Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір № 4688112. Відповідно до умов договору, [PERSON] було надано кредит в сумі 12200,00 грн. строком на 30 днів до 03.11.2021, зі сплатою процентів за користування кредиту в сумі 4575,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 21.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір 100669953. Відповідно до умов договору, [PERSON] було надано кредит в сумі 12900,00 грн. строком на 30 днів до 21.10.2021, зі сплатою процентів за користування кредиту в сумі 4837,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до якого право вимоги за договором « 4688112 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4688112. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 4688112. 29.12.2021 укладено договір № 29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100669953. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100669953. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 100669953. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, взятих на себе зобов`язань, станом на 09.01.2024 у нього перед позивачем утворилася заборгованість за договором № 468812 від 04.10.2021 в сумі 80215,00 грн., з яких 12200,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та 66795,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1220,00 грн. заборгованість за комісіями. За договором № 100669953 від 21.09.2021 в сумі 70756,50 грн., з яких: 12900,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 57856,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги Посилаючись на викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість в загальному розмірі 150971,50 грн. та понесені у справі судові витрати. Ухвалою судді від 28.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін у справі. Відповідно ч.8 ст.\~128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України\~відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. До суду не надходило\~клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно електронного сайту Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.\~526,\~527,\~530, 611,\~651,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір № 4688112. Відповідно до умов договору, [PERSON] було надано кредит в сумі 12200,00 грн. строком на 30 днів до 03.11.2021, зі сплатою процентів за користування кредиту в сумі 4575,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 21.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір 100669953. Відповідно до умов договору, [PERSON] було надано кредит в сумі 12900,00 грн. строком на 30 днів до 21.10.2021, зі сплатою процентів за користування кредиту в сумі 4837,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до якого право вимоги за договором « 4688112 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4688112. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 4688112. 29.12.2021 укладено договір № 29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100669953. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100669953. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 100669953. З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договорів відповідач не виконував належним чином взяті на себе боргові зобов`язання, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за договором № 468812 від 04.10.2021 в сумі 80215,00 грн., з яких 12200,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та 66795,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1220,00 грн. заборгованість за комісіями та за договором № 100669953 від 21.09.2021 в сумі 70756,50 грн., з яких: 12900,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 57856,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту за договором № 468812 від 04.10.2021 в сумі 12200,00 грн. та за договором № 100669953 від 21.09.2021 в сумі 12900,00 грн. є правомірними і їх слід задовольнити в цій частині. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто за договором № 468812 від 04.10.2021 з 04.10.2021 по 03.11.2021 (30 днів), а за договором № 100669953 від 21.09.2021 з 21.09.2021 по 21.10.2021 (30 днів). Починаючи з 04.11.2021 та 22.10.2021 відповідно, позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за договором № 468812 від 04.10.2021 за період з 04.10.2021 по 03.11.2021, а за договором № 100669953 від 21.09.2021 з 21.09.2021 по 21.10.2021. Всього до стягнення підлягає 4837,50 грн. договірних відсотків за договором № 100669953 від 21.09.2021 та 4575,00 грн. договірних відсотків за договором № 468812 від 04.10.2021, а загалом 9412,50 грн., саме такі загальні витрати за кредитами визначені сторонами у паспорті споживчих кредитів. Крім цього, безпідставними є позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 1220,00 грн. за договором № 468812 від 04.10.2021 та 1290,00 грн. за договором № 100669953 від 21.09.2021, оскільки відповідно до умов кредитного договору позичальнику кредит надавався на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін у даній частині визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. За положеннями частини п`ятої статті\~11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24.10.2018 по справі № 276/4216/16-ц, відповідно до яких, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У зв`язку з вищевказаним позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 1220,00 грн. за договором № 468812 від 04.10.2021 та 1290,00 грн. за договором № 100669953 від 21.09.2021 не підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Ч. 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 150971,50 грн. Судом задоволено позовні вимоги на загальну суму 34512,50 грн., що становить 22.86 % від ціни позову, отже судовий збір, який підлягав би стягненню становить 553,76 грн. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2\~ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічний правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в розмірі 25000,00 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, прас-листом АО «Лігал Ассістанс» від 01.11.2023, заявкою на надання юридичної допомоги № 249 від 02.12.2024, витягом з акту № 4 про надання юридичної допомоги від 27.12.2024. \~ \~ \~ \~Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у цій справі, характер спору, суд, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 5715,00 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial