Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , заінтересована особа Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В. Б., звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. \~ \~ \~ \~Заява мотивована тим, що [PERSON] , проживав за адресою: [ADDRESS] до 1996 року. По сусідству з ним, по [ADDRESS] , мешкав [PERSON] , 1932 року народження. З моменту знайомства заявника з [PERSON] в 1997 році, між ними склалися дружні добросусідські відносини. Враховуючи той факт, шо [PERSON] не мав рідних, заявник всіляко допомагав йому у господарських справах, за його проханням купував предмети домашнього вжитку, медикаменти та їжу, вони разом святкували дні народження та інші свята. Заявник зазначає, що в 2017 році стан здоров`я [PERSON] , різко погіршився. Він страждав на хронічні серцево - судинні та онкологічне захворювання. В травні 2017 року [PERSON] , попросив заявника здійснювати за ним догляд та проживати разом із ним. З того часу вони спільно проживали за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно вирішували, на які потреби спрямовувати доходи, які продукти харчування закуповувати, який сезонний одяг потребує змін, спільно вирішували всі побутові потреби, тобто фактично проживали однією сім`єю. Враховуючи той факт, що [PERSON] , часто хворів, мав хронічні захворювання, він часто лікувався в умовах стаціонару, заявник постійно супроводжував та доглядав за [PERSON] під час його лікування, займався транспортуванням, організацією госпіталізацій, поточним доглядом, приносив змінний одяг, додаткове харчування. Заявник ставився до [PERSON] , як до рідного батька, а останній сприймав заявника як сина. [INFO] [PERSON] , помер у віці [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці зроблено відповідний актовий запис №2792 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Заявником було організовано поховання померлого та поминальний обід. На даний час заявник продовжує проживати у домоволодінні, яке належало покійному [PERSON] , оплачує комунальні послуги та повністю утримує будинок в цілому. В березні 2024 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В. В., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою №99/02-31 від 26.03.2024 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із недоведеністю родинних відносин із померлим. У зв`язку із викладеним, заявник був вимушений звернутися до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] з 25.05.2017 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Довбиш О. Л., в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги за обставин, викладених у заяві, просили суд її задоволити. Судові витрати заявник просив залишити за ним. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні заяви поклався на думку суду. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами та друзями [PERSON] і покійного [PERSON] , суду пояснили, що [PERSON] та покійний [PERSON] проживали постійно в одному будинку більше 10 років, вони бачили їх завжди разом, [PERSON] допомагав по господарству [PERSON] , у них був спільний бюджет, вони разом оплачували комунальні послуги, всі свята святкували разом, [PERSON] возив [PERSON] в лікарню, купував ліки, коли помер [PERSON] , то [PERSON] займався його похованням, замовляв поминальний обід та оплачував всі послуги. Суд заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть за № 208 від 15.09.2023 року, та Свідоцтвом про смерть виданим 16.09.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального-міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), підтверджується, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.8) Як вбачається з довідки КП «Комбінат комунальних підприємств» від 16.09.2023 р. [PERSON] , здійснено поховання [PERSON] , та здійснено всі ритуальні обряди. (а.с.9,10) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається із квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстрації в Спадковому реєстрі від 28.02.2024 року.(а.с.12) Також судом встановлено, що факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] з 2017 року підтверджується: довідкою квартального комітету «Вінниченко» від 04.04.2024 року №265 (а.с.13); актом про встановлення факту спільного проживання та ведення спільного господарства від 04.04.2024 року (а.с.14); листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Вінниці» від 04.10.2024 року (а.с.15); квитанціями про оплату за комунальні послуги (а.с.16-18); фотокартками (а.с.27). Як вбачається із виписки № 918 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КЗ «ВРЦСП» від 24.015.2015 року, витягу з медичної карти стаціонарного хворого за № 7381 від 03.07.2018 року КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка», комп`ютерної томографії головного мозку від 27.06.2018 року, протоколу обстеження головного мозку від 30.06.2018 року вбачається, що [PERSON] хворів різними важкими захворюваннями. (а.с.20, 21, 22, 23) Постановою №99/02-31, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2024 року, приватним нотаріусом Лукашенком В. Б., відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки відсутні документи, що підтверджують факт проживання заявника та спадкодавця разом та ведення ними спільного господарства протягом не менш ніж п`яти років до дня відкриття спадщини у зв`язку із чим неможливо встановити наявність підстав для спадкування, а також рекомендовано з даного питання звернутись до суду.(а.с.11) За більш ніж 10 років спільного проживання, у заявника із померлим склались відносини, які в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України можна охарактеризувати як сімейні, оскільки останні були пов`язані спільним побутом, спільним коштами, спільно утримували житло (сплачували за комунальні послуги, придбавали речі домашнього вжитку), придбавали продукти харчування, спільно відзначали свята, надавали одне одному взаємну допомогу, мали усні домовленості про порядок користування житловим приміщенням. В судовому засіданні оглянуто спадкову справу № 29/2024, яка заведена після смерті [PERSON] , з якої вбачається, що вона відкрита за заявою заявника, інші заяви відсутні. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1ст.\~1264\~ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 3 ч. 2 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1268\~ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст.\~1268\~ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~ЦК України він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 2, 23 постанови Пленуму\~ВСУ «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30.05.2008\~року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України). Згідно ч.4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям; що якщо заявники прожили спільно близько 15 років, вони складають сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Крім цього, пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст. 77, 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст. 293 ЦПК України). Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішення спору про право. Понесені заявником судові витрати, за клопотанням заявника, підлягають залишенню за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved