Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

15.11.2024 року адвокат Писаренко С.Ю., діючий в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач у позовній заяві просить визнати виконавчий напис, вчинений 10.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований за номером № 5387 про стягнення з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості у загальній сумі 51 120,96 грн., таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він за посвідченням кредитного договору № 10011283318801 (чи іншого договору, який містить ознаки кредитного), зазначеним у виконавчому написі, до нотаріусів ніколи не звертався, отже вчиняти виконавчий напис нотаріус не мав права. Крім того, надана приватним виконавцем копія заяви приєднання до ДКБОФО № 10011283318801 нотаріально не посвідчена. Станом на дату вчинення виконавчого напису нотаріусом, позивач не отримував жодних вимог про заборгованість перед АТ «ПУМБ». З сумою стягнення за виконавчим написом нотаріуса № 5387 виданого 10.02.2021, [PERSON] не погоджується, вважає її безпідставно нарахованою, тобто спірною. Ніяких повідомлень від нотаріуса з пропозицією надати свої заперечення на вказану заборгованість він також не отримував, вважає, що нотаріус таких повідомлень не направляв, чим порушив його право на ознайомлення з документами, що були підставою нарахування такої суми та на надання заперечень. Ухвалою від 18.11.2024 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням ВП № 64972155, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., що відкрито на підставі виконавчого напису, який оскаржується. Ухвалою від 18.11.2024 року відкрито провадження у справі, призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про визнання позовних вимог. У своїй заяві просив стягнути з відповідача 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Також просив розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в справі матеріалами Третя особа приватний виконавець Клітченко О.А. у судове засідання не з`явилась про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки визнання відповідачем позов у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст.ст.\~76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований за номером № 5387 про звернення стягнення з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості по кредитному договору № 10011283318801 від 06.04.2019 року за період з 07.05.2020 по 22.12.2020 на суму 50\~870,96 грн., а разом з оплатою за вчинення виконавчого напису на суму 51 120,96 грн. 26.03.2021 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64972155. Згідно із\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Отже, виконавчий напис вчинено відповідно до п. 2\~Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Пунктом 2 вказаної вище Постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин подаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Тобто п. 2 зазначеної Постанови передбачений вичерпний перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім того, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документах, але не визначає та не перевіряє її розмір. Так, у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 р., вказано, що судам апеляційної інстанції слід мати на увазі, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених\~Законом № 3425-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості згідно наданим документам для вчинення виконавчого напису. Окрім цього, як було з`ясовано при вивчені виконавчого напису, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі договору, який не було нотаріально посвідчено, на підставі\~постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~було визнано незаконною та не чинною постанову № 662 в частині, доповнення переліку документів, на підставі яких вчинюється виконавчий напис оригіналу кредитного договору. Таким чином, виконавчий напис було вчинено на підставі та в порядку нормативного акту, який було визнано незаконним та не чинним. Крім того, згідно ч. 1\~ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню, оскільки при його вчиненні нотаріусом не перевірено безспірність вимог. Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Розглянувши вимоги\~ [PERSON] \~про стягнення\~з\~відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн., суд дійшов до висновку про їх задоволення, виходячи з такого. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою адвоката, несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави\~(ч.\~1).\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Частиною 4\~ст.\~137\~ЦПК України\~визначено,\~що розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із:\~1)\~складністю\~справи\~та виконаних\~адвокатом\~робіт\~(наданих\~послуг); \~2)\~часом,\~витраченим\~адвокатом\~на виконання\~відповідних\~робіт\~(надання\~послуг); \~3)\~обсягом\~наданих\~адвокатом послуг\~та\~виконаних\~робіт; \~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: копії: Договору про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «СЕРГІЯ ПИСАРЕНКА», додаткової угоди до вказаного договору, детального опису робіт (наданих послуг, виконаних адвокатом від 14.11.2024 року, Акту здачі-прийняття наданих послуг від 14.11.2024 року, квитанції з призначенням платежу: «оплата інших послуг ФО [PERSON] ч/з [PERSON] ; надання правничої допомоги зг. Дог від 01.11.2024». Розглянувши надані позивачем документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що\~при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті\~самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі\~«East/West\~Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України»\~зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)\~та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, а також обсяг виконаних адвокатом робіт, суд,

Outcome: approved