Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 11.11.2011 між нею та Відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, за актовим записом №472, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 11.11.2011. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 09.08.2012. Відповідно до довідки № М-1218-3-1583, виданої районною адміністрацією Запорізької міської ради по Заводському району 16.12.2024, дитина проживає з Позивачем за адресою: [ADDRESS] . В позові Позивач вказує, що з 01 червня 2024 року вона з Відповідачем не проживає разом, їх сім`я перестала існувати. За переконанням Позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У подальшому Позивач не бажає продовжувати подружні відносини з Відповідачем та бажає розірвати шлюб. На примирення та збереження шлюбу з Відповідачем не згодна. Після розірвання шлюбу Позивач бажає щоб дитина проживала з нею. На підставі викладеного, Позивач просить шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 22.02.2008 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, за актовим записом № 472, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 11.11.2011, розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] », та просить стягнути з Відповідача на її користь витрати по справі (сплачений судовий збір). Ухвалою суду від 01.01.2025, у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою суду від 23.01.2025, клопотання Відповідача про надання строку на примирення задовільнено. Провадження у цивільній справі про розірвання шлюбу зупинено до 26.02.2025. 26.02.2025 в судовому засіданні після надання строку для примирення подружжя Позивач просила позовні вимоги задовільнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, 11.11.2011 між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, за актовим записом №472, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 11.11.2011. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 09.08.2012. Відповідно до довідки № М-1218-3-1583, виданої районною адміністрацією Запорізької міської ради по Заводському району 16.12.2024, дитина проживає з Позивачем за адресою: [ADDRESS] . В позові Позивач вказує, що з 01 червня 2024 року вона з Відповідачем не проживає разом, їх сім`я перестала існувати, за її переконанням Позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Протягом останніх років Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків. На думку Позивача все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з вини Відповідача. У подальшому Позивач не бажає продовжувати подружні відносини з Відповідачем та бажає розірвати шлюб. На примирення та збереження шлюбу з Відповідачем не згодна, після розірвання шлюбу бажає щоб дитина проживала з нею. Позивач підтверджує, що нею не подано іншого позову до цього ж Відповідача, про той самий предмет та з тих самих підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких вона наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має. Судом був наданий час для примирення подружжя, після чого Позивач свої позовні вимоги не змінила та просить їх задовільнити в повному обсязі. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України. Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, що сім`я Позивача та Відповідача розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. \~\~Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved