Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Представник заявника, адвокат Дзюба К.В., 07.01.2025 року звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , станом на 30 липня 2024 року. Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26.02.1994 року. [INFO] помер [PERSON] , заявниця звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, в чому їй було відмовлено, оскільки нею не додано відповідних доказів, що підтверджували би факт її спільного проживання з [PERSON] , який мав відмінну від дружини адресу реєстрації місця проживання. Заявниця має на меті перейти на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка [PERSON] , але не може цього зробити через відсутність документів для підтвердження проживання за однією адресою з чоловіком на момент смерті. Просить суд заяву задовольнити. Представник заявника Дзюба К.В. , заявниця [PERSON] , в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, постановлення рішення у даній справі залишив на розсуд суду. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності заінтересованої особи. Суд, дослідивши доводи заявника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частин 1,2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Приписами частин 1-2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 26.02.1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 24 лютого 2024 року, виданим повторно. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06 серпня 2024 року. Згідно копії паспорту [PERSON] , місцем реєстрації останнього є адреса: [ADDRESS] , відмінна від місця проживання заявниці. Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 11.12.2024 року заявниці відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, оскільки нею не було додано відповідних доказів, що підтверджували би факт її спільного проживання з [PERSON] . Факт того, що заявниця та [PERSON] проживали разом за адресою [ADDRESS] підтверджується наступними доказами: -листом Баварської церкви ЕХБ на адресу пенсійного фонду від 06.10.2024 року, відповідно до якої [PERSON] , 1949 року народження, та [PERSON] , 1948 року народження, більше тридцяти років є членами даної церкви, проживали разом за адресою: [ADDRESS] , під час хвороби [PERSON] , догляд за ним здійснювала [PERSON] ; -листом комунального закладу «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 280 Харківської міської ради на адресу пенсійного фонду від 09.10.2024 року, відповідно до якого [PERSON] працювала в закладі дошкільної освіти майже 50 років, документи особової справи останньої свідчать, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , проживала з ним за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2008 року, для догляду за чоловіком, який хворів, [PERSON] періодично оформлювала відпустки без збереження заробітної плати та доглядала за чоловіком в лікарні та вдома. З 2020 року [PERSON] постійно здійснювала догляд за [PERSON] , у якого стався інсульт, внаслідок чого він став прикутим до ліжка; -виписками із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , складеними КНП «МП № 18» ХМР від 12.08.2024 року, 18.10.2024 року, відповідно до яких адреса місця проживання хворого - [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , в судовому засіданні повідомила, що є сусідкою заявниці, яка з 1987 року проживала разом з чоловіком [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , чоловік [PERSON] останнім часом хворів, догляд за ним здійснювала дружина, відвідувала донька від попереднього шлюбу разом з онуками. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що проживає за адресою: [ADDRESS] , є сусідом заявниці, яку знає з 1975 року, приблизно з 80-х років [PERSON] проживала разом з чоловіком [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Вказав, що [PERSON] до часу смерті проживав із заявницею за вказаною адресою, також до нього приїздила донька від попереднього шлюбу. Він мав дружні відносини з [PERSON] , вони спілкувалися, разом прибирали прибудинкову територію. Свідок [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] є її батьком, який проживав разом із заявницею у справі в квартирі [ADDRESS] з 1988 року до моменту смерті. Вказала, що за адресою реєстрації батька проживає вона з родиною чоловіком на п`ятьма дітьми, квартира [ADDRESS] на праві власності належала [PERSON] , вона прийняла спадщину після смерті останнього, а заявниця відмовилась від спадщини на її користь. Крім того, зазначила, що заявниця здійснювала догляд за її батьком [PERSON] до моменту його смерті. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" , суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до ч.1-3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченогостаттею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно з п.2.3 порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2,3 пункту 2.1 цього розділу, а також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п. 2.11 вказаного порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Тобто метою встановлення юридичного факту є перехід на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved