Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

До суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №471165-КС-001 про надання кредиту від 27.07.2023 року, що становить 81 523,60 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 60 673.60 грн., суми прострочених платежів за комісією 1 850,00 грн., також позивач посить стягнути судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що 27.07.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №471165-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 19 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,51159869 % за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 19 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську карту Позичальника № [NUMBER] . Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором №471165-КС-001 про надання кредиту, лише частково сплатив кошти в розмірі 1 000,00 грн., в результаті чого, станом на 14.11.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 81 523,60 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 60 673,60 грн., суми прострочених платежів за комісією 1 850,00 грн. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 108-110). 07.02.2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовна заява є необгрунтованою, оскільки не містить доказів, які б підтверджували ознайомлення відповідача з умовами договору, паспортом споживчого кредиту, шляхом підписання кредитного договору, його умов оферти за допомогою цифрового підпису. Також в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують спосіб, дату, суму перерахунку відповідачу грошових коштів від позивача та зарахування 19 000,00 грн. на рахунок [PERSON] , наявність у відповідача саме тієї чи іншої банківської карти та відкритого того чи іншого особового банківського рахунку на її ім`я у банківській установі. До матеріалів справи не додано виписки за картковим рахунком, який може бути належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту. Наданий розрахунок заборгованості не містить основних даних та параметрів, необхідних для встановлення обставин здійснення об`єктивних розрахунків заборгованості. У задоволенні позову просить відмовити (а.с. 123-125). 11.02.2025 року позивач подав відповідь на відзив, зазначає, що 27.07.2023 року позивач направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №471165-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Позивачем направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3638 на мобільний номер телефону позивача, зазначений нею в анкеті в особистому кабінеті, який боржником було введено/відправлено. Таким чином, 27.07.2023 року між сторонами було укладено договір №471165-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Кредитний договір не є договором приєднання. [PERSON] через веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com, шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему подала заявку на отримання кредиту, в якому вказала номер поточного (карткового) рахунку. У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою і втрачає силу. Позивач не є банківською установою, не відкриває банківські рахунки, перерахування та зарахування коштів здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів. Позивач не має відношення до банківського рахунку відповідача, крім того, що на такий рахунок здійснюється перерахування коштів. Номер банківської картки відповідача, зазначеної в реквізитах сторін, на яку було здійснено перерахування кредитних коштів, було зазначено у кредитному договорі та в анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач здійснила часткове погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 1000,00 грн., таким чином відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору та правомірності вимог позивача. Розрахунок заборгованості грунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не надав контрозрахунку заборгованості. Уклавши кредитний договір шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідач погодилась на умови кредитного договору, зазначеного в ньому, а саме, типу кредиту, процентної ставки, комісії. Проценти за кредитним договором поза межами строку дії договору, не нараховувались. Нарахування та стягнення комісії є правомірним, оскільки у кредитному договорі комісія встановлюється за надання кредиту, а не за його обслуговування (а.с. 130-187). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2025 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» Виноградова Ю.Е. про витребування доказів, залишено без задоволення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 14). [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином (а.с. 115, 216-217), причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та підтверджені доданими доказами, доводами, наведеними у відзиві на позовну заяву, які надавались відповідачем та які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 27.07.2023 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали Договір №471165-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) дистанційно в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до п. 2.1 якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 19 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Даний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора UA-3638 (а.с. 32-40). Пунктом 2.3- п.2.7 договору визначено, що строк, на який надається кредит 24 тижні, термін дії договору до 11.01.2024 року, стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15159869, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту 2 850,00 грн. Сторонами в п. 3 Договору погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Згідно із п. 7 договору, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням. Паспортом споживчого кредиту, що підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3716 27.07.2023 року, встановлено суму кредиту 19 000, 00 грн., строк кредитування 169 днів, мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів, тип процентної ставки фіксована, комісія за надання кредиту 2 850,00 грн. (а.с. 28-31). На підтвердження існування договірних відносин, позивачем по справі надано кредитний договір №471165-КС-001 від 27.07.2023 року, пропозицію (оферта) укласти договір №471165-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 27.07.2023 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір №471165-КС-001 про надання кредиту споживчий кредит. Електронна форма) від 27.07.2023 року, паспорт споживчого кредиту від 27.07.2023 року. Документи підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3638, UA-3716. Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами (а.с. 28-58). До матеріалів справи долучено правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», затверджені наказом директора ТОВ «Бізпозика» від 27.06.2022 року №13-ОД, а також витяг з анкети клієнта [PERSON] (а.с. 61, 63-81). Відповідно до інформаційної довідки від 22.11.2024 року, ТОВ «Платежі онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна операція: 27.07.2023 року о 08:32:18 на номер платіжної карти [NUMBER] , здійснено перерахування коштів [PERSON] за кредитним договором №471165-КС-001 від 27.07.2023 року в розмірі 19 000,00 грн. (а.с. 62). З розрахунку заборгованості за договором №471165-КС-001 від 27.07.2023 року, вбачається, що загальна сума заборгованості, станом на 14.11.2024 року становить 81 523,60 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 60 673,60 грн., суми прострочених платежів за комісією 1 850,00 грн. (а.с. 21-27). Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). За правилом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Частиною 1 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Так, на підтвердження укладення кредитного договору №471165-КС-001 від 27.07.2023 року позивачем надано хронологію дій щодо укладення даного договору (а.с. 59-60). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договору №471165-КС-001 від 27.07.2023 року узгоджується із ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору. Також із вищевикладеного слідує, що [PERSON] із запропонованими умовами ТОВ «Бізнес Позика» ознайомилась, погодилась, оскільки, за протилежного, не відбулося би накладання електронного підпису. Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Бізнес Позика» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Факт перерахування коштів за договором підтверджується інформаційною довідкою (а. с. 62), наданою ТОВ «Платежі онлайн» (дані транзакції: юридична особа торговця ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», тип транзакції видача, сума 19 000,00 грн., дата 27.07.2023 року о 08:32:18, перерахунок коштів [PERSON] за кредитним договором №471165-КС-001 від 27.07.2023 року). Зі змісту інформаційної довідки вбачається інформаційно логічна взаємодія та приймання платежів, укладеного між ТОВ «Платежі онлайн» та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», в яких відображено ідентифікуючі деталі здійснених операцій через платіжний сервіс «Platon». Перерахування коштів за договором відбулось 27.07.2023 року безготівково шляхом перерахування коштів на платіжну картку, зазначену позичальником в кредитному договорі. Таким чином, факт видачі відповідачу кредиту в розмірі 19 000,00 грн. є доведеним. Тому суд відхиляє доводи відповідача про ненадання позивачем доказів щодо видачі позичальнику кредиту. Крім того, в матеріалах справи, наявний розрахунок заборгованості за кредитом, з якого вбачається, що станом на 14.11.2024 року розмір заборгованості становить 81 523,60 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 60 673,60 грн., суми прострочених платежів за комісією 1 850,00 грн. (а.с. 21-27). Розмір заборгованості підтверджується долученими до справи доказами. У свою чергу, заперечуючи проти розрахунку заборгованості, відповідач не надав докази, які мали підтвердити належне виконання договірних зобов`язань чи наявність розрахунку іншої суми заборгованості. Доводи відповідача про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, оскільки на його спростування відповідач не надав власного розрахунку. Вказана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15. Також судом встановлено, що 16.09.2023 року [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості в розмірі 1 000,00 грн. за кредитним договором №471165-КС-001 від 27.07.2023 року (а.с. 21). Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 року у справі №127/23910/14-ц зазначив, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Таким чином, відповідач здійснивши часткову оплату з метою виконання умов договору, вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору, і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Досліджуючи розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача також комісії в розмірі 1 850,00 грн. З умов кредитного договору №471165-КС-001 від 27.07.2023 року та Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», судом встановлено правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного наданого доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved