Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

04 листопада 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява адвоката Титаренка Сергія Олександровича в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 14.07.2001 року Токмацьким міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб (актовий запис № 109) між [PERSON] і [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами припинені з грудня 2021 року. Основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довір`я. Таким чином, адвокат Титаренко С.О. прохав розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 14.07.2001 року Токмацьким міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції за актовим записом № 109. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.34-35). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] - адвокат Титаренко С.О. подав заяву про розгляд справи без їх участі та прохав задовольнити позовну заяву. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом установлено, що 14 липня 2001 року Токмацьким міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено актовий запис № 109. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.10,13,16). Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки в грудні 2021 року та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « [PERSON] ». Щодо розподілу позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, крім судового збору, судові витрати складаються також із витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З розрахунку витрат за надання послуг та які будуть надані клієнту згідно договору про надання правової допомоги від 25.10.2024 року, акту виконаних робіт (наданих послуг) правничої допомоги відповідно до угоди від 25.10.2024 року, квитанції № 51 від 25.10.2024 року вбачається, що позивачка понесла витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2500,00 гривень. Витрати на правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 2500,00 гривень.

Outcome: approved