Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви, позивач зазначив, що з 11.02.2006 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. З 2023 р. їх сім`я перестала існувати. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Протягом останніх років стосунки між ними розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Вже тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремо життям та своїми інтересами. Відповідач не бере участі у веденні домашнього господарства, не піклується про створення нормальних сімейних стосунків. Все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У подальшому вона не бажає продовжувати відносини з відповідачем і бажає розірвати шлюб, укладений між ними. На примирення та збереження шлюбу з відповідачем не згодна. Відповідач не заперечує проти того щоб дитина проживала з позивачкою. Примиреня та збереження шлюбу між сторонами не можливе. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Просить шлюб, зареєстрований 11.02.2006 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №60, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розірвати. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, з викликом сторін. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримку позовних вимог, позов просила задовольнити. Відповідач[PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Просить місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] визначити за місцем проживання матері, судові витрати покласти на позивача. Крім того, зазначив, що вже тривалий час у них виникали певні конфліктні ситуації та розбіжності у поглядах на ведення спільного господарства, проте заперечує щодо часу фактичного припинення сімейних відносин та не ведення спільного господарства. Він продовжує приймати активну участь у піклуванні за неповнолітнім сином та допомагає фінансово повнолітньому сину, який проживає окремо. Він пенсіонер в завдяки цьому має можливість перебувати вдома та відводити і забирати сина з дитячого садочка. Вважає, що позивачка безпідставно критикує їх спільне життя та вишукує приводи для розлучення та заявляє про те, що спільне життя разом є неможливим. Він не заперечує, щоб їх спільна неповнолітня дитина проживала разом із матір`ю, спорів та вимог щодо забезпечення виконання його права на участь у вихованні сина не мають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.02.2006 року зареєстрованому Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №60, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 11.02.2006 року. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ч. 2 ст.\~112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~У відповідності до вимог\~ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом та проживанням тривалий час, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та дитини, і є неможливим,\~а сім`я\~сторін розпалася\~остаточно, в зв`язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. Відповідно до\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved