Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача наступну заборгованість: 1. За договором про надання фінансових послуг № 2106875057742 від 09.03.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , в розмірі 66243 гривні 43 копійки, яка складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 5900 гривень; - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 60343 гривні 43 копійки. 2. За договором про надання фінансових послуг № 2106875110966 від 09.03.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , в розмірі 22913 гривень 24 копійки, яка складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 1400 гривень; - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 21513 гривень 24 копійки. 3. За договором позики № 3434111920-122585 18.09.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] , в розмірі 13856 гривень 24 копійки, яка складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 2000 гривень; - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 11856 гривень. Всього позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 103012 гривень 67 копійок, яка складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 9300 гривень; - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 93712 гривень 67 копійок. На обґрунтування позову позивач зазначив, що 09.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] шляхом підписання документів електронними підписами було укладено договір про надання фінансових послуг № 2106875057742, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 5900 гривень та зобов`язувалась його повернути, у тому числі сплатити проценти за користування кредитом у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це відповідач не виконала в свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 96562 гривні 94 копійки, яка складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 5900 гривень; - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 90662 гривні 94 копійки. Однак позивач зменшив розмір заборгованості по відсотках до 60343 гривень 43 копійок. 09.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] шляхом підписання документів електронними підписами було укладено договір про надання фінансових послуг № 2106875057742, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 1400 гривень та зобов`язувалась його повернути, у тому числі сплатити проценти за користування кредитом у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це відповідач не виконала в свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 22913 гривень 24 копійки, яка складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 1400 гривень; - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 21513 гривень 24 копійки. 18.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладений договір позики № 3434111920-122585, який підписаний відповідачем електронним підписом. Відповідно до умов цього договору відповідач отримала кредит в сумі 2000 гривень та зобов`язувалась його повернути, у тому числі сплатити проценти за користування кредитом у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це відповідач не виконала в свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 13856 гривень 24 копійки, яка складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 2000 гривень; - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 11856 гривень. 01 грудня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги до боржників, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаному в реєстрі боржників, зокрема за договором № 2106875057742 від 09.03.2021 року та за договором № 2106875110966 від 09.03.2021 року, які укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . 18 січня 2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №18-01/22, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги до боржників, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаному в реєстрі боржників, зокрема за договором № 3434111920-122585 від 18.09.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] . 10 січня 2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги до боржників, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаному в реєстрі боржників, зокрема за договором № 2106875057742 від 09.03.2021 року та за договором № 2106875110966 від 09.03.2021 року, які укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , а також за договором № 3434111920-122585 від 18.09.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] . Відповідач подала заяву в якій вказала, що згодна повернути кредит в розмірі 9300 гривень (а.с. 91). Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір фінансового кредиту № 2106875057742, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалось надати відповідачу фінансовий кредит у розмірі 5900 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 10-16). Розділом 1 договору передбачено, що проценти нараховуються щоденно та розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою. Пунктом 1.9 договору передбачено, що граничний строк кредитування становить 1 рік. Вказаний вище договір підписаний представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» Новіковою О.В. та відповідачем [PERSON] . У п. 4.15 договору вказано, що договір підписано електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. З договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року убачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладений зазначений договір, за яким останнє набуло право вимоги по ряду кредитних договорів, зазначених в реєстрі боржників (а.с. 47-49). В реєстрі боржників до договору факторингу за № 11462, містяться відомості щодо заборгованості відповідача за кредитним договором № 2106875057742, розмір якої становить 52215 гривень та складається із 5900 гривень заборгованості за тілом кредиту, 46315 гривень заборгованості за відсотками (а.с. 50-51, 56). Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 22106875057742 від 09.03.2021 року, що уклали Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» Новіковою О.В. та [PERSON] (а.с. 59-62). Відповідно до Реєстру боржників, що є додатком №3 до договору відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 96562 гривні 94 копійки з яких: 5900 гривень заборгованості за тілом кредиту та 90662 гривні 94 копійки заборгованості за відсотками (а.с. 63-69). Згідно з наданими розрахунками заборгованості, які були надані одночасно з позовною заявою, заборгованість [PERSON] за укладеним договором № 22106875057742 від 09.03.2021 року станом на 01 грудня 2021 року становить 52215 гривень, а станом на 10 січня 2023 року становить 96562 гривні 94 копійки (а.с. 35-36, 43). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509, 510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 525, 625 ЦК України). Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). Встановлено, що [PERSON] , як позичальник отримала кошти за договором про надання фінансових послуг № 2106875057742 від 09.03.2021 року у сумі 5900 гривень, що підтверджується листом ТОВ ВК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 19.04.2024 року та не спростовано відповідачем належними і допустимими доказами, не повернула їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеними договорами факторингу (а.с. 33). Відповідно до розрахунків заборгованості, наданими позивачем у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору № 22106875057742 від 09.03.2021 року, відповідач має заборгованість на загальну суму 96562 гривні 94 копійки з яких: 5900 гривень заборгованості за тілом кредиту та 90662 гривні 94 копійки заборгованості за відсотками. Судом також встановлено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються щоденно, а процентна ставка є змінюваною та залежить від фактично строку користування кредитом і становить 2 % - впродовж орієнтовного строку повернення кредиту 16 днів; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою. Граничний строк кредитування становить 1 рік. Сторонами при укладенні договору № 22106875057742 від 09.03.2021 року було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору. При цьому, відповідно до умов договору, відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 30 день 3,64% на день, з 31 по 45 5,02% на день, в подальшому 7,67 % на день. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами цього Договору. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем. Таким чином відповідачу правомірно нарахована заборгованість за договором № 22106875057742 від 09.03.2021 року в розмірі 96562 гривні 94 копійки з яких: 5900 гривень заборгованості за тілом кредиту та 90662 гривні 94 копійки заборгованості за відсотками. Однак позивач зменшив заборгованість по відсотках з 90662 гривень 94 копійок до 60343 гривень 43 копійок. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд діє в межах вимог позивача та стягує з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2106875057742 від 09.03.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , в розмірі 66243 гривні 43 копійки, яка складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 5900 гривень; - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 60343 гривні 43 копійки. Також 09 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір фінансового кредиту № 2106875110966, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалось надати відповідачу фінансовий кредит у розмірі 1400 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 17-23). Розділом 1 договору передбачено, що проценти нараховуються щоденно та розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою. Пунктом 1.9 договору передбачено, що граничний строк кредитування становить 1 рік. Вказаний вище договір підписаний представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» Новіковою О.В. та відповідачем [PERSON] . У п. 4.15 договору вказано, що договір підписано електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. З договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року убачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладений зазначений договір, за яким останнє набуло право вимоги по ряду кредитних договорів, зазначених в реєстрі боржників (а.с. 47-49). В реєстрі боржників до договору факторингу за № 11461, містяться відомості щодо заборгованості відповідача за кредитним договором № 2106875110966, розмір якої становить 12390 гривень та складається із 1400 гривень заборгованості за тілом кредиту, 10990 гривень заборгованості за відсотками (а.с. 50-51, 57). Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 2106875110966 від 09.03.2021 року, що уклали Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» Новіковою О.В. та [PERSON] (а.с. 59-62). Відповідно до Реєстру боржників, що є додатком №3 до договору відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 22913 гривень 24 копійки з яких: 1400 гривень заборгованості за тілом кредиту та 21513 гривень 24 копійки заборгованості за відсотками (а.с. 63-68, 71). Згідно з наданими розрахунками заборгованості, які були надані одночасно з позовною заявою, заборгованість [PERSON] за укладеним договором № 2106875110966 від 09.03.2021 року станом на 01 грудня 2021 року становить 12390 гривень, а станом на 10 січня 2023 року становить 22913 гривень 24 копійки (а.с. 37-38, 42). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509, 510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 525, 625 ЦК України). Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). Встановлено, що [PERSON] , як позичальник отримала кошти за договором про надання фінансових послуг № 2106875110966 від 09.03.2021 року у сумі 1400 гривень, що підтверджується листом ТОВ ВК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 04.07.2024 року та не спростовано відповідачем належними і допустимими доказами, не повернула їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеними договорами факторингу (а.с. 33 зворот). Відповідно до розрахунків заборгованості, наданими позивачем у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору № 2106875110966 від 09.03.2021 року, відповідач має заборгованість на загальну суму 22913 гривень 24 копійки з яких: 1400 гривень заборгованості за тілом кредиту та 21513 гривень 24 копійки заборгованості за відсотками. Судом також встановлено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються щоденно, а процентна ставка є змінюваною та залежить від фактично строку користування кредитом і становить 2 % - впродовж орієнтовного строку повернення кредиту 16 днів; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою. Граничний строк кредитування становить 1 рік. Сторонами при укладенні договору № 2106875110966 від 09.03.2021 року було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору. При цьому, відповідно до умов договору, відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 30 день 3,64% на день, з 31 по 45 5,02% на день, в подальшому 7,67 % на день. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами цього Договору. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем. Таким чином відповідачу правомірно нарахована заборгованість за договором № 2106875110966 від 09.03.2021 року в розмірі 22913 гривень 24 копійки з яких: 1400 гривень заборгованості за тілом кредиту та 21513 гривень 24 копійки заборгованості за відсотками. За таких обставин суд стягує з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2106875110966 від 09.03.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , в розмірі 22913 гривень 24 копійки, яка складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 1400 гривень; - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 21513 гривень 24 копійки. Крім того, 18 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладений договір позики № 3434111920-122585, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 гривень (а.с. 24-32). Договір позики укладений в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики від 18 вересня 2021 року № 3434111920-122585, що акцептована [PERSON] 18 вересня 2021 року шляхом підписання електронним підписом відповідача,\~вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень частин шостої і дванадцятої п.1 ст.3, ст.12, п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», частини першої\~ст. 205 ЦК України, зазначені умови є публічною пропозицією у розумінні ст.ст. 641,\~644 ЦК України. [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначення інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 2000 гривень, що підтверджується інформаційною довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі онлайт» від 27.03.2024 року (а.с. 34). Пропозиція (оферта) на укладення електронного договору позики № 3434111920-122585 від 18.09.2021 року підписана [PERSON] 18 вересня 2021 року електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер,\~зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Згідно з п.п. 2.3 договору позики строк користування кредитними коштами складає 14 днів і починається з 18 вересня 2021 року та закінчується 02 жовтня 2021 року. Відповідно до п.п. 2.5. договору позики, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1 до договору позики). Умовами договору позики на період, зазначений в п.п. 2.3 договору, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,95% за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.7. договору позики встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п.п.2.3 цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Відповідно до п.п. 9.2 договору позики, цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається у відповідності до вимог\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»\~за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Пунктом 9.3 договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2 цього договору, має юридичну силу власноручного підпису. Підписанням договору позики [PERSON] також підтвердила, що вона була ознайомлена з усіма його умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 18 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» був укладений договір про відступлення прав вимоги № 18-01/22, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право грошової вимоги, в тому числі за договором позики № 3434111920-122585 від 18.09.2021 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] (а.с. 52-55, 58). 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» був укладений договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» право грошової вимоги, в тому числі за договором позики № 3434111920-122585 від 18.09.2021 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] (а.с. 59-68, 70). Із розрахунку заборгованості вбачається, що загальний розмір заборгованості з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором позики № 3434111920-122585 від 18.09.2021 року станом на 18 січня 2022 року становить 10790 гривень, а станом на 10 січня 2023 року становить 13856 гривень з яких: заборгованість за тілом кредиту\~2000 гривень та заборгованість за процентами 11856 гривень (а.с. 39-41). Суд не погоджується з даною заборгованістю з наступних підстав. Відповідно до частин першої та другої\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У силу п.1 частини першої\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша\~ст. 1077 ЦК України). Згідно з\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною першою\~ст. 1078 ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п.1 частини другої\~ст. 11 ЦК України\~підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. У\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку особа отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Так, згідно із\~ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини першої\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом частини першої\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст. 548 ЦК України\~виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені\~ст. 611 ЦК України. У разі укладення договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 3434111920-122585, за умовами якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 2000 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця (а.с. 24-32). Згідно з п.п. 2.3 договору позики № 3434111920-122585, дата видачі кредиту 18 вересня 2021 року, дата повернення кредиту 02 жовтня 2021 року (включно), термін користування кредитом 14 днів. Умовами договору позики на період зазначений в п.п. 2.3 договору, встановлена плата за користування кредитом у розмірі 1,95% за кожен день користування кредитом. Відповідно до графіку розрахунку до договору позики № 3434111920-122585 від 18 вересня 2021 року заборгованість за договором позики складає 2546 гривень з яких: сума кредиту - 2000 гривень, заборгованість за процентами\~546 гривень. Кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позивача подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання договору позики, що укладення договору позики у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем договір позики не був би укладений сторонами, цей правочин у розумінні положень\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі №234/7160/20, від 01 листопада 2021 року в справі №234/8084/20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини другої\~ст. 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини другої\~ст. 1050 ЦК України\~права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 виснувала, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як\~ст. 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). З наданих суду розрахунків заборгованості вбачається, що позивач нарахував проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, тобто з 02 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року (а.с. 41). Окрім того, для розрахунку процентів використана процентна ставка на рівні 3,9%, що умовами договору та чинним законодавством не передбачено. Таким чином розмір зайво нарахованих процентів становить 11310 гривень (11856 гривень 546 гривень). За таких обставин суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для стягнення з [PERSON] суми непогашеної заборгованості за договором позики № 3434111920-122585 від 18.09.2021 року у розмірі 2546 гривень, яка складається з: - заборгованості по кредиту в розмірі 2000 гривень; - заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 546 гривень (2000 гривень : 100% х 1,95% х 14 днів = 546). Пред`явлені до стягнення проценти у сумі 11310 гривень (11856 гривень 546 гривень) задоволенню не підлягають, оскільки нарахування останніх відбувалося поза межами строку кредитування та за розміром процентів, який умовами договору або чинним законодавством не перебачений. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу пропорціно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно виписки та платіжної інструкції позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 гривень. Позов задоволений на 89%. Таким чином суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2694 гривні 92 копійки. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року № 01-07/2024 із додатком (прайс-листом); копію платіжної інструкції від 12\~вересня 2024 року № 0459970000; заявку на надання юридичної допомоги від 06 липня 2024 року № 182; витяг із акту № 4 про надання юридичної допомоги від 05 вересня 2024 року на суму 25000 гривень. Враховуючи часткове задоволення позову 89%, з відповідача на користь позивача стягуються витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22250 гривень (25000 гривень х 89%).

Outcome: partial