Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 27.06.2023 з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТА «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2019 року по 30.04.2023 рік в розмірі основного боргу 38097,50 грн, інфляційні втрати 1675,37 грн. та 3% річних748,07 грн, плату за абонентське обслуговування у розмірі 138,84 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що АТ «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги щодо здійснення постачання теплової енергії для потреб опалення і гарячого водопостачання населенню. Позивач свої зобов`язання виконав, надав послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання. А відповідач зобов`язаний оплатити отримані послуги. В наслідок неналежного виконання зобов`язань, щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідача у період з 01.11.2019 по 30.04.2023 утворилась заборгованість у розмірі 38097,50 грн. Оскільки заборгованість відповідач в добровільному порядку не погашає, а з приводу її наявності між сторонами існує спір, тому представник позивача, діючи в інтересах АТ «Криворізька теплоцентраль», вимушена звернутися до суду. 05.12.2023 заочним рішенням суду позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»\~до\~Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії були задоволені. Стягнуто зі [PERSON] на користь\~Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»\~суму боргу за надані житлово-комунальні послуги з 01.11.2019 року по 30.04.2023 рік в розмірі основного боргу 38097,50 грн., інфляційні втрати1675,37 грн., 3% річних748,07 грн. та заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 138,84 грн також судовий збір у розмірі 2684,00 грн (а.с.18-20). Ухвалою суду від 17.10.2024 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2023 року у цивільній справі №214/4556/23\~задоволено. Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії скасовано (а.с.41-43). 07.11.2024 заяву судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховської І.Б. про самовідвід задоволено (а.с.56). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2024 року справу передано у провадження судді Ковтун Н.Г. (а.с.58). 31.12.2024 в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд в судовому засіданні з викликом сторін цивільної справи за позовом\~Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії - відмовлено. Ухвалою суду від 31.12.2024 клопотання\~ відповідача [PERSON] про витребування доказів - задоволено. Витребувано з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» відомості та письмові докази. Відповідач [PERSON] скористався своїм правом на подання відзиву на позов. В якому вказує на те, що частина суми ціни позову нараховано та заявлено позивачем за межами трирічного строку позовної давності. Таким чином, позовні вимоги позивача, які стосуються нарахувань, строк сплати яких настав до 07.08.2020, задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності. Просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. На виконання ухвали суду про витребування доказів, від позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» надано інформацію. Крім того, представник позивача надала додаткові пояснення щодо вказаної цивільної справи. В обґрунтування посилається на те, що відповідачем заявлено клопотання про застосування до вимог позивача наслідків пропуску строку позовної давності. Проте, 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (КОВІД-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (КОВІД-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Законом України від 15 березня 2022 № 2120-розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за комунальні послуги в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії воєнного стану. Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог по справі №214/4556/23 за період з 01 листопада 2019 по 30 квітня 2023 року станом на день звернення до суду 27 червня 2023 року не сплила оскільки її перебіг був зупинений до кінця дії карантину 30 червня 2023 року. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності продовжується на строк дії воєнного стану в Україні. Щодо обґрунтування позивачем позовних вимог, зазначає наступне. У відзиві на позовну заяву, Відповідач [PERSON] заявляє про необґрунтованість наведених Позивачем розрахунків за послугу з централізованого опалення/ постачання теплової енергії та відсутність доказів, які підтверджують відповідні нарахування та клопоче про витребування доказів з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». На виконання вимог ухвали суду від 31 грудня 2024 про витребування доказів Позивачем в повній мірі надано інформацію про обставини утворення заборгованості відповідача перед позивачем за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії з зазначенням тарифу, який використовувався в кожному з опалювальних сезонів за весь період розрахунку, наведенням формул які використовувались при нарахування Відповідачу сум за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії, підтверджено кількісні та якісні показники теплоносія в будинку [ADDRESS] та надано відомості щодо особового рахунку, що відкритий за адресою стягнення заборгованості. Щодо договірних відносин вказує на те, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі №6-2951цс15. Окрім того, Позивачем як виконавцем послуг 01 жовтня 2021 року на своєму офіційному сайті розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Типовий індивідуальний договір) (копія Типового індивідуального договору додається). Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу Позивача від Відповідача та інших мешканців/співвласників будинку за адресою: [ADDRESS] не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Отже, з 01 листопада 2021 року між Позивачем та співвласниками буд. [ADDRESS] , як споживачами послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. У свою чергу, Відповідач у розуміння ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII є індивідуальним споживачем, тому обтяжений обов`язком сплачувати за комунальні послуги. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники -споживачі (індивідуальні та колективні); 2)управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.\~4,\~6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За визначенням, наданим у\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п. 5 ч. 2 ст.7цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: [ADDRESS] , з відкриттям особового рахунку за № [NUMBER] . Житлове приміщення перебуває у приватній власності, власником є [PERSON] . Як вбачається з довідки, споживачами за вказаною адресою є [PERSON] (а.с.5). Житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Що стосується тверджень відповідача [PERSON] відносно того, що, договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та ним не укладався, суд ставиться критично, у зав?язку з наступним. Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 31 грудня 2024 про витребування доказів позивачем в повній мірі надано інформацію про обставини утворення заборгованості відповідача перед позивачем за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії з зазначенням тарифу, який використовувався в кожному з опалювальних сезонів за весь період розрахунку, наведенням формул які використовувались при нарахування Відповідачу сум за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії, підтверджено кількісні та якісні показники теплоносія в будинку [ADDRESS] та надано відомості щодо особового рахунку, що відкритий за адресою стягнення заборгованості. Зокрема, з лютого 2019 тариф, згідно якого було здійснено нарахування за спожиті послуги з опалення за адресою [ADDRESS] складав 1701,67 грн./Гкал, що підтверджується Рішення виконавчого комітету №51 від 22.01.2019. З жовтня 2021 тариф, згідно якого було здійснено нарахування за спожиті послуги з опалення за адресою [ADDRESS] складав 1701,68 грн./Гкал, згідно до наказу №316 від 08.11.2021 та Рішення виконавчого комітету №529 від 22.10.2021. Вартість тарифу за послугу з постачання теплової енергії за 1 кв.м. опалювальної площі та за 1 Гкал в кожному опалювальному періоді наводиться в розрахунках, що надані представником позивача. Нарахування в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] до жовтня 2021 здійснювалось згідно показників приладу обліку теплової енергії. Вартість послуги залежить від кількості спожитої теплової енергії у кожному місяці впродовж опалювального сезону та нараховується пропорційно опалювальній площі житлового приміщення (Вартість послуги з постачання теплової енергії за 1 кв.м. опалювальної площі та за 1 Гкал в кожному з опалювальних сезонів наведена в розрахунках, що надані представником позивача. Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів звернення відповідача з претензіями, скаргами щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг АТ «Криворізька теплоцентраль». Житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Згідно із ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.\~901, ч. 1 ст.\~903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1\~ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Як визначено\~ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених\~статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Щомісяця, з 01.11.2019 по 30.04.2023, позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги з теплопостачання, виходячи із встановлених тарифів та опалювальної площі житлового приміщення 58,2 кв.м., однак відповідач кошти за вказані послуги не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 38097,50 грн (а.с.6). В той же час, суд приймає до уваги, що [PERSON] просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності до виниклих правовідносин. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525\~ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Між тим, у відповідності до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Представником позивача подано розрахунок заборгованості в межах позовної давності за період з 01.11.2019 по 30.04.2023 року за адресою: [ADDRESS] у розмірі 38097,50 грн, який перевірено судом. Але суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, з огляду на наступне. Крім того, треба зауважити, що\~постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020\~(зі змінами та доповненнями) та\~Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020\~(зі змінами та доповненнями) на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 було встановлено карантин. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020. «Карантинні» норми також були установлені п. 12\~розділу «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України. Цей пункт передбачає, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину. Законодавець застосував слово «продовжується», отже, він мав на увазі, що позовна давність спливає під час дії карантину, тому останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення карантину. Крім того,\~Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~внесено зміни до\~ЦК України\~щодо строків давності, а саме\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК\~доповнено п. 19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. У редакції\~Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», п. 19\~ЦК\~викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Позивачем пред`явлено позов до суду 27.06.2023. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, суд вважає, що відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2019 по 30.04.2023 у розмірі 30097,50 грн. Окрім того, суд зазначає, що відповідачем не внесена плата за абонентське обслуговування в загальному розмірі 138,84 грн, яка підтверджується наданим до суду розрахунком та яка також підлягає стягненню з відповідачів (а.с.6). У відповідності із\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання(підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). У\~ст. 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Отже, наявні правові підстави для стягнення з відповідач [PERSON] на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних. При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак розмір інфляційних втрат 1675,37 грн та 3% річних від простроченої суми боргу 748,07 грн, вважає вірним (а.с.7,7 зворот). Враховуючи, що відповідно до ст. 322 ЦК України\~тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг, та з огляду на те, що між відповідачами і позивачем існували фактичні договірні відносини, враховуючи доведеність заявленого позивачем розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved