Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з указаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 14.08.2020 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що [PERSON] є дитиною з інвалідністю, потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя, зокрема, витрат на обстеження, лікування, реабілітацію, одяг, харчування, медичний догляд, дошкільне знаряддя, а також для забезпечення належного рівня освіти. За словами позивача, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, однак її матеріальний стан не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний, всебічний розвиток дитини. На жаль, позивачу не вдалось досягти домовленості із відповідачем щодо розміру аліментів, які [PERSON] сплачуватиме на утримання доньки. З огляду на викладене, позивач просить встановити між сторонами розмір аліментів, які будуть сплачуватися відповідачем на утримання дитини. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 19.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача адвоката Лук`янець Л.О. надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що відповідач визнає позовні вимоги частково в розмірі 1/6 частки. Натомість у заявленому позивачем розмірі (1/3 частки) [PERSON] позовні вимоги не визнає, вважає його безпідставно завищеним, сплата якого не відповідатиме принципу рівності щодо обов`язку батьків приймати участь у забезпеченні дитини. За змістом відзиву, після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю, однак відповідач протягом усього періоду з моменту припинення спільного їх проживання допомагав позивачу коштами, які перераховував на утримання їх спільної доньки. У період з грудня 2022 року по вересень 2024 року відповідач перерахував позивачу кошти на утримання спільної доньки на загальну суму 41 729 грн., 21.08.2024 року придбав доньці окуляри вартістю 2 888 грн., сплатив на рахунок медичної лабораторії «Сінево» за дослідження аналізів дитини 750 грн., сплачував батьківську плату за період з жовтня 2023 по вересень 2024 за відвідування дитиною дошкільного навчального закладу. Крім того, відповідач ніколи не відмовлявся доглядати та опікуватися власною донькою, приділяв їй належну увагу. Зокрема, у період з 29.07.2024 по 02.08.2024 відповідач перебував із донькою у стаціонарі КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги», а у період з 14.10.2024 по 21.10.2024 у стаціонарі КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка». Ще однією підставою, яка свідчить про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в заявленому позивачем розмірі, є те, що на його утриманні також перебувають непрацездатні батьки [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІ групи, [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи. Зважаючи на наведені у відзиві обставини представник відповідача вважає, що достатнім розміром аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача на утримання спільної доньки [PERSON] , є 1/6 частка від його доходу, що у грошовому еквіваленті складатиме близько 5 200 грн. (а.с. 31-35). У відповіді на відзив позивач звертала увагу суду на те, що відповідач не має інших дітей на утриманні, його фінансовий стан не погіршився, є здоровим та працездатним. На переконання [PERSON] , у відзиві відповідач не навів жодних обґрунтованих підстав для зменшення аліментів на утримання дочки з 1/3 частини усіх видів заробітку до 1/6 частини. Часті відвідування лікувальних закладів та необхідність проведення операцій дочці як в Україні, так і за кордоном, потребують значних фінансових витрат, які позивач не здатна покрити повною мірою. Вважає, що встановлення аліментів у запропонованому розмірі не погіршить матеріального становища відповідача і він має можливість сплачувати їх у такій сумі, яка дозволить забезпечити належний рівень життя та гармонійний розвиток дитини. До того ж відповідач не надав жодних доказів того, що на його утриманні перебувають його батьки. Батько відповідача [PERSON] неофіційно працює та отримує пенсію, а мати [PERSON] також отримує пенсію та офіційно працює в КН «Лікарня №2». З огляду на викладене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. (а.с. 71-75). Представник відповідача адвокат Лук`янець Л.О. подала письмові заперечення на доводи, викладені у відповіді на відзив, у яких зазначила, що відповідач не погоджується із розміром заявлених позивачем аліментів, вважає їх розмір необґрунтовано завищеним. Звертала увагу суду на те, що ані позовна заява, ані відповідь на відзив не містять належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів того, який розмір витрат позивач несе щомісячно на утримання дитини. Крім цього, додані позивачем до відповіді на відзив документи викладені іноземною мовою без їх належного перекладу українською мовою. Що стосується твердження [PERSON] про те, що остання сплачує за проживання доньки та відвідування нею дошкільного навчального закладу, який знаходиться поза межами України, то таке не узгоджується з її твердженням, що дитина проживає разом з матір`ю в Україні. Крім того, на переконання відповідача, такі додаткові витрати мають бути погоджені із батьком дитини (а.с. 110-114). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що останні три місяці відповідач скидає близько 5 000 грн. За словами [PERSON] , вона їздить з дитиною за кордон з метою лікування, оскільки довіряє тому лікарю і не має наміру лікувати дочку в Україні. На даний час не працює, була звільнена, так як дитина часто хворіла. Отримує допомогу на дитину з інвалідністю в сумі близько 2 900 грн. Дитині потрібні кошти на реабілітацію, вона відвідує басейн, займається з тренером, а також на одяг, продукти харчування. В середньому на місяць на утримання дитини виходить 8 000 10 000 грн., але може бути і 15 000 грн., якщо наприклад необхідна операція, виїзд за кордон. Представник позивача\~-\~адвокат Короткий\~Т.С.\~додав,\~що відповідач\~бере участь\~в утриманні\~дитини,\~але в\~незначному розмірі, і ці кошти фактично потрібно випрошувати. Також представник зауважив, що відповідач є працівником поліції, інших дітей на утриманні не має. Представник відповідача - адвокат Лук`янець Л.О. в судовому засіданні зазначила, що позов не містить доказів витрат на утримання дитини. Відповідач працює в органах поліції, бере участь в утриманні дочки, що підтверджується доданими до відзиву квитанціями. На думку представника, можливо аліментами батька позивач хоче перекрити витрати на свою сім`ю. Поїздка за кордон, оренда там квартири не входять до предмету доказування у цій справі. Адвокат ще раз наголосила на тому, що частина доданих доказів не містять належного перекладу, то ж просила їх не брати до уваги при ухваленні рішення. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.02.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10-11). [PERSON] має статус дитини з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 13-14). Як свідчать матеріали справи, [PERSON] працює інспектором у Департаменті патрульної поліції, що також визнається сторонами, загальна сума доходу якого за період з 2/2024 по 7/2024 становить 189 496,89 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно положень ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 статті 183 згаданого закону встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що надані [PERSON] докази не спростовують наведені у позові та відповіді на відзив обставини, які вказують на можливість відповідача з урахуванням інтересів та потреб саме дитини сплачувати аліменти на утримання спільної доньки сторін у більшому розмірі ніж той, в якому їх просить присудити відповідач. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї не має. Доказів перебування на утриманні непрацездатних батьків відповідачем суду не надано. У свою чергу донька сторін по справі має статус дитини з інвалідністю, а стан здоров`я дитини є однією із обставин, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів. З огляду на часткове визнання позову відповідачем, із урахуванням наведених у статті 182 СК України обставин та враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 917,57 грн. за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial