Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Слупицький В.С. звернувся до суду з позовом, яким просить: -зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] та скасувати заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер:36265731, виданої 13.08.2013 відділом державної виконавчої служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області з примусового виконання виконавчого листа №2023/2889/2012 від 11.01.2013, виданого Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу 71232 гривні 90 копійок, в межах суми боргу 71232 гривні 90 копійок, та накладеного відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження серія та номер:30703857, виданої 19.01.2012 відділом державної виконавчої служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області з примусового виконання виконавчого листа №2-1293/2011 від 20.12.2011, виданого Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу 55690 гривень 64 копійки, в межах суми боргу 55690 гривень 64 копійки; -скасувати обтяження у виді арешту нерухомого майна [PERSON] , зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за №2297037 (спеціальний розділ) та №12235144 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи №2297037 (спеціальний розділ) та №12235144; -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2-2556 від 10.10.2011р., зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 20023604 від 18.04.2017. Позов обгрунтований тим, що [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 12.10.2020. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/8 (однієї восьмої) квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2-2556 від 10.10.2011р. Спадкоємиця першої черги за законом - мати померлого - [PERSON] від спадкового майна на користь позивача. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом згідно зі ст. 1262 ЦК України на будь-яке майно, яке залишилось після смерті його рідного брата [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвинової І.В. №322/02-31 від 06.05.2021 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тих підстав, що при вивченні спадкової справи виявлено, що на нерухоме майно спадкодавця як боржника накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №36265731, яка винесена 13.08.2013 відділом ДВС Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, в межах суми боргу 71232,90 грн., а також на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №30703857 від 19.01.2012, яка винесена державним виконавцем відділу ДВС Куп`янського МРУЮ Василець Є.В., в межах суми боргу 55690,64 грн. У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень містяться відповідні записи про вказані обтяження: реєстраційний номер обтяжень 2297037(спеціальний розділ) та реєстраційний номер 12235144. До цього часу арешти не знято. На адвокатський запит представника позивача від 28.05.2024р. Куп`янський відділ ВДВС у Куп`янському р-ні, Харківської області СМУ МЮ України надав відповідь № 26.11-31/27618 від 03.06.2024р., в якій зазначено, зокрема, що перевіркою відомостей у Автоматизованій системі виконавчого провадження (спецрозділ), встановлено, що у Відділі на виконанні перебували такі виконавчі провадження: ВП №36265731 - з примусового виконання виконавчого листа №2023/2889/2012 виданого 11.01.2013 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» у розмірі 71232,90 грн., а також ВП № 30703857 - з примусового виконання виконавчого листа № 2-1293/2011 виданого 20.12.2011 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» у розмірі 55690,64грн. У виконавчому провадженні №36265731 27.04.2014 на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. У виконавчому провадженні №30703857 також 27.12.2012 на підставі п. 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. 28.03.2017 виконавчий документ листа №2023/2889/2012 від 11.01.2013 був повторно пред`явлений на виконання до відділу, але за результатом розгляду на підставі п. 8 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу без прийняття до виконання. Станом на 03.06.2024 виконавчий документ повторно до відділу не пред`являвся. Що стосується виконавчого документу, з примусового виконання якого було відкрите ВП № 30703857, то з моменту повернення стягувачу 27.12.2012 і станом на 03.06.2024 він повторно до відділу не пред`являвся. Тобто актуальних відкритих виконавчих проваджень, які стали підставою для накладання арешту на частину спадкового майна, на теперішній час немає. \~ \~ \~ \~Представник відповідача відзив на позов не подавав, але подав письмові пояснення, в яких зазначив, що АТ КБ ПриватБанк не є належним відповідачем по справі, оскільки банк жодним чином не порушував прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Відповідачем у цивільному процесі є особа, яка своїми діями або бездіяльністю, порушила право та до якої позивач направляє свої позовні вимоги. Проте, на момент подачі позову і на теперішній час відсутні обставин, які б свідчили про порушення прав позивача банком. Позивач не надав доказів порушення його прав саме з боку АТ КБ ПриватБанк, а позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту саме до банку є такими, що не відповідають способу і захисту прав та інтересів згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові, про що неодноразово зазначав Верховний суд у своїй практиці. Однією з позовних вимог є звільнення майна з-під арешту, який був накладений державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості з боржника. При цьому позов пред`явлено до АТ КБ «ПриватБанк», який не може виконати вказані вимоги через відсутність об`єктивної можливості це зробити. Тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні у зв`язку з пред`явленням їх до неналежного відповідача. Крім того, згідно зі ст. 