Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

09.08.2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Третяк І.П. звернулася до суду з позовом до [PERSON] третя особа: Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Синельниківської міської ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, сторони з 09.09.2014 року проживали у реєстрованому шлюбі та мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В липні 2015 року [PERSON] та [PERSON] припинили спільні шлюбні відносини, а 01 лютого 2016 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду шлюб було розірвано. Після припинення шлюбних відносин в липні 2015 року між ними було досягнуто усної домовленості, що син [PERSON] залишається проживати з позивачем, матір`ю дитини. Тобто з однорічного віку і весь час, [PERSON] постійно проживає разом зі своєю матір`ю. Позов до суду про стягнення аліментів позивачка не подавала, так як батько дитини просив про це. Матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON] сплачував у добровільному порядку на свій розсуд. Останній раз позивачка отримала аліменти за травень 2023 року. На протязі восьми років активної участі у вихованні свого сина відповідач не приймав і ніколи мати дитини не чула нього пропозиції щодо виховання і постійного проживання [PERSON] разом з батьком. В квітні 2022 року позивач була вимушена виїхати за кордон до Литви разом з сином через повномасштабну війну в Україні, так як відчувала загрозу для здоров`я та життя своєї дитини. Наразі задеклароване місце проживання [PERSON] та її сина [PERSON] в Литві за адресою: [ADDRESS] . Позивач працевлаштована та має постійний дохід її син [PERSON] відвідує школу, вивчив на достатньому півні литовську мову. Мати повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням |слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. На прохання відповідача 30 жовтня 2022 року позивач привозила сина в Україну для побачення та відпочинку з батьком на Західній Україні. Взимку батько ще раз просив побачення з диною, але в його проханні позивачка відмовила, оскільки [PERSON] хворів. Тому батьки дитини домовились про те, що мати привезе [PERSON] в Україну на канікули влітку 2023 року на місяць. Позивач ніколи не перешкоджала та не мала наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. В червні 2023 року до позивачки приїхала її мати [PERSON] , яка є бабусею [PERSON] та позивач дала згоду, посвідчену нотаріусом, про тимчасовий виїзд неповнолітнього сина з її матір`ю [PERSON] в будь-які іноземні країни з 30.06.2023 року до 30.06.2024, мати позивачки привезла онука [PERSON] до України для побачення з батьком та дідусем. На наступний день відповідач забрав свого сина з будинку матері позивача та за цей час тільки два рази дозволив бабусі та дідусю побачитись з онуком біля двох годин у них в будинку, біля якого стояв на машині увесь цей час. Весь місяць знаходження в Україні дитина розмовляє по телефону тільки в присутності батька. 14 липня 2023 року працівником Синельниківської міської ради в телефонному режимі мені було повідомлено позивача, що до органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області надійшла заява від відповідача про визначення місця проживання його малолітнього сина [PERSON] разом з ним. Тобто, відповідач без згоди та відома другого з батьків, з яким тривалий час проживає дитина навіть без попередження та обговорення, вирішив самочинно змінити місце проживання малолітньої дитини. Відповідно, на теперішній час, позивач та відповідач не дійшли згоди, щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Позивач знаходиться на сьомому місяці вагітності. Вона дуже нервує із-за ситуації, яка склалася з батьком [PERSON] , у зв`язку з чим була вимушена викликати швидку допомогу із-за нервового зриву і загрози аборту. Позивач вважає, що зміна місця проживання дитини, її звичного оточення, може бути серйозною душевною травмою для дитини. Також вважає, що постійне місце проживання її сина [PERSON] в Україні загрожує його психологічному та фізичному здоров`ю, а також життю, оскільки в Україні йде повномасштабна війна. Просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідач за первинним позовом надав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Синельниківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, тим що він з відповідачем за зустрічним позовом та позивачем за первісним позовом перебували у шлюбних відносинах, які 01 лютого 2016 року за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області було розірвано. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Протягом всього часу після розлучення він приділяв увагу синові, постійно опікувався його здоров`ям, купляв все необхідне для розвитку і забезпечення дитини. На аліменти [PERSON] не подавала так як все необхідне для дитини [PERSON] купував особисто, а також щомісяця надавав кошти [PERSON] . У квітні 2022 році у зв`язку із повномасштабним вторгненням росії на Україну, було прийнято рішення між сторонами як батьками, що на деякий час [PERSON] із сином поїде до Литовської Республіки, так як там у неї були знайомі друзі, але з домовленістю, що вона буде на постійному зв`язку і за першим проханням буде надавати позивачу за зустрічним позовом можливість зустрічі із сином на території Західної України. У липні 2023 року [PERSON] (мати [PERSON] ) привезла дитину в Україну. Позивач хотів забрати сина до себе але йому відмовили, так продовжувалось декілька днів (бабуся уникали зустрічі з ним і телефоном повідомляла що їх не має вдома), після чого позивач приїхав без попередження і запропонував сину поїхати зі ним на що дитина погодилася. З липня 2023 року дитина проживає з батьком - [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом не перешкоджав спілкуванню дитини з бабусею та дідусем, а для спілкування з матір`ю придбав йому мобільний телефон, але останній не має бажання спілкуватися з матір`ю. Син [PERSON] розповідав батьку, що у Литовській Республіці, де він проживав разом із матір`ю, у неї з`явився співмешканець, який дуже суворо ставився до нього. Дитина була дуже ляклива та мала пригнічений стан, син просив залишиться в Україні разом із батьком. 21.08.2023 року позивач за зустрічним позовом звернувся до психолога Інклюзивно-ресурсного центру з запитом про визначення психоемоційного стану сина, де отримав висновок про те, що дитина шукає таких стосунків, у яких панувала б спокійна і співчутлива близькість і в яких би кожен достеменно знав позицію іншого. Цих стосунків та емоції з матір`ю він не отримував на протязі 2022-2023 р.р.. Син самостійно прийняв рішення залишитись із батьком. Позивач за зустрічним позовом працює, у Синельниківському РУП ГУНП в Дніпропетровській області з 13.03.2017 року до теперішнього часу, діючих дисциплінарних стягнень не має, характеризується добре, має сталий дохід. Син відвідує школу, позакласні гуртки, доглянутий, мешкає разом зі позивачем за адресою: [ADDRESS] . Просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним [PERSON] , адвокат Третяк І.П. підтримала первісний позов та просила його задовольнити, заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Просила встановити місце проживання дитини разом із матір`ю. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] заперечував проти задоволення первісного позову. Просив встановити місце проживання дитини разом із ним. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвокат Наконечна Т.М. заперечувала проти задоволення первісного позову. Представник третьої особи органу опіки та піклування - Служба у справах дітей Синельниківської міської ради у судовому засіданні Колінько В.В. просила прийняти рішення на розсуд суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що батько та його дружина [PERSON] його люблять, він часто їздив з батьком на відпочинок. Він навчається у 5-мі класі, у нього тут багато друзів. Він не хоче повертатись до матері, тому що її теперішній чоловік до нього погано ставиться, а мати його не захищає. Хоче залишитись жити з батьком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною відповідача за первісним позовом [PERSON] , син її чоловіка [PERSON] називає її «мама [PERSON] », раніше часто перебував у них вдома, вони неодноразово разом їздили на відпочинок. З початку повномасштабної війни в Україні мати [PERSON] вивезла дитину за кордон, за цей період хлопчик також спілкувався з батьком, потім бабуся привезла його назад до України та з липня 2023 року він проживає разом з батьком. [PERSON] повернувся з закордону без особистих речей та низькою вагою. Після повернення [PERSON] спілкувався з матір`ю по телефону, потім перестав і на даний час не виявляє такого бажання. Також розповідав, що під час проживання з матір`ю за кордоном, її співмешканець часто його сварив за будь яку провину, а мати його не захищала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він товариш відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] , знайомий із ним років 10 та проживає по сусідству. Син [PERSON] . [PERSON] до лютого 2022 року кожні вихідні проводив у батька. Із дружиною [PERSON] . [PERSON] у хлопчика гарні відносини, вона часто возить [PERSON] до школи, виховує його як свого сина. З червня 2023 року [PERSON] постійно мешкає разом із батьком та неодноразово казав що хоче проживати з батьком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона разом із чоловіком товаришує з [PERSON] .. До лютого 2022 року він часто забирав сина [PERSON] до себе та проводив з ним час. Його син [PERSON] дуже любить дружину [PERSON] [PERSON] та називає її «мамою». Приблизно з літа 2023 року хлопчик постійно проживає з батьком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є товаришем [PERSON] вже тривалий час. [PERSON] завжди виконує свої батьківські обов`язки, займається вихованням, дитина забезпечена всім необхідним для розвитку та життя. З літа 2023 року [PERSON] проживає разом із батьком, відвідує школу та спортивну секцію. Іллі казав йому, що не бажає вертатись до матері, а хоче проживати разом із батьком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання аналогічні показанням свідка [PERSON] , який є її чоловіком. Також зазначила, що її дитина спілкується з [PERSON] та вона неодноразово чула як останній називає жінку свого батька [PERSON] «мама [PERSON] ». Суд, заслухавши представника позивача, відповідача його представника, представника третьої особи та свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2014 року, який розірвано рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року, що набрало законної сили 12 лютого 2016 року. Згідно довідки виданої СМКП «ЖЕК-1» №24 від 18.07.2023 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2016 року разом із дитиною [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] учня 4 класу Синельниківського ліцею №4, [PERSON] навчається в ліцеї з першого класу. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Зовнішній вигляд учня завжди охайний, шкільне приладдя у порядку. Хлопчик проживає з мамою. Вона систематично відвідує ліцей, цікавиться успіхами дитини та бере участь у житті ліцею. Тато проживає окремо, участь у вихованні сина приймає. На початку повномасштабної війни в Україні [PERSON] разом із сином [PERSON] виїхали до Литовської Республіки. Згідно довідки про місце проживання особи від 01.08.2023 року № (2023-8-PD) -4140, [PERSON] задекларувала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] , також за цією адресою задеклароване місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про роботу, вбачається, що [PERSON] з 24 жовтня 2022 року працює на підприємстві ЗАТ «Espersen Lietuva» працівником виробництва, що також підтверджується трудовим договором від 18.10.2022 року. Відповідно до Згоди, виданої 30.06.2023 року виданої нотаріусом 14-ї нотаріальної контори м.Клайпеда, [PERSON] дала згоду що її неповнолітній син [PERSON] тимчасово виїжджатиме/подорожуватиме в будь які іноземні країни з 30.06.2023 до 30.06.2024 з [PERSON] . Також, представник позивача за первісним позовом [PERSON] адвокат Третяк І.П. зверталась до суду із заявою про забезпечення позову в рамках вищезазначеного позову щодо вжиття заходів шляхом зобов`язання [PERSON] надати [PERSON] можливість безперешкодного спілкування та побачення, та спільного проведення часу з дитиною протягом певного часу спрямованого на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю. Ухвалою суду від 28.09.2023 року, у задоволенні вищевказаної заяви було відмовлено. [PERSON] подала апеляційну скаргу на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області про відмову у забезпеченні позову від 28.09.2023. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.11.2023 апеляційна скарга залишена без розгляду. Згідно довідки, наданої головою ОСББ «Зоряний Ковпака 23», [PERSON] , [INFO] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] з вересня 2021 року, його син [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком з 08.07.2023 року. Згідно витягу з реєстру Синельниківської територіальної громади №2023/008042248 від 05.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру Синельниківської територіальної громади №2023/008442347 від 05.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після повернення [PERSON] з-за кордону, [PERSON] звернувся до психолога Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Синельниківської міської ради Дніпропетровської області із питанням про визначення психоемоційного стану його малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до психологічного висновку емоційного стану дитини було встановлено, що [PERSON] прагне до ніжних відносин, які принесли б радість та щастя. Здатний на сильне емоційне піднесення. Готовий допомагати, якщо це необхідно для того, щоб заснований на ніжності союз, якого він прагне, став реальністю, навіть пристосовується до обставин. Має потребу в такій самій увазі та розумінні з боку інших. В деяких ситуаціях вважає, що ним нехтують, жадає теплої прихильності та відчуття більшої безпеки і хоче, щоб перед ним постало менше проблем. Стрес викликаний невдачею його спроб досягти розуміння, відчуття безпеки та особливого до себе ставлення. Становище, в якому він знаходиться, здається йому образливим: ні в кому він не зустрічає довіри, прихильності до себе і розуміння. Відчуває, що йому відмовлено у тому визнанні, яке суттєво важливе для того, щоб він сам міг себе поважати і що він нічого не може з цим поробити. Зламаний боротьбою з труднощами, яку йому доводиться вести на одинці, не отримуючи жодної підтримки (внутрішнє відчуття дитини), вважає, що він нічого не досяг, що замість захоплення, яке йому потрібне, постійно зустрічає нерозуміння. Хоче позбутися цієї ситуації, але не вистачає сили духу, щоб прийняти необхідне рішення. Чутливий до зовнішніх подразників і прагне до взаємодії, проте знаходить існуючу ситуацію, що вкрай розчаровує. Ілля має потребу у співчутливому розумінні та у відчутті безпеки. Страждає від свого явного безсилля досягти намічених ним цілей. Зазнає потреби якось захиститися від своєї схильності до надмірної довірливості, так як вважає, що інші часто неправильно тлумачать її або використовують у своїх інтересах. Тому шукає таких стосунків, у яких панувала б спокійна і співчутлива близькість і в яких би кожен достеменно знав позицію іншого. Згідно характеристики учня 4 класу [PERSON] , [INFO] , наданої директором Синельниківського ліцею №4 СМР Сріб`яник Н. та класним керівником [PERSON] , [PERSON] навчається в ліцеї з першого класу. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Має навчальні досягнення достатнього та високого рівня. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно.Зовнішній вигляд учня завжди охайний, шкільне приладдя впорядку. На даний час хлопчик проживає з татом. Тато, [PERSON] . [PERSON] , проживає за кордоном, але постійно цікавиться життям на навчанням сина. Згідно службової характеристики капітана поліції [PERSON] старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Синельниківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, вбачається, що останній посаді характеризується з позитивного боку, як досвідчений, ініціативний, дисциплінований поліцейський. Морально стійкий. Стан здоров`я добрий, фізично підготовлений. Висновком органу опіки та піклування Синельниківської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , наданого на підставі рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 23 жовтня 2024 року, враховуючи інтереси та думку дитини, орган опіки та піклування Синельниківської міської ради дійшов висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону). Суд зазначає, що міжнародні та національні законодавчі акти не містять норм, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію, необхідно проводити з нею бесіду, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення її інтересів та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. Проте, при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на норми, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, суд має з`ясувати, чи виконала відповідачка обов`язок доведення обставин, за наявності яких суд має право відмовити у визначенні місця проживання дитини з батьком, чи довів позивач, що проживання дитини з ним відповідатиме найкращим інтересам дитини. Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Суд встановив, що після розірвання шлюбу між сторонами, дитина проживала з матір`ю та часто бачилась із батьком. З лютого 2022 року від початку повномасштабного вторгнення російської федерації дитина разом з матір`ю виїхала за кордон, але згодом повернулася з бабусею до України, а мати залишилась за кордоном. Після цього дитина не бачилася з матір`ю жодного разу, спілкується по телефону час від часу. На даний час дитина проживає разом із батьком. В судовому засіданні допитано дитину та встановлено, що він з початку повномасштабної війни в Україні виїхав з матір`ю за кордон до Латвійської Республіки, співмешканець його матері погано до нього ставився, тому йому не хоче жити з матір`ю. З літа 2023 року він проживає з батьком, з його дружиною, яку він називає «мама Таня» в м.Синельникове, де ходить до школи, там в нього з`явилось багато друзів і він хоче продовжувати проживати з батьком. З мамою спілкуватися не хоче, оскільки відправивши їй фото зі свого дня народження вона ніяк не відреагувала та називала його «зрадником». Також у судовому засіданні були допитані свідки, які підтвердили, що дитина має бажання проживати разом із батьком. Суд виходить з того, що сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їхніх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини, зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини) (статті 3, 6). Суд дійшов висновку, що позивач надав достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності визначення місця проживання дитини з батьком з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків. Необхідно зазначити, що у справі відсутні докази, які б дозволили дійти висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, що фактично призводить до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на дитину. Дитина прижилася в новому середовищі, тому змінювати її місце проживання вагомих підстав немає. Згідно з частиною третьою статті 160 СК України, [PERSON] з 14 років сам визначатиме, з ким із батьків йому проживати. У постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 761/25544/19, провадження № 61-20015св21, Верховний Суд дійшов висновку, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення між дитиною й батьками належних стосунків, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Крім того, у кожній зі справ, яка стосується інтересів дитини, суд виходить із найкращих її інтересів з урахуванням усіх обставин справи, які у кожній конкретній справі є різними. Позивач за первісним позовом не довела, що проживання дитини з нею відповідатиме її інтересам, а отже позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Синельниківської міської ради про визначення місця проживання дитини не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд виходить з того, що проживання малолітнього сина з батьком відповідатиме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв`язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме як психологічному, так і фізичному його розвитку. Дитина, виявила бажання залишатись з батьком, що має переважне значення для остаточного висновку про найкращі її інтереси, тому позовні вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір за подачу позовної заяви до суду у розмірі 1073,60 грн. Кеpуючись статтями 150-152, 160, 161 Сімейного кодексу України, статтями 5, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved