнути з відповідача в рахунок безпідставно набутого майна, є недоведеним. Щодо заяви\~представників відповідача\~про застосування\~позовної давності\~до заявлених\~у справі\~позовних вимог,\~то суд\~зазначає,\~що відмова\~в позові\~через пропуск\~позовної давності можлива лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при одночасному пропуску позовної давності в позові слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Статтею 256 ЦК України\~передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1\~ст.261 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до\~статті 261 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону. Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 у справі №369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018р у справі 575/476/16-ц. Враховуючи наведене,\~\~суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов\~\~висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог з огляду на їх недоведеність позивачем. Розподіл судових витрат У відповідності до ч.1ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати понесені позивачем, стягненню з відповідача не підлягають. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed