Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

03 грудня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява "Євро-Реконструкція" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] . Відповідачі є користувачами даних послуг, так як проживають у квартирі [ADDRESS] даного будинку. У зв`язку неналежною сплатою коштів за отримані послуги у відповідачів утворилася заборгованість, яка становить 93 719,66 грн, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 грудня 2021 року цивільну справу № 753/24875/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 08 грудня 2021 року. 16 грудня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідачів. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 28 лютого 2022 року на 12:00 год. 25 січня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі того, що останній перебуває на військовій службі у Збройних Силах України на підтвердження чого долучає до клопотання копію контракту. 01 лютого 2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, вказує на те, що інші мешканці даної квартири створюють йому перешкоди у користуванні жилим приміщенням. Разом з тим у відзиві [PERSON] зазначає, що відповідач у справі [PERSON] померла ще [INFO] , на підтвердження чого долучає копію свідоцтва про смерть останньої та просить закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості з неї. 16 лютого 2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Судове засідання 28 лютого 2022 року не відбулось оскільки, відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, окрім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Згодом судове засідання було призначено на 07 червня 2022 на 12:00 год. У судове засідання 7 червня 2022 року з`явився представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , підтвердив інформацію про те, що [PERSON] дійсно померла та просив закрити провадження стосовно стягнення відносно неї заборгованості. Окрім того не заперечував стосовно клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням останнього на цей час в лавах ЗСУ та введення воєнного стану на території України. Крім того, представником відповідача [PERSON] у судовому засіданні було подано заяву про уточнення особистих даних відповідача, а саме копію паспорту, відповідно до якого вбачається, що ім`я відповідача " [PERSON] " та заяву про застосування позовної давності до заявлених вимог. Ухвалою суду від 07 червня 2022 року провадження у справі в частині стягнення заборгованості з [PERSON] була закрито у зв`язку із смертю останньої. Окрім того, вказаною ухвалою суду провадження у справі було зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України. 04 жовтня 2024 року до суду з Військової частини [NUMBER] МОУ надійшла інформація про те, що [PERSON] помер [INFO] . 29 жовтня 2024 року до суду з [INFO] надійшла інформація, у якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , смерть настала при проходженні служби у лавах ЗСУ (до листа долучено копію свідоцтва про смерть, свідоцтво про поховання, витяг з засідання військово-лікарської комісії). Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року було поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у судове засідання на 03 грудня 2024 року на 10:00 год. У судове засідання 03 грудня 2024 року учасники справи не з`явилися. Судове засідання було відкладено на 20 січня 2025 року на 14:30 год, явку представника позивача у судове засідання було визнано обов`язковою. 20 січня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про відмову від позову в частині заявлених позовних вимог до [PERSON] та закриття провадження у справі відносно нього. Вказана заява обгрунтована тим, що позивачу стало відомо про смерть [PERSON] , а відтак позивач відмовляється стосовно заявлених позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості в частині стягнення боргу з [PERSON] , та просить закрити провадження у частині заявлених до [PERSON] позовних вимог. Таким чином, наразі позивач просить суд стягнути солідарно із відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість (із врахуванням заявленої заяви про застосування позовної давності) нараховану у період з 12 березня 2017 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 69 158,01 грн (13 932,17 грн - заборгованість за централізоване опалення, 55 225,84 грн - постачання гарячої води), інфляційну складову боргу - 10 140, 48 грн та 3% річних у розмірі 4 346,49 грн. Ухвалою суду від 20 січня 2025 року було прийнято відмову представника позивача від позовних вимог в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] . Провадження у цивільній справі за позовом ТОВ "Євро-Реконструкція" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в частині позовних вимог до [PERSON] - закрито. Судове засідання у справі було відкладено на 19 лютого 2025 року на 12:00 год. 18 лютого 2025 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, у яких він зазначив, що відповідачами не було здійснено жодних проплат щодо погашення заборгованості, яка виникла станом на 31 жовтня 2021 року. На даний час відповідачі сплачують кошти за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води по поточним нарахуванням. У зв`язку із викладеним позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання призначене на 19 лютого 2025 року учасники справи не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, відповідачі та представник відповідача [PERSON] до суду не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать матеріали справи, заяв про поважність причин неявки або про відкладення судового засідання до суду не надходило. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Надання послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 № 198. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] даного будинку та є споживачами зазначених послуг. Звертаючись із позовом до суду позивач вказує, що відповідачі у період з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії та з лютого 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, внаслідок чого у відповідачів станом на листопада 2021 року утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 75 464,07 грн, з яких: 19555,33 грн - заборгованість з централізованого опалення, 55 908, 74 грн - заборгованість з постачання гарячої води. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також 3% річних 5416, 25 грн та інфляційні втрати - 12 839,34 грн, через порушення умов та строків внесення оплати за отримання відповідачами послуги. В ході розгляду справи позивачем було подано до суду заяву, у якій позивач просив стягувати солідарно із відповідачів суму заборгованості нараховану у період з 12 березня 2017 року по 31 жовтня 2021 року (із врахуванням застосованої позивачем позовної давності), у розмірі 69 158,01 грн (13 932,17 грн - заборгованість за централізоване опалення, 55 225,84 грн - постачання гарячої води), інфляційну складову боргу - 10 140, 48 грн та 3% річних у розмірі 4 346,49 грн. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ (діяв до 1 травня 2019 року), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 1 травня 2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (далі - «Правил»), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 23 липня 2014 року у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 6 серпня 2014 року (№ 111 (4511)). Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII). За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, Постановою КМУ від 11 грудня2019 року № 1182 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та попових договорів про надання послуг з постачання гарячої води" та Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії". Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідачами у справі не було подано суду будь-яких заперечень щодо вимог позивача, а також не надано доказів на спростування наявності заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води чи існування такої заборгованості у меншому розмірі ніж визначено позивачем. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно наданої позивачем довідки, заборгованість відповідачів за послуги з постачання теплової енергії станом на листопад 2021 року становить 69 158,01 грн, з яких: 13 932,17 грн - заборгованість за централізоване опалення, 55 225,84 грн - постачання гарячої води, яка доведена позивачем суду належними та допустимими доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідачами не надано суду заперечень щодо наданих/отриманих послуг, відсутність обов`язку щодо сплати коштів за надані послуги, відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг чи наявність її в у меншому розмірі, ніж визначено позивачем. Стосовно заяви відповідачки [PERSON] про застосування позовної давності до вимог позивача за період з жовтня 2014 року по листопад 2018 року за послуги з централізованого опалення та за період з лютого 2017 року по листопад 2018 року за послугу з постачання гарячої води, суд зазначає таке. Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року. Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався та діє станом на час розгляду цієї справи. Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, з 2 квітня 2020 року визначена статтею 257 ЦК України позовна давність продовжена, а тому судом можливе застосування позовної давності до вимог, що виникли до квітня 2017 року. Поряд з цим, суд зазначає, що після подання відповідачем заяви про застосування позовної давності, представником позивача було подано до суду заяву, в якій здійснено перерахунок суми боргу з урахуваням позовної давності саме до вимог, що виникли до квітня 2017 року та саме ці вимоги розглядались судом. Позивачем також ставиться вимога про стягнення інфляційної складової боргу - 10 140, 48 грн та 3% річних у розмірі 4 346,49 грн, яка підлягає задоволенню із таких правових підстав. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачем. Відповідачами не надано доказів на спростування обставин та розрахунків наданих позивачем. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 83 644, 98 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2270,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved