Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Княже місто» про відшкодування завданої матеріальної шкоди, стягнення інфляційних втрат, 3% річних, відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат за проведення оцінки вартості відновлювального ремонту. Свої вимоги обгрунтовують наступним. 24.02.2021р. за адресою: м. Львів, вул. Коцюбинського, 11 на автомобіль Форд Фісста, д.н.з. [NUMBER] впав сніг з відповідного даху будинку внаслідок чого автомобіль зазнав пошкоджень. Представник позивачів зазначає, що ЛКП «Княже місто» є управителем багатоквартирног будинку і саме ЛКП «Княже місто» несе відповідальність за його експлуатацію. Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 56072, 67 грн., яка є вартістю відновлювального ремонту відповідно до висновку експерта, та 1500 грн. витрат на проведення експертизи на користь [PERSON] . Крім того, позивачі просять стягнути з відповідача за період з 01.04.2021 року по 31.10.2024 року інфляційні втрати у розмірі 27895,49 та 3 % річних у сумі 4355,23. Також у позовній заяві зазначено, що неправомірними діями ЛКП «Княже місто» завдано [PERSON] немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, так як було пошкоджено єдиний транспортний засіб. Тому на користь [PERSON] просить стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.11.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви. 26.11.2024 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду від 22.11.2024 року. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 09.01.2025 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшов відзив від представника Львівського комунального підприємства «Княже місто», згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог, так як позивачем не доведено, що шкода завдана внаслідок протиправних дій ЛКП «Княже місто». Тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Представник позивача та позивачі у судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, шо транспортний засіб марки «Ford Fiesta», д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 24.02.2021р. за адресою: м. Львів, вул. Коцюбинського, 11 на автомобіль марки «Ford Fiesta», д.н.з. [NUMBER] впав сніг з відповідного даху будинку. Внаслідок вказаної події транспортний засіб зазнав транспортних пошкоджень. У зв`язку із наведеним обставинами позивач [PERSON] звернулася до правоохоронних органів, що підтверджується заявою [PERSON] від 24.02.2021 року та довідкою т.в.о. заступника начальника ЛРУП ГУНП у Львівській області Козуба Р. від 22.03.2021 № 5707/31-21, виданої [PERSON] про те, що вона зверталася до ЛРУП ГУНП у Львівській області щодо пошкодження її автомобіля. Щодо звернення [PERSON] до ЛРУП ГУНП у Львівській області відносно вказаної події 22.03.2021 року за вх. 5707/31-21 останній т.в.о. заступником начальника ЛРУП ГУНП у Львівській області Козубом Р. було надана відповідь, згідно з якою в ході перевірки встановлено, що за експлуатацію будинку по [ADDRESS] , та особі необхідно звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. 24.02.2021 року укладено договір про проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу, замовником якої є [PERSON] , та яким 24.02.2021 року було оплачено витрати на проведення експертизи транспортного засобу у розмірі 1500 грн., що стверджується квитанцією від 24.02.2021 року № 0.0.2030118655.1. 24.02.2021 складено акт огляду транспортного засобу. На підтвердження розміру завданих матеріальних збитків позивачем надано суду звіт № ФД-000022 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням знову пошкодженого колісного транспортного засобу від 25.02.2021 року. Відповідно до зазначеного у даному звіті висновку вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (розмір збитків) транспортного засобу Ford, р.н. [NUMBER] , становить 36003,89 грн. 22.04.2021 року ЛКП «Княже місто» отримало клопотання, подане [PERSON] , відповідно до якого запропоновано ЛКП «Княже місто» самостійно прийняти рішення про відшкодування коштів у сумі 57572,62 грн. Відповідно до статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Згідно з ч.2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до них об`єктів територію. Так, балансоутримувачем житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яке здійснює утримання будинку та прибудинкової території. Наведене також стверджується листом Галицької районної адміністрації від 16.03.2021 року № 31-вих.-19751, відповідно до якого за обслуговування будинку та прибудинкової території будинку [ADDRESS] . Крім того, представником позивача до матеріалів справи долучено квитанції про оплату позивачами комунальних послуг за обслуговування та утримання будинку. Відповідно до наданих платіжних інструкцій отримувачем є ЛКП «Княже місто». Згідно з п. 14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі управитель) - фізична особа підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до п. 12. ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуга з управління багатоквартирним будинком результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Частиною 5 вказаної статті цього Закону встановлено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1)житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; Законом України «Про житлово-комунальні послуги» у статті п.1 ч. 4 ст. 8 визначено прямий обов`язок забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. Ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 № 376 затверджено Правила благоустрою міста Львова. Згідно п. 3.1.3 Правил благоустрою міста Львова утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та ділянок, що перебувають у приватній власності громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд здійснює власник або балансоутримувач цього будинку, або підприємство, установа, організація, з якими балансоутримувач укладе відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій. Відповідно до п. 7.3.3 Правил благоустрою міста Львова очищення дахів та дашків від снігу та бурульок проводиться негайно з дотриманням застережних заходів щодо безпеки руху пішоходів, не допускаючи пошкодження покрівель будинків і споруд, зелених насаджень, електромереж, рекламних конструкцій тощо. Необхідно огороджувати небезпечні місця на тротуарах, переходах виставляти вартових. Сніг та бурульки, що зняті з дахів та дашків, необхідно збирати на купи і протягом доби вивозити. З урахуванням викладеного, суд вважає, що саме ЛКП «Княже місто» є відповідальною особою за забезпечення належного утримання та ремонту будинку за адресою: [ADDRESS] та прибудинкової території. Відповідно саме на ЛКП «Княже місто» покладено обов`язок щодо виконання робіт щодо скидання снігу та льоду із даху будинку за вказаною адресою. Проте, ЛКП «Княже місто» такого обов`язку не було дотримано, що призвело до пошкодження транспортного засобу марки «Ford Fiesta», д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] . Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У відповідності із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди у позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини завдавача шкоди. Суд зазначає, що особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач має довести факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана особі і майну громадянина або завдана майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Розглядаючи спір про відшкодування завданої шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а відповідач має спростувати наявність своєї вини. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надав рекомендації, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Правилами статей 77,78,79,80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказуваня. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, позивач зобов`язаний надати суду докази на підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини. Оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини саме відповідача ЛКП «Княже місто» у вчиненні дій, наслідком яких завдано шкоду позивачу, а також причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною майновою шкодою та протиправними діями відповідача. Позивачами доведено належними та допустимими доказами ту обставину, що транспортний засіб марки «Ford Fiesta», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , пошкоджено внаслідок падіння снігу з даху будинку [ADDRESS] . За даним фактом позивач [PERSON] зверталася до правоохоронних органів, що підвтерджується наявною при матеріалах справи заявою. Окрім того, позивач [PERSON] звертався із клопотанням про відшкодування завданої шкоди до ЛКП «Княже місто». Проте, така шкода відповідачем у добровільному порядку не була відшкодована. На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди внаслідок падіння снігу з даху будинку позивачами долучено до матеріалів справи на підтвердження своїх вимог звіт № ФД-000022 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням знову пошкодженого колісного транспортного засобу від 25.02.2021 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (розмір збитків) транспортного засобу Ford, р.н. [NUMBER] , становить 36003,89 грн. ЛКП «Княже місто» не надано суду жодного доказу на спростування вимог позивачів та на підтвердження того факту, що шкоди завдана транспортному засобу не з вини відповідача. Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання про саме ЛКП «Княже місто» є відповідальною особою за забезпечення належного утримання та ремонту будинку за адресою: [ADDRESS] та прибудинкової території. Відповідно відповідачем не було дотримано покладеного на нього обов`язку належного утримання та ремонту будинку та неналежним чином надавалися послуги з управління багатоквартирним будинком. Внаслідок невиконання ЛКП «Княже місто» обов`язку щодо виконання робіт із скидання снігу та льоду із даху будинку [ADDRESS] відбулося падіння снігу на автомобіль позивача, що призвело до пошкодження транспорту. За таких обставин, беручи до уваги висновок звіту № ФД-000022 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 25.02.2021 року, в якому зазначений розмір завданих збитків 36003,89 грн., суд вважає за потрібним стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] завдану матеріальну шкоду саме у розмірі 36003,89 грн. Відповідно до частини 1, 2 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що з ЛКП «Княже місто» на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення завданої матеріальна шкода у розмірі 36003,89 грн. суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимог позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь три проценти річних з простроченої суми та інфляційні витрати. Враховуючи суму стягнення завданої матеріальної шкоди 36003,89 грн., відповідно до розрахунку інфляційних втрат за період з 01.04.2021 року по 31.10.2024 року інфляційні нарахування складають 18881,97 грн., 3 % річних відповідно до періоду в межах позовних вимог, а саме з 01.04.2022 року по 31.10.2024 року 2794,01 грн. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Суд бере до уваги доводи представника позивача, відповідно до яких внаслідок пошкодження транспортного засобу позивачу [PERSON] було завдано немайнові втрати, спричинені моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті. Зокрема, дана подія викликає у позивача тривогу, негативні переживання, насторогу, переживання фізичних незручностей, порушення сну. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому суд вважає за можливим задовольнити позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до приписів п.13 ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до положення ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). У постанові Верховного суду від 02.12.2021 року у справі 280/5176/20 зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20). До матеріалів справи долучено договір про надання правової (правничої) допомоги, акт приймання виконаних робіт; квитанцію про оплату позивачем [PERSON] наданих юридичних послуг. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю, беручи до уваги складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням принципів пропорційності,\~співмірності,\~розумності, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути 2480 гривень витрат на професійну правничу допомогу, на користь позивача [PERSON] 4000 грн. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Позивачем [PERSON] понесені витрати на проведення експертизи у розмірі 1500 грн., що підтверджується квитанцією квитанцією від 24.02.2021 року № 0.0.2030118655.1. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] понесені витрати на проведення експертизи в розмірі 1500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] витрати на оплату судового розміру пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 750,94 грн. Відповідно з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] витрати на оплату судового розміру у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved