Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість: за договором позики №76934714 в розмірі 19020 грн, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13020 грн - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №4148364 в розмірі 23280 грн, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17280 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №24185-12/2023 в розмірі 8000 грн, з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6000 грн - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором №25443-12/2023 в розмірі 10500 грн, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7500 грн - сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 60800,00 грн. В обґрунтування вимог вказано, що 01.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №76934714. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до реєстру боржників №22 від 11.04.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 19020 грн, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13020 грн - сума заборгованості за відсотками. 06.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №4148364. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до реєстру боржників №23 від 11.04.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 23280 грн, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17280 грн - сума заборгованості за відсотками. 15.12.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №24185-12/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п. 8 кредитного договору - реквізити та підписи сторін. 29.04.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024. Відповідно до реєстру боржників від 29.04.2024 до договору факторингу №29042024 від 29.04.2024, позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 8000 грн, з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6000 грн - сума заборгованості за відсотками. 30.12.2023 між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір №25443-12/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п. 8 кредитного договору - реквізити та підписи сторін. 28.05.2024 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28052024. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №28052024 від 28.05.2024, позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 10500 грн, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7500 грн - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаними договорами та судові витрати. Ухвалою суду від 25.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №76934714, відповідно до умов якого сума позики становить 6000,00 грн, строк 30 днів, процентна ставка фіксована 2,5% на день (а.с. 10-13). 06.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №4148364, відповідно до умов якого сума позики становить 6000,00 грн, строк 30 днів, процентна ставка фіксована: за перший день користування позикою 71,71%, з другого дня до дати повернення 3,00% на день (а.с. 21-24). 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання за якою настав, до третіх осіб боржників, перелік яких зазначений у відповідних реєстрах боржників (а.с. 14-15). 28.07.2021 та 11.04.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладені додаткові угоди до договору факторингу №14/06/21 від 27.10.2023 (а.с. 16, 17). Відповідно до витягу з реєстру боржників №22 від 11.04.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, позивач набув право вимоги до відповідача за договором №76934714 в сумі 19020 грн, з яких 6000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 13020 грн заборгованість за відсотками (а.с. 19). Відповідно до витягу з реєстру боржників №23 від 11.04.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, позивач набув право вимоги до відповідача за договором №4148364 в сумі 23280 грн, з яких 6000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 17280 грн заборгованість за відсотками (а.с. 26). Також, 15.12.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №24185-12/2023, відповідно до умов якого сума кредиту становить 2000,00 грн, строк кредиту 120 днів, тобто до 12.04.2024, процентна ставка 2,5% в день (а.с. 32-38). 29.04.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024 (а.с. 39-42). Відповідно до реєстру боржників від 29.04.2024 до договору факторингу №29042024 від 29.04.2024, позивач набув право вимоги до відповідача за договором №24185-12/2023 в сумі 8000,00 грн, з яких 2000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 6000,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 43). Також, 30.12.2023 між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] укладено кредитний договір №25443-12/2023, відповідно до умов якого сума кредиту становить 3000,00 грн, строк кредиту 100 днів, тобто до 07.04.2024, процентна ставка 2,5% в день (а.с. 49-52). 28.05.2024 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28052024 (а.с. 53-55). Відповідно до реєстру боржників від 28.05.2024 до договору факторингу №28052024 від 28.05.2024, позивач набув право вимоги до відповідача за договором №25443-12/2023 в сумі 10500,00 грн, з яких 3000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 7500,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 56). Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2\~ст. 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1\~ст. 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що \~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями\~ст.1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі\~ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). У ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 30.01.2018 у справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~і\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12,\~81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Кредитний договір, як і договір позики, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцями (кредиторами) - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Стар файненс груп», були перераховані грошові кошти [PERSON] в розмірах, що передбачені відповідними договорами, а відповідач ці кошти отримав. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за відповідними договорами містять інформацію про розмір заборгованості [PERSON] .\~Однак вказані розрахунки заборгованості не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитних договорів, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеними кредитними договорами позивачем суду не надано. Суд також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу, які буди укладені між позивачем та первісними кредиторами. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцями були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені відповідними договорами, не надано належних доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеними кредитними договорами, тому суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed