Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] а в особі свого представника - адвоката Сторожука Д.І. звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору: орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, яким просить: позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог, позивач [PERSON] а зазначає, що 04.07.2017 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . В подальшому спільне життя між ними не склалося, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.03.2020р. (справа №523/1603/19), шлюб було розірвано. Відповідач, з моменту народження доньки [PERSON] , не бачив дитину ні разу, оскільки навіть не забрав дружину з дитиною з пологового будинку. Дитина ніколи не бачила свого батька. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 07.09.2019р. (справа №523/95/15) було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] . Рішення суду щодо стягнення аліментів відповідач не виконує належним чином, у зв`язку із чим у нього станом на 01.05.2024р. існує заборгованість у розмірі 180 636,73 грн. Позивачка разом із донькою проживає у чотирьох кімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . В квартирі наявні всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини. Позивачка працює прибиральницею в ОСББ «Бочарова-9», шкідливих звичок не має, судимість відсутня. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитину, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною взагалі, дитину не бачив ніколи як і дитина його, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Своїми діями, а точніше бездіяльністю, відповідач доводить ігнорування своїх прямих обов`язків як батька: утримувати, виховувати та піклуватися про свою дитину, у зв`язку із чим позивач просить позбавити його батьківських прав. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження, та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою суду від 15 січня 2021 рокузакрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Сторожук Д.І. до судового засідання не з`явились. Від адвоката Сторожука Д.І. надійшла до суду заява, в якій представник просив задовольнити позовні вимоги, а також просив розглядати справу у їх з позивачем відсутність. Прийнявши участь у судовому засіданні на стадії підготовчого провадження по справі, позивач [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем проживала з 2018 року, будучи на 9 місяці вагітності з`їхала додому він нього. З пологового будинку він її не забирав. Після народження дитини, на наступний день, позивач повідомила відповідачу, про народження доньки, на що відповідач повідомив, що вітає її, і більше ніяких дій не вчинив. Відповідач бачив дитину лише один раз, коли вони випадково зустрілися на вулиці. Відповідач не допомагав виховувати та утримувати дитину, пару разі прийшли аліменти, за всі роки. Наразі, позивач вже 6 років проживає однією сім`єю з іншим чоловіком, якого дитина [PERSON] вважає своїм батьком. Малолітня знає в якості свого батька - [PERSON] , чоловіка позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою та підписом про отримання судової повістки його матір`ю, що судом розцінюється як належне повідомлення, в силу ч.3 ст. 130 ЦПК України. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської радиу судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також надав Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських права [PERSON] . Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серії [NUMBER] , виданого Суворовським районним у місті Одесі ВРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2920. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 16.03.2020 №523/16303/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.07.2017 - розірвано. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 07.05.2019 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільної доньки, [PERSON] , [INFO] , щомісячно по 1/4 частині з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.01.2019 року до [INFO] . Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання, [PERSON] та дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристики наданої ЗДО № 307, [PERSON] відвідує 10 групу з 01.01.2024 року. Дитина доброзичлива, активна, добре контактує з однолітками, розвиток дитини відповідає віковій нормі. Мати завжди присутня на батьківських зборах, добре доглядає за донькою, приділяє багато часу вихованню. Декларація на медичне обслуговування у КНП «Дитяча міська поліклініка № 2» укладена з лікарем [PERSON] та законним представником дитини, а саме з матір`ю, [PERSON] . Під час відвідування поліклініки та проведення профілактичних щеплень інформаційну згоду на щеплення підписувала мати. Відповідно до характеристики з місця роботи наданої ОСББ «Дом Бочарова», [PERSON] працює прибиральницею з 01.07.2022 року. За час роботи зарекомендувала себе як привітний і сумлінний працівник. Завдання виконує якісно. Не має шкідливих звичок, не створює конфліктних ситуацій. Має стабільний дохід. Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 07.06.2024 незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває. Відповідно до листа Суворовського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.05.2024 №85994, державним виконавцем був зроблений розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 01.04.2024 року, згідно якого заборгованість [PERSON] за аліментами складає 177119,48 грн. В письмових поясненнях сусіди позивачки [PERSON] та [PERSON] повідомили про те, що [PERSON] проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з дитиною, [PERSON] . Біологічного батька дитини сусіди жодного разу не бачили. Коли [PERSON] виписували з пологового будинку, її забирали батьки. [PERSON] в своїй заяві повідомила, що вона мати [PERSON] . На виписку з пологового будинку батько дитини, [PERSON] , не з`явився. [PERSON] та [PERSON] забирали бабуся та дідусь. [PERSON] жодного разу не бачила свого біологічного батька. [PERSON] жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки, матеріально не допомагає. Згідно висновку Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації ОМР від 28.10.2024 № 01-05-8/1063вх, третя особа вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Також у вказаному висновку заначено, що уповноваженою особою відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради за результатами перевірки встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Дитина забезпечена всіма належними умовами для життя та навчання. [PERSON] відвідує 10 групу ЗДО № 307, перебуває на обліку у сімейного лікаря КНП «Дитяча міська поліклініка № 2». Мати дитини [PERSON] в своїй заяві від 04.07.2024 повідомила, що вона просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] . З народження дитина його не бачила та не знає. Називає батьком іншого чоловіка. Просила не проводити бесіду з [PERSON] щоб запобігти психологічної травми. Повідомила, що виїжджає з дитиною за кордон на декілька місяців. Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі надало інформацію, відповідно до якої [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 01.04.2024 у розмірі 177119,48 грн. З метою об`єктивного та всебічного розгляду порушеного питання, органом опіки та піклування - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради на адресу [PERSON] направлений лист з проханням надіслати на адресу органу опіки засобами поштового або електронного зв`язку інформацію, яка б підтверджувала його участь у вихованні та утриманні дитини. Лист повернувся з відміткою - "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до інформації ДУ «Одеський слідчий ізолятор» від 12.08.2024 № 5/6-14190 [PERSON] , [INFO] , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» раніше не утримувався, станом на 06.08.2024 не утримується. Відповідно до листа [INFO] від 02.09.2024 № 943/18059, громадянин [PERSON] , [INFO] , на військовому обліку у [INFO] перебуває на військовому обліку з 23.10.1990 року, як солдат. У ЗСУ не служить, підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Відповідно до довідки виданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про державну реєстрацію смерті відносно [PERSON] , [INFO] . Також, фахівці із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Пересипському районі намагалися зв`язатися з [PERSON] , але застати його вдома не вдалося. Суд зазначає, що Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959, як принципове положення визначила що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В силу ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він: не забрав дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляв щодо неї батьківського піклування;ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені в ст. 150 Сімейного кодексу України, а саме: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Роз`ясненнями, що викладені в п. п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналіз зазначеного дає можливість зробити висновок про те, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , при відсутності заперечень чи перешкод позивача у спілкуванні матері з дитиною, свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , а саме: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає будь-якої участі у житті малолітньої дитини та у матеріальному забезпеченні, з моменту її народження. Матеріалами справи підтверджено, що малолітня [PERSON] не знає свого біологічного батька, відповідача по справі, називає батьком іншого чоловіка. Суд виходить із того, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 204/8432/19 (провадження № 61-14486св21) зазначено, що: «рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21) зазначено, що: «Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і гарантує, що інтереси дітей захищені. Належна увага повинна приділятися поглядам та думці дитини згідно з її віком і зрілістю. Закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються». У даному випадку, суд зазначає, що не встановлював думку дитини з приводу питання позбавлення її батька [PERSON] батьківських прав, у судовому засіданні, з причини того що дитина не знає свого біологічного батька, називає батьком теперішнього чоловіка матері, також суд врахував вік дитини - 6 років. За таких обставин, заслуховування думки дитини з приводу предмета спору, могло завдати дитині психологічної травми. В свою чергу, у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21) зазначено, що озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19 (провадження № 61-19210св20). Суд виходить із того, що дитина є найбільш вразливою стороною під час будь - яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України, по даній справі суд враховує висновок Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації ОМР від 28.10.2024 № 01-05-8/1063вх, оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам малолітньої дитини. У суду відсутні правові підстави не враховувати наведений Висновок. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). При розгляді справи, судом не встановлено наявності у відповідача [PERSON] бажання на спілкування з дитиною та виконання ним своїх батьківських обов`язків. Одночасно, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд, перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Враховуючи вищенаведене, суд з врахуванням обставин справи, встановленого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомого нехтування ним, що підтверджено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, тривалості невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, доведеності винної поведінки відповідача, та з метою захисту інтересів дитини на забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, ураховуючи, що позов задоволено повністю, судовий покладається на відповідача та підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Outcome: approved