Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] , звернулися до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 12 червня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб. В шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] . Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між заявниками не склалося. Фактично шлюбні відносини між заявниками припинені та спільне господарство не ведеться з 01.03.2022 року. За таких обставин заявники вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Між заявниками досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить нотаріально посвідчений договір від 20.01.2025 року. Відповідно до умов вказаного договору, спільні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишаються проживати з матір`ю - [PERSON] , при цьому батько - [PERSON] має право бачитись з ними в порядку, передбаченому зазначеним договором. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між заявниками відсутні. Враховуючи наведене просять розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №917. Заявники в судове засідання не з`явилися. Суду подали заяву, в якій просили про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримують та просили ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Як визначено статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст.55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як роз`яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Судом встановлено, що з 12 червня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 12.06.2015 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №917. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER] від 26 серпня 2016 року та Серії [NUMBER] від 25 квітня 2019 року. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Стаття 109 Сімейного кодексу України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського\~ міського нотаріального округу Міщук У.Л., зареєстрований в реєстрі за № 95, за умовами якого між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання, утримання і виховання дітей сторін:\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] . З огляду на викладене, суд вважає доведеним той факт, що рішення заявників [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких подружжя наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, та відповідає їх дійсній волі, не зачіпає та не порушує їх особисті та майнові права, та права дітей, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, поновлювати шлюбні відносини наміру не мають, досягли спільної згоди щодо участі у вихованні дітей, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, За викладених обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу за заявою подружжя, підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved