Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вказаним вище позовом посилаючись на наступні обставини. 23.05.2013 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою про отримання банківських послуг та отримала кредитні кошти від позивача. Оскільки, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, у неї утворилася заборгованість станом на 06.06.2023р. в сумі 103830,03 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності та в разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи та надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Разом з тим, представник відповідача подав до суду заяву про часткове визнання позову на 57071,04 грн., посилаючись на те, що згідно виписки про рух коштів по картці вбачається, що залишок по кредиту станом на 21.02.2025 року становить 57071,04 грн. У той же час, позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за нібито тілом кредиту на суму 94447,17 грн. та 9382.86 заборгованість за відсотками за користування кредитом. Також сторона відповідача, просить відстрочити виконання рішення на рік з дня його прийняття, оскільки відповідачка є особою пенсійного віку, з квітня 2022 року втратила роботу на час воєнного стану, що поставило у дуже скрутне становище [PERSON] та її родину. Знайти нову роботу у воєнний час вкрай складно. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] \~\~(далі - Відповідач) звернулась до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав (-ла) Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку №б/н від 23.05.2013 року та приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між Банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч. 1\~ст. 634 ЦК\~шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. На підставі вищевказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який з подальшому збільшився до 100000.00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту Відповідач отримала згідно Довідки про видані картки кредитну картку номер [NUMBER] (остання) , тип - Картка Універсальна GOLD. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувалась карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація нею картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджуються розрахунком заборгованості, випискою по рахункам Відповідача. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого\~наказом Мін`юсту від 12.04.12р. №578/5, а також позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палата Касаційного цивільного суду у справі №554/4300/16-ц, якою крім того зроблені висновок, що банківські, виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, Банком надані до суду саме первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за Кредитним договором, які є належними доказами заборгованості Відповідача. У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачкою грошей, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, а також частково сплачувала заборгованість за договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Отже, Відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні\~у\~вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві - впровадженні нормами\~закону "Про споживче кредитування"\~паспорту споживчого кредиту, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування. Таким чином, відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків відповідно до підписаної Відповідачкою Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8% при цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 9382,86 грн. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022р. - розмір 0%, а в подальшому із 01.04.22р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а відповідач, отримуючи кредитні картки, фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. Наведене визнається та не оспорюється відповідачем. Відповідно до\~ст.\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. АТ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог\~ст.526 Цивільного кодексу України, не виконав свої зобов`язання за договором належним чином. Відповідно до ч.1\~ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1\~ст.\~612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2\~ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що у відповідачки станом на 30.05.2023р. виникла заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в сумі 103830,03 грн., що складається з: 103830,03 грн.\~загальний залишок заборгованості за наданим кредитом. У той же час, як вбачається із довідки про рух коштів від 21.02.2025 р. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 57071,04 грн. Крім того, згідно вказаної довідки, вбачається користування відповідачем наданими кредитними коштами, що свідчить про обов`язок відповідача повернути отримані у тимчасове користування кредитні кошти. Наведені висновки суду повністю узгоджуються із позицією ВП ВС, яка висловлена у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19, де Суд вказав, що: «безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від18 лютого 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.». З огляду на наведене вище, суд приходить до переконання про задоволення позову в частині заборгованості за тілом кредиту, що становить 57071,04 грн. На підставі викладеного, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог позивача. Щодо клопотання представника відповідача про відстрочення виконання судового рішення, слід вказати наступне. Так, відповідно до п.2 ч.7\~ст. 265 ЦПК України\~у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення; Питання відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання регулюються розділом VI ЦПК України. Так, відповідно до ч.1 ст.\~435\~ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ч. 5 ст.\~435\~ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Статтею 33\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення відповідач посилається на те, що має скрутне матеріальне становище, відсутність на даний час роботи та є пенсіонеркою. Крім того, відповідач вказує на те, що у зв`язку з військовими діями на території України, вона не має змоги знайти роботу на даний час. Відповідно до роз`яснень п.10 постанови пленуму\~ВСУ №\~14\~від \~26.12.2003\~року «Про\~практику розгляду\~судами скарг\~на рішення,\~дії або\~бездіяльність органів\~і посадових\~осіб державної\~виконавчої служби\~та звернень\~учасників виконавчого\~провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу. Виходячи з аналізу зазначених норм підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При вирішенні питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду судом також враховується: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про те, що описані в заяві обставини можуть бути використані на користь [PERSON] щодо розстрочення виконання рішення, а тому враховує той факт, що [PERSON] ніде не працює, є особою пенсійного віку, а тому ці обставини можна оцінювати як особливі обставини в розумінні\~ст. 435 ЦПК України\~і розстрочити виконання судового рішення на один рік, що не шкодитиме меті дієвого та вчасного виконання рішення суду. Вказані обставини, які на теперішній час ускладнюють виконання рішення суду, є винятковим випадком в розумінні\~статті 435 ЦПК України\~та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, що може бути передумовою для відстрочення виконання рішення. Крім того, на підставі ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial