Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ «БІЗПОЗИКА») звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 27.11.2024 (зареєстровано 28.11.2024), в якій просив суд: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором про надання кредиту №481246-КС-006 від 07.03.2024 станом на 22.07.2024 у загальному розмірі 130 290 грн. 88 коп., що включає: суму прострочених платежів по тілу кредиту - 30 000 грн. 00 коп., суму прострочених платежів по процентам - 95 790 грн. 88 коп., суму прострочених платежів за комісією - 4 500 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 07.03.2024 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір №481246-КС-006 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 07.03.2024 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №481246-КС-006 про надання кредиту. 07.03.2024 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №481246-КС-006 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Зі свого боку ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило позичальникові через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону [NUMBER] (зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 07.03.2024 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір №481246-КС-006 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором UA-0384 у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2% за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Так, ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (вказану позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №481246-КС-006 належним чином не виконав, станом на 14.11.2024 утворилась заборгованість в розмірі 130 290 грн. 88 коп., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 30 000 грн. 00 коп., суми прострочених платежів по процентах - 95 790 грн. 88 коп., суми прострочених платежів за комісією - 4 500 грн. 00 коп. Оскільки позичальник не здійснює платежів для погашення існуючої заборгованості, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «БІЗПОЗИКА», позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача - Памірський М.А. в судове засідання не з`явився, згідно з клопотанням, викладеним у прохальній частині позову (п.п.5-7), просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи неодноразово повідомленим належним чином усіма процесуально можливими способами, визначеними ст.128 ЦПК України. Правом на подання відзиву не скористався, причини неявки суду не відомі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.03.2024 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір №481246-КС-006 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 07.03.2024 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №481246-КС-006 про надання кредиту. 07.03.2024 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №481246-КС-006 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Зі свого боку ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0384, на номер телефону [NUMBER] (зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 07.03.2024 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено договір №481246-КС-006 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2 договору та паспорта споживчого кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Строк кредитування - 24 тижні, термін дії договору - до 22.08.2024. Мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Спосіб надання кредиту - безготівково. Комісія за надання кредиту - 4 500 грн. 00 коп. Сторони узгодили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2% за кожен день користування кредитом. Знижена процентна ставка за кредитом - 1,15013259% в день, фіксована. Пунктом 2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3.2.3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору та повернення кредиту, розрахований за умови дотримання [PERSON] умов договору при зниженій процентній ставці. Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст.628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що договір №481246-КС-006 про надання кредиту від 07.03.2024 дійсно укладений сторонами правочину - ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника - [PERSON] , його персональні дані, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «БІЗПОЗИКА» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача [PERSON] - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Крім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Суд вважає, що укладення договору в електронній формі між сторонами підтверджується також візуальною формою послідовності дій клієнта [PERSON] та комбінацію літер та цифр, що розташовані в нижньому правому кутку договору та являють собою електронний підпис відповідача. Отже, договір був укладений в електронній формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього електронним підписом, є оригіналом такого документа. Судовим розглядом також встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі шляхом проведення транзакції через платіжний сервіс «Platon» у вигляді перерахування коштів 07.03.2024 о 12.39 год. на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , емітовану MONOBANK шляхом зарахування переказу в сумі 30 000 грн. на карту, що підтверджується інформаційною довідкою від 22.11.2024 №1157/11, наданою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» - технологічним оператором платіжних послуг. За інформацією, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду від 02.12.2024 про витребування доказів, на ім`я [PERSON] банком дійсно було емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] . На вказану картку 07.03.2024 о 12.39 було зараховано кошти в сумі 30 000 грн., на підтвердження чому надано виписку по рахунку, де вказана транзакція відображена. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст.611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст.624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Як визначено у ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Натомість [PERSON] допустив грубе порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав та на погашення кредиту жодних платежів не здійснив. У результаті цього станом на 14.11.2024 утворилась заборгованість у загальному розмірі 130 290 грн. 88 коп., що включає: суму прострочених платежів по тілу кредиту - 30 000 грн. 00 коп., суму прострочених платежів по процентам - 95 790 грн. 88 коп., комісію - 4 500 грн. 00 коп. Доказів на спростування цьому відповідач суду не надав, власний контррозрахунок, у випадку незгоди із заявленим боргом, не навів. У п.5.1 Правил про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», обов`язкових для обох сторін кредитного договору, зазначається, що: обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору; проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування. Як вбачається із змісту розрахунку, наданого позивачем до суду, він повністю відповідає всім вищезазначеним умовам, а саме: в ньому відображуються всі факти видачі суми кредиту із зазначенням дат і сум платежів; належним чином відображений факти нарахування процентів позивачем, які здійснювались позивачем: щоденно та виключно протягом строку користування кредитом, визначеним в п.1 кредитного договору, за щоденною фіксованою процентною ставкою, зазначеною в п.1 кредитного договору; за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, але лише протягом строку користування ним та до закінчення дії кредитного договору; лише на залишок неповернутої суми кредиту; в) в ньому відображуються всі факти виконання відповідачем грошових зобов`язань. Таким чином, суд вважає, що надані ТОВ «БІЗПОЗИКА» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують, що відповідач [PERSON] отримував кредитні кошти, активно користувався ними, у зв`язку з чим має зобов`язання перед кредитором ТОВ «БІЗПОЗИКА» з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто як до закінчення строку дії договору, так і станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання позики №481246-КС-006 від 07.03.2024 станом на 14.11.2024 у загальному розмірі 130 290 грн. 88 коп., що включає: суму прострочених платежів по тілу кредиту - 30 000 грн. 00 коп., суму прострочених платежів по процентам - 95 790 грн. 88 коп., комісію - 4 500 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. з огляду на ухвалення рішення на користь позивача.

Outcome: approved