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Тобто, якщо позивач не згодний з рішенням (постановою) державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, він має звернутися зі скаргою до суду, який видав виконавчий документ у порядку, передбаченому законом. Окрім цього, зміст доданих до матеріалів справи в якості доказів документів, не доводить існування цього обтяження на теперішній час, оскільки з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також постанови нотаріуса від 06.05.2021 про відмову у вчиненні нотаріальної дії не вбачається наявності арештів вищевказаного нерухомого майна. Позивач не надав доказів накладення арешту за вищевказаним виконавчим провадженням саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки арешт було накладено лише у межах х суми боргу 71232 гривні 90 копійок та 55690 гривень 64 копійки. Крім того, сторона провадження (заінтересована особа), державний або приватний виконавець може звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Це стосується також випадків необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Статтею 59 Закону України Про виконавче провадження передбачено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Жодної з цих підстав позивачем не наведено, тому вимоги викладені у позовній заяві є необґрунтованими. При цьому боржник не позбавлений можливості добровільно виконати рішення суду, після чого арешт з майна може бути знято відповідно до закону. Так, у постанові від 05.12.2018 р. у справі №425/1341/17 Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову та зняття арешту з майна боржника, оскільки рішення, під час виконання якого було накладено арешт на майно позивача, не виконане. З урахуванням положень ч.1 ст.40, ч.1 ст.50 та ч.ч.1,2 ст.56 вказаного Закону зняття арешту є прерогативою державного виконавця, а у випадку бездіяльності державного виконавця сторони не позбавлені права звернутися з відповідною скаргою на дії та/або бездіяльність державного виконавця в порядку розділу X Закону України Про виконавче провадження та розділу VІІ ЦПК України, або з відповідним позовом до суду. Крім того, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на положення ст.ст.1297, 1296 ЦК України спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. За змістом частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» з позовом про визнання права власності на майно та зняття арешту з цього майна може звернутись особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові. Отже, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлено власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачам у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України. Проте, за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт, й таке право позивача ніким не оспорюється, а тому заява про звільнення майна з під арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК (Судовий контроль за виконанням судових рішень). \~ \~ \~ \~Крім того, представник відповідача заявив про застосування позовної давності, посилаючись на те, що про наявність заборони та арешту майна, отриманого у спадщину, позивачу стало відомо з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 травня 2021 року. Але з цим позовом він звернувся лише у липні 2024р., тобто після спливу трирічного строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Представник позивача подав додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що позивачем правильно визначено суб`єктний склад цього цивільно-правового спору, оскільки позивач набув прав та обов`язків на спадкове майно свого брата [PERSON] , яке залишилося після його смерті та яке належить позивачеві з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Тобто позивач став номінальним власником майна, яке належало його братові [PERSON] , в тому числі частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Але вказана частина майна знаходиться під арештом, що підтверджується як постановою про відмову нотаріуса №322/02-31 від 06.05.2021, так і відповіддю відділу ВДВС за № 26.11-31/27618 від 03.06.2024р. Крім того зазначене підтверджується письмовими поясненнями від 28.11.2024, поданими до суду представником відділу ВДВС у Куп`янському р-ні. Позивачу було відмовлено у видачі спадщини часе через обтяження у вигляді арешту, зняття якого в поза судовому порядку не можливо. Тому позивач вимушений був звернутися до суду. Оскільки він не був стороною виконавчого провадження, він не може оскаржити дії державного виконавця, тому зняття арешту можливо тільки на підставі ст.53 Закону України «Про виконавче провадження» У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Підстави для зняття арешту визначені положеннями вищевказаного Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду і певних випадках. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, розглядаються у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/2. Тобто АТ «КБ «ПриватБанк» є тією самою особою, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, так як арешт був накладений саме для виконання судових рішень про стягнення коштів, які боржник померлий [PERSON] - повинен був повернути банку. З приводу оскарження дій виконавця, про що зазначає відповідач в своїх поясненнях, то позивач не є учасником виконавчого провадження у відповідності до ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», а тому він не має права скаржитись на дії, бездіяльність виконавця. На цей час продовжують існувати обтяження, які накладені на спірне майно, що підтверджується постановою нотаріуса №322/02-31 від 06.05.2021 про відмову у вчинення нотаріальної дії, якою було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Крім того, існування обтяжень по теперішній час підтверджується відповіддю відділу ВДВС у Куп`янському районі Харківської області від 03.06.2024 № 26.11-31/27618 та письмовими поясненнями, поданими до суду представником цього відділу. Набуття спадкоємцем прав та обов`язків після померлого спадкодавця не тотожні набуттю обов`язків боржника в рамках виконавчого провадження. Посилання представника відповідача на правові позиції Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 607/3894/17, від 15 травня 2019 року у справі № 335/12353/17-ц є нерелевантними, оскільки у вказаних справах позивачі були сторонами виконавчого провадження. Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності, то позивачу дійсно стало відомо про порушення його прав з моменту винесення постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.05.2021. Позивач звертався до суду з позовом, який пред`являв до іншого відповідача Куп`янського відділу ДВС по Куп`янському району Харківської області, а банк був залучений в якості третьої особи. Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2021 у справі №628/1972/21 позовні вимоги були задоволені. Але за результатами апеляційного розгляду за апеляцією АТ «КБ «ПриватБанк» Полтавський апеляційний суд 18.05.2023 скасував вищевказане рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом та скасування арешту. Апеляційний суд у свої постанові дійшов висновку того, що особою, в інтересах якої накладено арешт на відповідне нерухоме майно в рамках виконавчих проваджень № 36265731 та № 30703857, є АТ КБ «Приватбанк», яке залучено у справі є третьою особою, а не відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову. На ці ж самі доводи посилався відповідач у апеляційній скарзі, коли оскаржував рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2021, що на теперішній час заперечує у свої поясненнях. Тому строк позовної давності відраховується не від постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.05.2021, а від постанови Полтавського апеляційного суду від 18.05.2023. Крім того, за правилами п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Крім того, на теперішній час позивачу стало відомо, що нотаріус Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвинова І.В., у якої перебуває відкрита спадкова справа, не здійснює нотаріальну діяльність. На адвокатський запит представника позивача надійшла відповідь від відділу з питань нотаріату Харківській області Управління нотаріату СМУЮ № 2847/2538-26-25/15.6 від 22.01.2025, якою підтверджено факт зупинення приватним нотаріусом Литвиновою І.В. нотаріальної діяльності з 24.02.2022 на період дії воєнного стану на підставі поданої нею заяви. Відомості щодо укладення приватним нотаріусом Литвиновою І.В. договору заміщення з іншим нотаріусом в міжрегіональному управлінні відсутні. Отже, на теперішній час окрім як звернення до суду з відповідними вимогами інших можливостей для отримання права власності на спадкове майно у позивача не має, оскільки отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування не можливо у зв`язку з припиненням діяльності нотаріуса, який відкрив спадкову справу. Спірна квартира через обстріли російської федерації була пошкоджена, тому позивач намагався отримати компенсацію за пошкоджене майно. Але відповідною комісією його заява не була розглянута, оскільки він не надав згоди всіх співвласників майна, одним з яких є його померлий брат [PERSON] . Зазначені обставини завдають [PERSON] перешкоди для реалізації свої законних прав щодо розпорядження спадковим майном, яке він прийняв після смерті брата [PERSON] . \~ \~ \~ \~Представниця третьої особи подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що перевіркою відомостей, що містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП), встановлено: на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №36265731 від 01.02.2013 з примусового виконання виконавчого листа №2023/2889/2012, виданого 11.01.2013 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 71232,90 грн. 01.02.2013 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 27.04.2014 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 попередньої редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернено стягнення. Станом на момент повернення виконавчого документа була наявна заборгованість за виконавчим документом. На виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №30703857 від 19.01.2012 з примусового виконання виконавчого листа №2-1293/2011, виданого 20.12.2011 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 55690,64 грн. 19.01.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 27.12.2012 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 попередньої редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернено стягнення. Станом на момент повернення виконавчого документа була наявна заборгованість за виконавчим документом. При повторному пред`явленні виконавчого листа № 2-1293/2011 заборгованість та виконавчий збір сплачено в повному обсязі, однак витрати виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 30703857 не сплачені. Таким чином, підстав для зняття арешту з нерухомого майна боржника за виконавчими провадженнями № 36265731 та № 30703857 не має. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Передані до архіву органу державної виконавчої служби справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. У зв`язку з тим, що підчас повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України з 27.02.2022 року по 10.09.2022 року місто Куп`янськ перебувало в окупації, в приміщенні Відділу виявлено ознаки перебування (проживання) окупантів, а журнали реєстрації загальної вхідної кореспонденції та всі інші документи Відділу було викрадено або знищено, надати відомості про надходження підтвердження про сплату заборгованості напряму стягувачу від сторін виконавчого провадження № 36265731 не має можливості. \~ \~ \~ \~Встановлені судом обставини \~ \~ \~ \~З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~В провадженні Куп`янського міськрайоного суду Харківської області перебувала цивільна справа №628//1972/21 за позовом [PERSON] до Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи Акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк", [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом та скасування арешту майна. \~ \~ \~ \~21.12.2021 за результатами розгляду вказаної справи суд ухвалив рішення, яким задовольнив позов [PERSON] : - зняв арешт з нерухомого майна [PERSON] та скасував заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії А №36265731, виданої 13 серпня 2013 року відділом державної виконавчої служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області з примусового виконання виконавчого листа № 2023/2889/2012 від 11 січня 2013 року, виданого Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» боргу в розмірі 71232, 90 грн., в межах сум боргу 71232,90 грн., та накладеного відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №30703857, виданої 19 січня 2012 року відділом державної виконавчої служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області з примусового виконання виконавчого листа № 2-1293/2011 від 20 грудня 2011 року, виданого Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» боргу в розмірі 55690,64 грн., в межах суми боргу 55690,64 грн.; - скасував обтяження у виді арешту нерухомого майна [PERSON] , зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за № 2297037 (спеціальний розділ) та № 12235144 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи № 2297037(спеціальний розділ) та № 12235144; - визнав за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-2556 від 10 жовтня 2011 року, зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 20023604 від 18 квітня 2017 року. \~ \~ \~ \~Постановою Полтавського апеляційного суду від 18.05.2023 зазначене рішення суду першої інстанції було скасоване з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. \~ \~ \~ \~Так, у своїй ухвалі апеляційний суд зазначив, що звертаючись до суду позивач визначив відповідачем АТ КБ «Приватбанк», третіми особами - МРВ ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), [PERSON] . Подавши до суду 01.07.2021 року уточнену позовну заяву, позивач вказав відповідачем у даному спорі МРВ ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), який не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. Особа, в інтересах якої накладено арешт на відповідне нерухоме майно в рамках виконавчих проваджень № 36265731, № 30703857 АТ КБ «Приватбанк» у справі є третьою особою, а не відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанцій наведеного не врахував, та не звернув уваги, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. \~ \~ \~ \~При цьому під час розгляду цивільної справи №628/1972/21 суди встановили, зокрема, наступні обставини: \~ \~ \~ \~ [INFO] помер [PERSON] рідний брат позивача [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке посвідчене 10.10.2011 року державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори, [PERSON] належить (одна друга) частина з (однієї четвертої) частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Станом на 04.03.2021 року заведена спадкова справа після смерті [PERSON] за № 32/2021. Спадкоємицею за законом згідно ст. 1261 ЦК України є мати спадкодавця [PERSON] , яка своєю заявою до приватного нотаріуса Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області від 04.03.2021 року за № 75 відмовилась від належної їй спадщини на користь рідного брата спадкодавця [PERSON] . Інших спадкоємців за законом згідно зі ст.1261 ЦК України у спадкодавця немає. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 травня 2021 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] його рідного брата [PERSON] на спадкове майно, яке залишилось після його смерті через накладення арешту на все нерухоме майно, що належало спадкодавцю, роз`яснено спадкоємцю право звернутись до суду за місцем знаходження нерухомого майна з позовом про зняття арешту на нерухоме майно, яке належало його рідному брату [PERSON] , померлому [INFO] . Спадкодавець [PERSON] є боржником згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №36265731, виданий 13.0.2013 року, Відділом державної виконавчої служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харіквської області, вид обтяження - арешт нерухомого майна; обтяжував - Відділ державної виконавчої служби Куп`янського МРУЮ Харківської області; опис предмета обтяження: все майно в межах суми боргу 71232,90 грн., а також згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження, №30703857 від 19.01.2012 року, ДВС Куп`янського МРУЮ державний виконавець Василець Є.В. Об`єкт обтяження - невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми боргу 55690, 64 грн.. За правилами ч.4 ст.82 ЦПК України зазначені обставини не доказуються при вирішенні справи, що розглядається. \~ \~ \~ \~Крім того, під час розгляду цієї справи встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією Інформаційної довідки №257540437 від 20.05.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. \~ \~ \~ \~28.05.2024 представник позивача Слупицький В.С. звернувся до Куп`янського відділу ВДВС у Куп`янському районі Харківської області з адвокатським запитом про надання інформації про актуальність вищевказаних виконавчих проваджень, боржником в яких є спадкодавець [PERSON] , підстави винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, повернення стягувачу виконавчих документів, закінчення виконавчих проваджень. \~ \~ \~ \~03.06.2024 Куп`янський відділу ВДВС у Куп`янському районі Харківської області надав адвокату Слупицькому В.С. відповідь на підставі даних АСВП та даних на електронних носіях про те, що у відділі на виконанні перебували виконавчі провадження: №36265731 з примусового виконання виконавчого листа №2023/2889/2012, виданого 11.01.2013 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» у розмірі 71232,90 грн., а також ВП № 30703857 - з примусового виконання виконавчого листа № 2-1293/2011, виданого 20.12.2011 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» у розмірі 55690,64грн. У виконавчому провадженні №36265731 27.04.2014 на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. У виконавчому провадженні №30703857 також 27.12.2012 на підставі п. 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. 28.03.2017 виконавчий документ листа №2023/2889/2012 від 11.01.2013 був повторно пред`явлений на виконання до відділу, але за результатом розгляду на підставі п. 8 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу без прийняття до виконання. Станом на 03.06.2024 виконавчий документ повторно до відділу не пред`являвся. Що стосується виконавчого документу, з примусового виконання якого було відкрите ВП № 30703857, то станом на 03.06.2024 він повторно до відділу не пред`являвся. \~ \~ \~ \~Як вбачається з інформації, яка надана третьою особою, з АСВП щодо виконавчих проваджень (спецрозділ), [PERSON] є боржником у виконавчих провадженнях: -№36265731, що було відкрите 01.02.2013 державним виконавцем, з примусового виконання виконавчого листа від 11.01.2013 №2023/2889/2012, який виданий Куп`янським міськрайонним судом Харківської області, про стягнення на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу у сумі 71232,90 грн. Постановою заступника начальника відділу ДВС від 13.08.2013 було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження (сума звернення стягнення 71232,90 грн.). Постановою заступника начальника відділу ДВС від 27.04.2014 виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з відсутністю у боржника майна). Стан виконавчого провадження: завершено; -№30703857, що було відкрите державним виконавцем 19.01.2012, з примусового виконання виконавчого листа від 20.12.2011 №2-1293/2011, який виданий Куп`янським міськрайонним судом Харківської області, про стягнення на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» боргу у сумі 55690,64 грн. Постановою державного виконавця від 27.12.2012 виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з відсутністю у боржника майна). 27.12.2013 виконавчий документ був пред`явлений повторно та повернутий стягувачеві на тій же підставі. Стан виконавчого провадження: завершено. Мотиви суду Відповідно до ч.1\~ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Частинами 1 та 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Положеннями п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно до пункту другого вказаної Постанови Пленуму ВССУ позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.11.2019 у справі №905/386/18 виснувала, що при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізуються шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна» Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №235/2617/19. Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що\~відповідачем\~у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту\~є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно\~у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17). У правовому висновку Верховного Суду у справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22), що був викладений у постанові від 13 липня 2022 року, зазначено, що за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, висновок суду апеляційної інстанції про визнання бездіяльності виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, є законним та обґрунтованим. \~ \~ \~ \~У справі, що розглядається, позивач є спадкоємцем боржника, але не є стороною виконавчого провадження, оскільки відсутні будь-які судові рішення про заміну сторони виконавчого провадження. \~ \~ \~ \~Доводи представника відповідача про те, що позивач має можливість звернутися з заявою про заміну сторони виконавчого провадження і після такої заміни оскаржити бездіяльність державного виконавця в порядку розділу VII ЦПК України, є хибними, оскільки суперечать одному з основних засад цивільного права та цивільного судочинства принципу диспозитивності. \~ \~ \~ \~Тому, з огляду на вищезазначене та з урахуванням вищевказаних правових позицій, спірне питання відноситься до цивільної юрисдикції саме у позовному провадженні, а позивачем правильно визначений відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого були накладені обтяження на майно боржника (спадкодавця). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що протягом тривалого часу, більше 10 років, відсутнє виконавче провадження про стягнення зі спадкодавця [PERSON] суми боргу. \~ \~ \~ \~Суду не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем як кредитором спадкодавця активних дій для стягнення заборгованості за вищевказаними судовими рішеннями після повернення йому виконавчих документів. \~ \~ \~ \~Також суду не надано доказів на підтвердження факту пред`явлення відповідачем як кредитором спадкодавця вимог до позивача як спадкоємця в порядку ст.1281 ЦК України протягом шести місяців від дня коли відповідач дізнався чи міг дізнатися про відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Ці обставини свідчать про відсутність майнових претензій з боку кредитора до позивача. Отже, за таких умов продовження існування обтяження спірного майна є не виправданим та не переслідує легітимну мету, яка полягає у забезпеченні виконання рішення суду. Разом з тим, наявність таких обтяжень майна перешкоджають позивачу в оформленні спадкових та майнових прав після смерті брата, що становить непропорційне втручання у його право на мирне володіння майном, яке гарантується статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2 ст.1223 ЦК України). Статтями 1261-1265 ЦК України визначено черги спадкоємців за законом, згідно з якими рідні брати та сестри входять до другої черги (ст.1262 ЦК України). Положеннями ч.3 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Верховний Суд у постанові від 22.013.2023 у справі № 463/6829/21-ц зазначив, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у главі 29 ЦК України. Так, главою 29 ЦК України врегульовано питання захисту права власності. Зокрема, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Що стосується заяви представника відповідача про застосування позовної давності, то його доводи є помилковими. Так, позивач дізнався про факт порушення його права з постанови нотаріусі про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.05.2021. За правилами ст.257 ЦК України до позовних вимог [PERSON] застосовується загальна позовна давність у три роки. В той же час, згідно з п.19 перехідних та прикінцеих положень Цивільного кодекс України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тому позивачем не було пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з цим позовом 15.07.2024. Щодо доводів представника відповідача про відсутність доказів наявності відповідних обтяжень спірного майна, то вони спростовуються поясненнями третьої особи та наданою нею інформацією про виконавчі провадження за даними АСВП. Таким чином, позовні вимоги про зняття арешту зі спірного майна та заборони на його відчуження, зняття обтяжень спірного майна, а також про визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування підлягають задоволенню. Проте, позовна вимога про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних записів задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~до загальних засад державної реєстрації прав належить обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст.\~26,\~27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~передбачено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої\~статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього\~Закону\~та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої\~статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої\~статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, у тому числі, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. Таким чином, рішення суду, яким скасовано арешт майна та оголошення заборони його відчуження, є підставою для скасування державним реєстратором таких обтяжень у відповідному Державному реєстрі та виключення з нього записів про такі обтяження. На підставі викладеного,

Outcome: partial