Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

На підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.11.2024 року, яка 09.12.2024 набула чинності (а.с.104), про зміну підсудності справи на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України - до суду надійшла вказана цивільна справа, в якій позивач в особі свого представника за довіреністю Пономаренко Олександра Володимировича звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4975643063 від 27.09.2021 року, укладеним між відповідачкою та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», який був отриманий позивачем у порядку відступлення права вимоги 17.12.2021 року на підставі договору факторингу №171221 року та реєстру прав вимоги щодо відповідачки, на суму 277791,72 грн. станом на 27.10.2023 року, з яких 192324,31 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 27,11 грн. - сума заборгованості за річними відсотками та 85440,30 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 4166,88 грн., сплаченого позивачем двома платежами. Разом із позовною заявою позивач надав заяву про слухання справи за його відсутності. Ухвалою судді від 06.01.2025 року справу було прийнято до провадження, відкрито провадження у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження, наданий відповідачу час для подання відзиву, уточнено адресу відповідачки відповідно до отриманих даних про її місця проживання (а.с.112). Відзив з боку відповідачки та інші заяви і клопотання від учасників справи не надходили. Ухвалою суду від 27.01.2025 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.118). Позивач у судове засідання для розгляду справи по суті не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином засобами електронного суду (а.с.123-124), подав заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання для розгляду справи по суті не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 27.09.2021 року між відповідачкою та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «центр фінансових рішень» був укладений кредитний договір №4975643063, за умовами якого позивачка отримала кредитні кошти від позивача у розмірі 202962,49 грн. строком на 48 місяців з метою, у тому числі, погашення заборгованості за кредитними договорами 200311061 від 27.11.2020 року та 200339764 від 19.04.2021 року. Проценти за користування кредитом становили 5% - при наданні кредиту, 2,49 % - щомісячні проценти та 0,01 % - річні проценти, деталі платежів з боку відповідачки були виписані у паспорті кредиту, а інші особливості визначені у умовах отримання фінансових кредитів первинного кредитора від 30.08.2021 (а.с.9-11). Кошти відповідачці були перераховані у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями від 27.09.2021 року №І261845462 та №І261845461 (а.с.30-31). Позивач набув право вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу від 17.12.2021 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «центр фінансових рішень» на загальну суму 203384,81 грн. за порядковим номером реєстру прав вимоги №17834 (а.с.17-28). Позивач сплатив первинному кредитору фінансування за відступлення права вимоги у повному обсязі у сумі 467336417,92 грн. на підставі меморіального ордеру №833437008 від 17.12.2021 року (а.с.29). Відповідачка домовленостей як з первинним кредитором, так і з позивачем не дотримала, зокрема допустила неналежне виконання погоджених умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості по щомісячним та річним процентам, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 30.06.2023 року у період, коли право вимоги за кредитом перейшло до позивача по справі (а.с.50-52). Підставою звернення до суду стало направлене відповідачці з боку представника позивача повідомлення вимоги від 24.02.2023 року, в якому уповноважений представник позивача вимагав від відповідачки повернути позивачу 144202,03 грн. - основного боргу, 48122,28 грн. - простроченого боргу, 1,24 грн. - строкової заборгованості за процентами, 19,22 грн. - простроченої заборгованості за процентами, 60645,24 грн. - прострочених щомісячних процентів та 4873,28 грн. - строкових щомісячних процентів, а загалом 257863,29 грн. (а.с.47-48), яке було надіслане відповідачці цінним листом з описом (а.с.49). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відносно даної справи, суд погоджується з визначеним позивачем розміром отриманого кредиту та нарахованих відсотків у період до 24.02.2023 року, оскільки таке нарахування відповідає умовам укладеного між первинним кредитором та відповідачкою договору щодо щомісячних платежів, які відповідачка належним чином не сплачувала. Обмежень щодо передання права вимоги іншим особам кредитним договір між первинним позивачем та відповідачкою не містить. Таким чином, в даному випадку позивачем використано право дострокового стягнення всієї суми кредиту шляхом звернення до суду, а відповідно 24.02.2023 року припинився строк дії договору, у зв`язку з чим право АТ «Таскомбанк» нараховувати передбачені договором проценти припинилося. Таким чином, що стосується позовних вимог про стягнення процентів, нарахованих після 24.02.2023 року, то такі вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припинилося і кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивач, звернувшись до суду із вимогою про дострокове стягнення кредитної заборгованості, змінив строк дії та умови кредитного договору, а тому у позивача відсутні підстави для нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору, оскільки їх нарахування законом не передбачено. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому належною сумою для стягнення є 257863,29 грн., зазначені у повідомленні-вимозі від 24.02.2023 року до відповідачки, а не прораховані позивачем до 30.06.2023 року 277791,72 грн., оскільки відповідні відсотки стосуються періоду, коли позивач вже висловив свою позицію щодо припинення договору із відповідачкою. Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги частково у розмірі 92,83% від заявлених, тому судовий збір у цій сплаві повинен був стягнутий з відповідачки також у розмірі 92,83% від сплаченого у розмірі 4166,88 грн., що становить 3868,12 грн., а іншу частину слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial