Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся [PERSON] , з позовом до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Ю.Н., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Борський Р.М, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 19.03.2024 року через застосунок Приват24 позивач дізнався про арешт всіх його карткових рахунків, на підставі постанови про арешт коштів боржника, виданої приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Борським Р.М., в межах виконавчого провадження [NUMBER] відкритого на підставі виконавчого напису № 386, виданого 13.03.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. Зазначено, що після звернення до приватного виконавця за роз`ясненнями, позивачем було отримано від приватного виконавця постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису № 386, щодо стягнення з позивача на користь відповідача невиплачених в строк на підставі договору між батьками про сплату аліментів, посвідченого 13.06.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личиною О.В., зареєстрованого в реєстрі № 2186, грошових коштів, щодо погашення заборгованості, яка виникла за період з 01.04.2021 року по 31.12.2023 року на загальну суму, що складає 2648653,01 грн., а також 37000,00 грн., плату за вчинення виконавчого напису. Позивач, вважає що вищевказаний виконавчий напису було вчинено з порушенням норм законодавства, оскільки вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною. На адресу позивача не надходило вимоги-повідомлення від відповідача про погашення заборгованості із зазначеним деталізованої суми боргу, позивачем регулярно здійснювались платежі за договором між батьками про сплату аліментів. Згідно з виписки від 03.03.2023 року по картці виданої на ім`я [PERSON] , загальна сума коштів, яка надійшла на картковий рахунок за період з 01.03.2022 року по 01.03.2023 року становила 5500,00 грн., загальна сума перерахованих аліментів за період з 01.01.2022 року по 31.12.2023 року, що була перерахована позивачем на картковий рахунок відповідача та прив`язаний до неї картковий рахунок неповнолітньої доньки [PERSON] , становить 293504,00 грн. З урахуванням викладеного просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 386. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника відповідача надійшов відзив, в обґрунтування якого зазначено, що 13 червня 2014 року між позивачем і відповідачем було укладено договір про сплату аліментів згідно з яким сторони домовились, що батько, [PERSON] , зобов`язується сплачувати матері, [PERSON] , щомісяця аліменти у розмірі 15 000 грн. на кожну Дитину до досягнення кожною Дитиною повноліття, якщо інше не буде змінено сторонами у формі та порядку, визначеному умовами цього договору. Відповідно до ч.3 п.2 договору аліменти надаються батьком готівкою або добровільно перераховуються на картковий/поточний рахунок матері. Відповідно до ч.2. п.2. договору сторони погодилися, що в разі відхилення середнього обмінного курсу долару США до української гривні, встановленого комерційними банками України, більш, ніж на 10% порівняно з курсом, встановленим на момент укладання договору, сума аліментів підлягає автоматичному корегуванню пропорційно такому збільшенню. Таким чином, відкорегована сума аліментів пропорційно збільшенню обмінного курсу долару США до української гривні становить 2 730 008,014 грн. за період з 1.04.2021 року до 31.12.2023 року. Відповідно до виписки по окремим надходженням по картці/рахунку [PERSON] за період 01.04.2021 - 07.02.2024 роки. боржник здійснив оплату на загальну суму 81 355, 00 грн. Враховуючи цю суму, заборгованість боржника перед стягувачем становить 2 648 653,01 грн. 12.02.2024 року відповідачем була скерована вимога про виконання грошових зобов`язань за договором між батьками про сплату аліментів від 13 червня 2014 року на ім`я [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , що підтверджується описом вкладення до цінного листа і квитанцією. Зазначено, що скільки договір від 13 червня 2014 року, у якому сторони визначили їхні права та обов`язки, у судовому порядку недійсним не визнавався, його умови відповідають інтересам дітей, а отже, зобов`язання за цим договором підлягають виконанню. Окремо вказано, що твердження позивача про те, що заборгованість не є безспірною, оскільки позивачем здійснювались платежі в довільних сумах і довільних строках без прив`язки до договору про сплату аліментів, на довільні рахунки є неаргументованою і свідчить про ігнорування виконання батьківських і договірних зобов`язань, а не про відсутність безспірності заборгованості. Доказом існування заборгованості взагалі є договір між батьками про сплату аліментів від 13 червня 2014 р., де відповідно до ч.3 п.2 договору вказано, що аліменти надаються батьком готівкою або добровільно перераховуються на картковий/поточний рахунок матері. Щодо розміру заборгованості, яку зазначено у виконавчому написі - доказом цього є обґрунтований розрахунок суми заборгованості аліментів, в якій детально розписано період і формули обчислення заборгованих сум. Жодних задокументованих претензій з боку позивача щодо розміру аліментів, невирішених по суті спорів щодо заборгованих аліментів або її розміру, станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису не було. Скерування вимоги про виконання грошових зобов`язань за договором між батьками про сплату аліментів від 13 червня 2014 року, надісланої 12.02.2024 року на адресу реєстрації позивача, а не на адресу, яка вказана в позовній заяві - [ADDRESS] , є належним повідомленням. Жодної додаткової інформації чи додаткової угоди щодо офіційної зміни фактичного чи юридичного проживання позивач не надав, а відтак вимога скерована в правильний спосіб за адресою, яка вказана в договорі про сплату аліментів. Доказів, що позивач не проживає за адресою зазначеною в Договорі між батьками про сплату аліментів позивач не надав. Щодо здійснення платежів позивачем з 01 січня 2022 по 31 грудня 2023 у сумі 293 504 грн та за період з 01.03.2022 по 01.03.2023 р. у сумі 5500 грн. зазначено, що відповідно до п. 2 договору між батьками про сплату аліментів батько, зобов`язується сплачувати матері, щомісяця аліменти у розмірі 15 000 грн. на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття, якщо інше не буде змінено сторонами у формі та порядку, визначеному умовами цього договору. Відповідно до договору існує чітка процедура зміни домовленостей. Також відповідно до п.4 договору між батьками про сплату аліментів батько зобов`язаний щомісяця сплачувати матері аліменти на утримання дітей та брати участь у додаткових витратах на дітей пов`язаних з освітою, розвитком їх здібностей, у зв`язку з їх лікуванням, тощо. Відповідно до п.9 договору будь-які зміни та доповнення до договору будуть чинними, якщо вони будуть оформлені у вигляді договорів про внесення змін та доповнень до договору, будуть підписані сторонами та посвідчені нотаріально. Сторони не домовлялися про зміну договірних умов, позивач договір і суми прописані в ньому не оскаржував, тому немає підстав вважати, що розмір щомісячних аліментів оспорювався позивачем. Так само не були змінені домовленості щодо зміни рахунків куди повинні надсилатися аліменти відповідно до договору між батьками про сплату аліментів. Також, у платіжних дорученнях та інструкціях наданих позивачем не зазначене призначення платежу. У вищезазначених платіжних дорученнях і інструкціях зазначений отримувач [NUMBER] або [NUMBER] , кінцевий отримувач UA943395000000029247568108004. Ні у відповідача ні у її дочки рахунків за такими номерами не існує, тому куди перераховував кошти позивач невідомо. Враховуючи наведене, вважає, що доводи позивача про перерахування суми аліментів на картковий рахунок неповнолітньої доньки [PERSON] , у розмірі 293 504 грн., є неправдивими та такими, що намагаються ввести суд в оману. З урахуванням викладеного в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, а саме на момент підписання договору про проживання дитини та участь батька в особистому вихованні дитини, посвідченого приватним нотаріусом 13.06.2014 року, сторони не проживали разом. Відповідно до п.2 вказаного договору сторони домовились, що діти будуть проживати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Таким чином адреса за якою відповідачем було направлено вимогу про виконання грошових зобов`язань є адресою проживання відповідача. Окремо зазначив, що оскільки договір між батьками про сплату аліментів від 13.06.2014 року не містить реквізитів рахунку відповідача на який має здійснюватись виплата аліментів, тому виплата аліментів на будь-який рахунок який належить відповідачу, слід вважати належним виконання договору. Як наслідок, сума аліментів в розмірі 299504,00 грн., була перерахована позивачем з 01.01.2022 року по 31.12.2023 року на картковий рахунок відповідача та прив`язаний до неї картковий рахунок неповнолітньої доньки [PERSON] , не була врахована відповідачем у вимозі про виконання грошових зобов`язань та в розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, що були надіслані нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Від представника відповідача надійшли заперечення на відзив, відповідно до яких зазначено, що оскільки відповідачу не відоме місце перебування і проживання позивача, то вона скерувала вимогу про виконання грошових зобов`язань за єдиним відомим їй місцем отримання кореспонденції позивача, а саме на адресу реєстрації позивача. Відповідно до довідки з АТ КБ «ПриватБанк» у [PERSON] , є рахунок [NUMBER] , інших рахунків відповідач у АТ КБ «ПриватБанк» немає. Про існування вказаного рахунку позивачу було відомо , оскільки позивач спалчував на вказаний картковий рахунок аліменти, що підтверджується випискою по окремим надходженням по картці за період з 01.04.2021 року по 07.02.2024 року на загальну суму 81355,00 грн. Сторони не домовлялись про зміну договорних умов, позивач договір і суми прописані в ньому не оскаржував, тому немає підстав вважати, що розмір щомісячних аліментів оспорювався позивачем, крім того не були змінені домовленості щодо зміни рахунків куди повинні надсилатись аліменти, тому аргументи про додаткові рахунки куди позивач, начебто скеровував аліменти є необґрунтованими та не підтвердженими. Крім того зазначено, що позивачем не виконані інші умови договору, зокрема зобов`язання передбачені абзацом 4 п.2 договору: здійснити за власний рахунок ремонт приміщень, де проживають діти, подарувати дітям 2-кімнатну квартиру в м. Києві, відкрити кожній дитині депозитний рахунок. Тому ці факти свідчать про ігнорування виконання умов договору. Окремо зазначено, що позивачем не надано доказів, що банківські картки, на які здійснювався переказ грошових коштів у сумі 293504,00 грн., належить відповідачу, крім того перекази на які посилається позивач не містять відомостей про тип, призначення платежу, про те, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б про це свідчили. Від третьої особи надійшли письмові пояснення, в обґрунтування яких зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Окремо зазначив, що хоча діюче законодавство не містить обов`язку стягуача повідомляти боржника перед вчиненням виконавчого напису за договрами про сплату аліментів, тим не менш, нотаріусу була надана вимога про виконання грошових зобов`язань за договором між батьками про сплату аліментів від 13 червня 2014 р., від 12.02.2024 року з підтвердженням відправки. Згідно п. 2.3 Глави 16 Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Враховуючи вищенаведене, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було дотримано встановлену діючим законодавством процедуру. Відповідач надала всі докази, які підтверджують безспірність заборгованості за договором про сплату аліментів на дитину: договір, розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, виписку з банківського рахунку в якій зафіксовано суми аліментів, що були сплачені позивачем, копія вимоги про виконання грошових зобов`язань за договором між батьками про сплату аліментів від 13 червня 2014 р. та докази відправки цієї вимоги на адресу реєстрації позивача. Таким чином, оскільки вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається лише за фактом подання стягувачем документів, спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом з дотриманням встановленої для цього процедури. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові, наполягав на їх задоволенні, в подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що виконавчий напис було вчинено відповідно до вимог діючого законодавства, в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.06.2014 року між [PERSON] , та [PERSON] , було укладено договір між батьками про сплату аліментів, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личиною О.В. Відповідно до умов якого сторони зокрема домовились, що батько, [PERSON] , зобов`язується сплачувати матері, [PERSON] , щомісяця аліменти у розмірі 15000 грн. на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття, якщо інше не буде змінено сторонами у формі та порядку, визначеному умовами договору. Сторони погодилися, що в разі відхилення середнього обмінного курсу долару США до української гривні, встановленого комерційними банками України, більш, ніж на 10% порівняно з курсом, встановленим на момент укладання договору, сума аліментів підлягає автоматичному корегуванню пропорційно такому збільшенню. Аліменти надаються батьком готівкою або добровільно перераховуються на картковий/поточний рахунок матері. В разі отримання аліментів готівкою, мати надає батьку розписку про отримання аліментів. Згідно виконавчого напису нотаріуса від 13.03.2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] невиплачені в строк, на підставі договору між батьками аліменти, за період з 01.04.2021 року по 31.12.2023 року на загальну суму 2648653,01 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису в сумі 37000 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Борським Р.М., було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 386 від 13.03.2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н., про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , не виплачені в строк на підставі договору між батьками про сплату аліментів, грошових коштів, щодо погашення заборгованості, яка виникла за період з 01.04.2021 року по 31.12.2023 року на загальну суму 2648653,01 грн., та 37000,00 грн., плату за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Борського Р.М., від 19.03.2024 року, в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] було накладено арешт на грошові кошти [PERSON] . 13.06.2014 року між [PERSON] , та [PERSON] , укладено договір про проживання дитини та участь батька в особистому виховані дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личиною О.В. Відповідно до умов якого, сторони зокрема домовились, що діти будуть проживати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . 24.06.2014 року [PERSON] , та [PERSON] , укладено договір про визначення частки у праві спільної власності подружжя на квартиру, відповідно до умов якого сторонами було визнано, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, як така що набулась за час шлюбу, та зокрема визначено право спільної часткової власності на вказану квартиру по за кожним. 24.06.2014 року між [PERSON] , (надалі дарувальник) та [PERSON] , яка діє в інтересах своїх неповнолітніх доньок [PERSON] , та [PERSON] , (надалі обдаровані), було укладено договір дарування частини квартири, відповідно до умов якого дарувальник, розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примушення, яка фізичного так і морального, або внаслідок збігу будь-яких тяжких обставин, передає безоплатно у власність, а обдаровані в особі представника приймають у рівних долях як дарунок частину квартири [ADDRESS] . З заяви [PERSON] , від 14.06.2024 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ вбачається, що остання підтверджує, що її батьком [PERSON] , на її картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] за період з 01.01.2022 року по 31.12.2023 року перераховувались кошти. Ці кошти були подарунковими. З заяви [PERSON] , від 14.06.2024 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ вбачається, що остання підтверджує, що її батьком [PERSON] , на її картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] за період з 01.01.2022 року по 31.12.2023 року перераховувались кошти. Ці кошти були подарунковими. Відповідно до платіжних доручень долучених до позовної заяви вбачається, що за період з 01.11.2022 року по 15.01.2024 року [PERSON] , здійснювались перекази коштів на картковий рахунок [NUMBER] . 12.02.2024 року [PERSON] , на адресу [PERSON] , було направлено вимогу про виконання грошових зобов`язань за договором між батьками про сплату аліментів від 13.06.2014 року. вказана вимога адресована за адресою: [ADDRESS] . Згідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно дост.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012(далі за текстом Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчинює нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999(далі за текстом Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчих написів подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію виловив Верховний суд України в постанові від 20.05.2015 року ( справа №6-158цс15). Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було направлено позивачу вимогу від 12.02.2024 року, в якій запропоновано виконати своє зобов`язання, що виникло на підставі договору про сплату аліментів. Відповідно до змісту вказаної вимоги, остання адресована [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження направлення вказаної вимоги позивачу, відповідачем до відзиву долучено накладну № 0205904364747 з «Укрпошти» про приймання листа до відправлення та фіскальний чек про оплату пересилання. Разом з цим суд враховує, що надані вищезазначені документи не містять відомостей про зміст відправлення, оскільки до матеріалів справи не долучено опису вкладення вказаного листа, крім того матеріали справи не місять доказів отримання відповідачем вказаної вимоги. У той же час, відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 року № 270, реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку. Таким чином, отримувач вважається належним чином повідомленим в тому разі, коли відправником не лише направлено на адресу такого отримувача лист-вимогу, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Стороною відповідача не надано належних доказів того, що [PERSON] отримав лист-вимогу щодо сплати аліментів та був вчасно проінформований про наявність заборгованості. Мав можливість надати обґрунтовані заперечення щодо вчинення виконавчого напису або письмову згоду чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису. Заперечуючи факт отримання вказаної вимоги, позивач вказує, що не проживає за адресою: [ADDRESS] , оскільки за цією адресою до теперішнього часу проживає відповідач з дітьми, що також не заперечується відповідачем, оскільки остання зазначає, що вказана вимога була направлена відповідачу за останнім відомим його місцем реєстрації. Порушення порядку повідомлення боржника про усунення порушення є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц. Крім того, як встановлено судом під час розгляду справи, між подружжям дійсно існує спір, щодо заборгованості по аліментам, належних доказів, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, суду надано не було. З урахування викладеного, беручи до уваги, що відповідачем не спростовано позовні вимоги, доказів безспірності заборгованості суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved