Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

29.11.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між ним та відповідачем 28.12.2002 було укладено шлюб, від якого спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Їх подружнє життя не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, втрачено почуття любові та поваги, в результаті чого спільне життя та збереження родини стало неможливим. Позивач зазначив, що з червня 2022 року вони з дружиною не проживають як сім`я, наразі шлюб між ними є формальним і його збереження суперечить його інтересам. Маючи намір розірвати шлюб, він - позивач звертався до відповідача з пропозицією розірвання шлюбу через органи державної реєстрації актів цивільного стану, направляючи їй листа, однак відповідач на даний лист не відреагувала. Також позивач зазначив, що питання поділу майна буде вирішено окремо. Посилаючись на зазначене, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. \~ \~ \~ \~Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2023 справа передана в провадження судді Кудрявцевої Т.О. Ухвалою суду від 01.12.2023 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05.09.2024 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від відповідачки надійшла заява про надання строку на примирення, в якій вона просить надати їй з чоловіком строк для примирення у шість місяців, зазначаючи про те, що вона бажає зберегти сім`ю та вбачає можливість примирення з чоловіком. Ухвалою суду від 17.12.2024 було надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення два місяці, в зв`язку з чим провадження у справі було зупинено. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 18.02.2025 провадження у справі було поновлено та призначене судове засідання по її розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність, без фіксації технічними засобами, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши справу та дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 28.12.2002 Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 08.11.2023 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1126. Від шлюбу сторони спільних неповнолітній дітей не мають. Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї сторін є те, що між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки та ведення між ними спільного господарства, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2022 року. Вони мають протилежні погляди на сімейне життя та давно втратили один до одного почуття любові та поваги. Шлюб між сторонами є формальним, подальше перебування у шлюбі буде протирічити інтересам сторін, що не спростовано відповідачем. Як в наданій суду заяві так і в судовому засіданні відповідач [PERSON] з представником заперечували проти задоволення позову, просили про надання строку на примирення шість місяців, зазначаючи про те, що позивач бажає зберегти сім`ю та вбачає можливість примирення з чоловіком. В судовому засіданні позивач з представник наполягали на задоволенні позову, вважали, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути збережена, примирення між ними неможливе. Як зазначив в судовому засіданні позивач, відповідачка 2,5 роки тому знайшла собі іншого чоловіка, пішла від нього-позивача, в цей же період між ними припиненні шлюбні відносини, вона його зрадила, він її не любить і жити з нею не бажає, примирення між ними неможливе. Як зазначила в судовому засіданні відповідач, позов вона не визнає, у неї до свого чоловіка є повага, вважає, що між ними можна знайти компроміс та примиритися. В серпні 2022 року вони з чоловіком домовились, що вона тимчасово буде перебувати в квартирі сина, ночувати в ній, стерегти її, оскільки повнолітній син, якого позивач свого часу всиновив, перебуває за кордоном, іншого чоловіка вона не має. Разом з позивачем вони не жили з грудня 2022 року, він сказав їй, щоб вона забирала свої речі. Їй відомо, що позивач проживає з іншою жінкою, проте вона хоче до нього повернутися, вона не вірить, що він її відповідачку не кохає, вони з ним весь час спілкувались і він не казав, що хоче з нею розлучитись. Вона випадково дізналась про цю справу. З урахуванням клопотання відповідачки про надання строку на примирення, ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2024 було надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення два місяці, провадження у даній справі зупинено до закінчення строку для примирення. В зв`язку з закінченням строку для примирення та після поновлення провадження у справі, у призначений до розгляду справи день 20 лютого 2025 року відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила. Відповідач будь-яких доказів в спростування позовних вимог не надала, натомість у наданій суду заяві від 20.02.2025 року позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Тому дана справа розглядається судом на підставі наявних у ній доказів. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки у наданий судом строк примирення між подружжям не відбулося, що не спростовано відповідачем, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений ним судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved