Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

13 грудня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 16 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5553038 про надання споживчого кредиту. За умовами кредитного договору сума кредиту складає 25\~000,00 гривень, строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, дата останнього платежу по кредиту 11 лютого 2023 року. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25\~000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] . Стандартна процента ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору, знижена процента ставка 0,692 % в день застосовується, якщо споживач до 18 березня 2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. 16 лютого 2022 року відповідач здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі 687,88 гривень, з яких: 422,88 гривень оплата процентів, 265,00 гривень -оплата тіла кредиту. 18 лютого 2022 року відповідач здійснив платіж оплати процентів на рахунок кредитора в розмірі 836,79 гривень. 19 лютого 2022 року відповідач здійснив платіж оплати процентів на рахунок кредитора в розмірі 418,39 гривень. 20 лютого 2022 року відповідач здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі 518,39 гривень, з яких: 418,39 гривень оплата процентів, 100,00 гривень оплата тіла кредиту. 22 лютого 2022 року відповідач здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі 1468,40 гривень з яких: 833,40 гривень -оплата процентів, 635,00 грн. оплата тіла кредиту. У зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтом, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року за всіма кредитними договорами. У період з 01 травня 2022 року по 21 листопада 2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. 12 липня 2022 року за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих процентів у сумі 35676,72 гривень та надання можливості виконання боргових зобов`язань задля того, щоб споживач в такий складний час зміг вийти на звичний графік платежів за договором або виконати зобов`язання, сплативши тіло кредиту, про що його було повідомлено в особистий кабінет споживача. Однак, наданою можливістю споживач не скористався. [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість [PERSON] по кредитному договору перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не сплачена. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 115699,20 гривень, яка складається з: 24000,00 гривень сума кредиту; 91699,20 гривень сума процентів за користування кредитом та понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2024 року дану позовну заяву з додатками було передано за підсудністю до Дзержинського міського суду Донецької області. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 05 серпня 2024 року справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року справу прийнято до свого провадження. Представник позивача Городніщева Є.О. в судове засідання не з`явилася, 22 січня та 25 лютого 2025 року подала заяви в яких просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 16 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5553038, за яким ТОВ «Авентус Україна» надано [PERSON] кредит, а останній зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 25\~000,00 гривень. Строк кредиту 360 днів. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А624183 (а. с. 24-33). \~ \~ \~ \~Таким чином, датою укладення між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] договору є дата підписання договору, тобто 16 лютого 2022 року. \~ \~ \~ \~16 лютого 2022 року [PERSON] ознайомився з паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а. с. 34-38). З\~розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 25 вересня 2023 року заборгованість склала 115699,20 гривень, з яких: 24000,00 гривень сума кредиту; 91699,20 гривень сума процентів за користування кредитом (а.с. 42-56). 25 вересня 2023 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф за умовами якого фактом зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення пава грошової до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 є невід`ємною частиною договору (а.с. 75-84). Боржника за кредитним договором № 5553038 від 16 лютого 2022 року [PERSON] включено до реєстру боржників за яким ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги заборгованостей до боржників позичальників клієнта, на умовах передбачених договором факторингу № 25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року (а. с. 79). З акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняло право вимоги до боржників (а. с. 80-84). Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон) електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Таким чином, договір про надання споживчого кредиту № 5553038 від 16 лютого 2022 року є електронним договором (електронним правочином), який підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2 ст. 1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За договором про надання споживчого кредиту № 5553038 ТОВ «Авентус Україна» передало [PERSON] грошові кошти, отже вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України було укладено. Відповідно до ст. ст.\~526,\~527, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Верховний Суд України в своїй постанові у справі № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року дійшов висновку про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого нею кредиту ні перед первісним кредитором, ні перед новим, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. \~ \~ \~ \~Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. \~ \~ \~ \~Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, а також у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. \~ \~ \~ \~Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~Так, судом встановлено, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання правової допомоги № 28/03-2024 від 28 березня 2024 року укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Єлизаветою Олегівною (а. с. 106-108). \~ \~ \~ \~Зокрема, адвокатом Городніщевою Є.О. відповідно до звіту про надання правової допомоги від 21 червня 2024 року надано обсяг правової допомоги позивачу у вигляді збору та аналізу доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5553038 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5553038 між ТОВ «Авентус Україна та [PERSON] , подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта, вартість наданих послуг становить 10\~000,00 гривень зальною кількістю витраченого часу 10 годин (а. с. 118). \~ \~ \~ \~Відповідно до рахунку на оплату по замовленню № 3176-21/06-2024 від 21 червня 2024 року встановлено, що збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5553038 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] склав 3000 гривень (загальна кількість витраченого часу за вказану послугу 3 години), складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5553038 між ТОВ «Авентус Україна та [PERSON] склала 5000 гривень (загальна кількість витраченого часу за вказану послугу 5 годин), подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта склала 2000 гривень (загальна кількість витраченого часу за вказану послугу 2 години), загальна вартість робіт склала 10 000 гривень (а.с. 41). Також, на підтвердження сплати послуг адвоката до матеріалів справи було долучено платіжну інструкцію № 5363 від 21 червня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст» сплатило адвокату Городніщевій Є.О. 10\~000,00 гривень (а.с. 39). \~ \~ \~ \~Інших документів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу представником позивача не було долучено до матеріалів справи. \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що її складання не потребувало від фахівця у галузі права, будь-яких надмірних додаткових зусиль та знань, тому, як наслідок, сума витрат на її написання є значно завищеною, оскільки її обсяг становить 8 (вісім) двосторонні аркуши, а також містить прохальну частина позову та перелік додатків до позовної заяви, виконання яких не потребує додаткового та надмірного інтелектуального навантаження. При цьому у самому тексті позову здебільше наведені норми чинного законодавства, використання яких є виключно типовим для даного виду цивільно-правових спорів, та процесуальні застереження, формулювання та наявність яких визначена нормами\~ЦПК України. Окрім цього безпосередньо представник позивача участь у судових засіданнях не приймав. \~ \~ \~ \~У зв`язку із чим, суд доходить висновку, що позивачем не обґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, адже витрати часу на написання позовної заяви, супроводження позовної заяви до суду та відсоток від стягнення суми з боржника -сума витрат на правову допомогу є завищеними, відтак сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги. \~ \~ \~ \~У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved