Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що [PERSON] та [PERSON] уклали 29.07.1995 року шлюб, який був зареєстрований Новоборівською селищною радою Вол-Волинського району Житомирської області, актовий запис №25 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 29.07.1995 року. Від даного шлюбу мають повнолітню дитину. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними зникло взаєморозуміння, розійшлися погляди на сімейні відносини, права та обов`язки подружжя. Вже майже пів року вони не проживають як подружжя, не ведуть спільне господарство. Шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору щодо майна у них не має, а отже, і спір з даного питання також відсутній. За наведених обставин шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними не можливе. Сім`я фактично розпалася, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Позивач просить суд розірвати укладений 29.07.1995 року шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 21.01.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали від 21.01.2025 року та копію позовної заяви з додатками відповідачу вручено 01.02.2025 року. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, одружились 29.07.1995 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 29.07.1995 року зроблено запис №25 Новоборівською селищною радою Вол-Волинського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29.07.1995 року, Від даного шлюбу, відповідно до позовної заяви, сторони мають повнолітню дитину. Судом встановлено, що відповідно до позовної заяви спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними зникло взаєморозуміння, розійшлися погляди на сімейні відносини, на права та обов`язки подружжя. Вже майже пів року вони не проживають як подружжя, не ведуть спільне господарство. Шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору щодо майна у них не має, а отже, і спір з даного питання також відсутній. За наведених обставин шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними не можливе. Сім`я фактично розпалася. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved