Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

У жовтні 2024 року заявник [PERSON] в особі уповноваженого представника - [PERSON] , де заінтересована особа: Ужгородська районна військова адміністрація Закарпатської області, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0029591, розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданий 26.02.1997року Ужгородською районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження Ужгородської райдержадміністрації від 12.02.1997р. №71 - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2019 року, видано виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області). Мотивуючи свої вимоги заявник вказує на те, що заявниця гр. [PERSON] , (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є спадкоємицею за законом, за померлим батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 21.09.2021 року заведена спадкова справа в реєстрі. Вказує, що на одну частину земельної частки (паю) заявником отримано Свідоцтво про право на спадщину, яке посвідчено 17 грудня 2021 р. приватним нотаріусом Резванова І.Д. Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області, зареєстрованого в реєстрі за №2274. Однак, остання не може оформити спадщину та отримати Свідоцтво про право на спадщину на Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0029591, на землі розміром 1,85 га, в умовних кадастрових гектарах, виданий 26.01.1997 року. Відмова нотаріуса оформлена листом за №35/01-16 від 24.05.2024 року полягає в тому, що при огляді поданого заявником оригіналу Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0029591, який виданий Ужгородською районною державною адміністрацією 26.02.1997 року, було виявлено, що вищезазначений Сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім?я [PERSON] , що є відмінним від прізвища спадкодавця [PERSON] . Оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0029591 на землі розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах, виданий 26.02.1997 року Ужгородською районною державною адміністрацією на прізвище « [PERSON] », а Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 26.02.2019 року виконкомом Тарновецької сільської ради про смерть [INFO] « [PERSON] », існує невідповідність прізвищ: померлого « [PERSON] » та « [PERSON] » - особи на ім?я якої виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0029591. Вказує на те, що через те, що у Сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0029591, який виданий Ужгородською районною державною адміністрацією 26.02.1997 року прізвище батька завниці вказано помилково як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », нотаріус не може ідентифікувати належність її батьку [PERSON] Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0029591, який виданий Ужгородською районною державною адміністрацією 26.02.1997 року. Вказує, що перед зверненням до суду заявник 25.10.2024 року звернулася до Ужгородської районної військової адміністрації щодо виправлення у сертифікаті ПІП батька, а саме вірно вказавши прізвище « [PERSON] ». 28.10.2024 року Ужгородською районною військовою адміністрацією повідомлено листом за №04-12/C-285, що визначення належності правовстановлюючого документу за наявності розбіжностей не входить до повноважень райдержадміністрації. Враховуючи те, що встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, змушена звернутись з даною заявою до суду. Встановлення даного юридичного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини. Оскільки невірне зазначення прізвища спадкодавця [PERSON] у Сертифікаті Серія [NUMBER] від 26 лютого 1997 року є перешкодою для реалізації права заявника на спадкування на земельну частку (пай) заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: належності правовстановлюючого документу Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0029591, розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданий 26.02.1997року Ужгородською районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження Ужгородської райдержадміністрації від 12.02.1997р. №71 на прізвище « [PERSON] » - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2019 року, видано виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області). Позиція сторін по справі : В судове засідання заявник [PERSON] та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи - Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується Довідкою про доставку електронного документу, який було надіслано Ужгородській районній військовій адміністрації Закарпатської області до електронного кабінету . У відповідності до вимогч.2ст.247ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. (ч.1 ст.294 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Як встановлено по справі, згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 28 листопада 2007 року Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області, прізвище, ім`я та по батькові заявника значиться як [PERSON] , [INFO] , копія якого приєднана до матеріалів справи. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.10.2007 року, актовий запис №719. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] є батьком заявника [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.07.1988 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] про що виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зроблено актовий запис №05 від 26 лютого 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2019 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу « [PERSON] ») [INFO] заповнене на російській мові серії [NUMBER] в графі «батько» записаний - [PERSON] , національність - українець. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку пай, право на яку за життя отримав [PERSON] посвідчене Сертифікатом серія [NUMBER] на право на земельну частку (пай), виданого головою Ужгородської районної державної адміністрації 26 лютого 1997 року, земельна ділянка взамін Сертифікату до цього часу не отримана. Судом встановлено, що розпорядженням голови державної адміністрації Андрусь М. від 12.02.1997 року №71 "Про затвердження вартості земельної частки/паю/ та її розміру в умовних кадастрових гектарах по колективному сільськогосподарському підприємству ім. Горького с. Тарнівці" затверджено розрахунки вартості земельних часток/паїв/ та їх розмірів в умовних кадастрових гектарах, колективного сільськогосподарського підприємства ім. Горького та забезпечено видачу членам КСП ім. Горького належним чином оформлених сертифікатів. Судом встановлено, що 26 лютого 1997 року головою Ужгородської районної державної адміністрації було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЗК №0029591, [PERSON] , який проживає в с. Тарнівці, Ужгородського району, Закарпатської області на підставі Розпорядження Ужгородської райдержадміністрації від 12 лютого 1997 року №71 про те, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Горького. Як вбачається з копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0029591 від 26 лютого 1997 року власником земельної частки (паю) розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), вартість якої становить вісім тисяч п`ятдесят п`ять гривень є [PERSON] . Даний Сертифікат виданий на підставі Розпорядження Ужгородської Райдержадміністрації від 12 лютого 1997 р. № 71. В судовому засіданні встановлено, що у вищевказаному Сертифікаті Серія ЗК №0029591 від 26.02.1997 р. прізвище власника земельної частки (паю) зазначено як [PERSON] , замість вірного прізвища як [PERSON] . В той час як у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04 червня 1976 року та у свідоцтві про смерть його прізвище , імя та по - батькові вказано « [PERSON] ». Як встановлено по справі, згідно свідоцтва про народження, яке заповнене на російській мові серії [NUMBER] , виданого 04 червня 1976 року прізвище, ім`я та по батькові особи щодо якої встановлюється факт належності правовстановлюючого документу значиться як [PERSON] , [INFO] , копія якого приєднана до матеріалів справи. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67840447 від 17.12.2021 року, вбачається, що зареєстрована спадкова справа №68339283, спадкодавцем є - [PERSON] , а спадкоємцем - [PERSON] . Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Резванова І.Д. від 17.12.2021 року спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] є його донька - [PERSON] . Судом встановлено, що згідно листа №35/01-16 від 24.05.2024 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резванова І.Д. було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки існує невідповідність імен: померлого « [PERSON] » та « [PERSON] » - особи на ім`я якої виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0029591. Відповідно до Листа Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області №04-12/с-285 від 28.10.2024 року повідомлено заявника [PERSON] про те, що визначення належності правовстановлюючого документу за наявності розбіжності не входить до повноважень райдержадміністрації. Отже, в Сертифікаті серія ЗК №0029591 на право на земельну частку (пай), не вірно записано прізвище власника як « [PERSON] » замість вірного [PERSON] , які не збігаються з ім`ям та по батькові, цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження та у свідоцтві про смерть. Таким чином, судом встановлено факт, що Сертифікат серія ЗК №0029591 на право на земельну частку (пай), виданого головою Ужгородської районної державної адміністрації 26 лютого 1997 року, належить [PERSON] , який помер [INFO] у с. Стричава Великоберезнянського району Закарпатської області. Оскільки неусунення судом цих недоліків позбавляє заявника можливості оформити спадкові права, заявник вправі вимагати від суду захисту своїх суб`єктивних прав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактівщо мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи неможливість виправити помилку в позасудовому порядку, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що заявник належними і допустимими доказами довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що Сертифікат серія ЗК №0029591 на право на земельну частку (пай), виданого головою Ужгородської районної державної адміністрації 26 лютого 1997 року, належить [PERSON] , який помер [INFO] у с. Стричава Великоберезнянського району Закарпатської області, про що виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зроблено актовий запис №05 від 26 лютого 2019 року. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Судове засідання було призначено на 14.02.2025 року, дата складання повного судового рішення- 24.02.2025 року, а відтак датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення -24.02.2025 року. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved