Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м.Харкова з заявою в порядку окремого провадження про становлення факту проживання однією сім`єю та просила встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, з жовтня 2008 року по [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця є племінницею [PERSON] (рідна сестра матері заявниці), яка померла [INFO] . Чоловік [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. З дати смерті її тітки [PERSON] , заявниця почала проживати однією сім`єю з чоловіком померлої - [PERSON] по [ADDRESS] , до його смерті [INFO] . Після поховання [PERSON] заявниця залишилась проживати в цій квартирі та до 24.02.2022р. готувала документи для звернення до нотаріуса та до суду, але до початку введення воєнного стану не встигла цього зробити та змушена була виїхати з м. Харкова в більш безпечне місце на заході України, а в подальшому до Словаччини, що підтверджується відмітками в закордонному паспорті про перетин кордону. [PERSON] 15.01.2024р. звернулась з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак отримала відмову, оскільки не є родичкою померлого та його спадкоємцем, а факт проживання однією сім`єю потребує відповідного рішення суду. Заповіту [PERSON] не складав, інші спадкоємці за законом відсутні. Вважала, що має право на спадкування після померлого [PERSON] за четвертою чергою на підставі ст.1264 ЦК України. Встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] необхідно для підтвердження права заявниці на спадкування. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 02 квітня 2024р. цивільну справу передано до Ленінського районного суду м. Харкова за підсудністю. 26 квітня 2024р. представником заявника [PERSON] заяву уточнено, просили встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, з жовтня 2008 року по 02.12.2021 року та фактичного прийняття спадщини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2024р. відкрито провадження у цивільній справі окремого провадження, а ухвалою суду від 30 квітня 2024р. витребувано з Першої Харківської міської державної нотаріальної контори завірені копії матеріалів спадкової справи №718847411 номер у нотаріуса 9/2024 від 15.01.2024р. Ухвалою суду м. Харкова від 09 липня 2024р. виключено з кола заінтересованих осіб у справі Першу Харківську міську державну нотаріальну контору та залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Харківську міську раду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2024 р. в задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Харківської міської ради, [PERSON] про залишення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду відмовлено. В письмових поясненнях представник заінтересованої особи ХМР проти задоволення заяви заперечував у повному обсязі повністю, вважав її такою, що не підлягає задоволенню. [PERSON] звертаючись до суду зазначає, що з 31.10.2008р. почала проживати однією сім`єю з [PERSON] за адресою його реєстрації по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що він потребував постійного догляду. Вона прала постільні приналежності, за спільні кошти їх бюджету робила закупки продуктів, товарів та одягу, готувала їжу на двох, сплачувала рахунки за комунальні послуги. Проте, будь яких фактичних доказів на підтвердження обставин викладених у заяві матеріали справи не містять. Заявник посилається на те, що організувала поховання [PERSON] та на наявність свідків, які нібито можуть підтвердити доводи, викладені в заяві. Згідно усталеною практикою та правових висновків Верховного Суду лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Власне ставлення позивача до нині померлої особи, яка була особою похилого віку, надання їй допомоги, а згодом і участь у її похованні (замовлення на організацію та проведення поховання, тощо) не є безумовними підтвердженнями (доказами) факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та не свідчить про наявність підстав для застосування ст.1264 ЦК України. Показання свідків, допитаних за ініціативою позивача не можуть бути достатніми і беззаперечними доказами проживання позивача разом зі спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років до дня відкриття спадщини і не можуть мати вирішального та переважного значення. В матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні докази, які б прямо та беззаперечно підтверджували факт спільного проживання позивача однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , спільного бюджету, ведення спільного господарства, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах (в т.ч. на утримання житла або його ремонт), надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок організації побуту і користування житловим приміщенням, а також інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, що свідчить про недоведеність факту спільного проживання заявника та спадкодавця. Звертав увагу суду на те, що померлий [PERSON] за життя не скористався своїм правом на складання заповіту і не вирішив призначити своїм спадкоємцем [PERSON] . Відповідно Реєстру територіальної громади міста Харкова на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований лише [PERSON] , інших осіб за вказаною адресою зареєстровано не було. Натомість відповідно до паспорту [PERSON] місце реєстрації останньої зареєстровано з 12.06.2019р. за адресою: [ADDRESS] . Вказану адресу проживання зазначає сама [PERSON] в своїй заяві (графа «реквізити заявника»), ця ж адреса проживання останньої зазначена і в копіях документів долучених до справи: у договорі - замовленні №001055 від 04.12.2021р. на організацію та проведення похорон [PERSON] , акті на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення від 04.12.2021р., постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.01.2024р. №47/02-31. Вищезазначене повністю суперечить викладеним в заяві доводам [PERSON] та свідчить про безпідставність вимог останньої. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву та просили її задовольнити. Заявник [PERSON] показала, що проживала з жовтня 2008 р. зі спадкоємцем [PERSON] однією сім`єю після смерті його дружини [PERSON] , яка приходилась їй рідною тіткою. Тітка [PERSON] хворіла та просила щоб вона піклувалася за чоловіком у разі її смерті. Через деякий час після смерті [PERSON] , [PERSON] попрохав її допомагати по господарству та переїхати до нього, щоб піклуватися, на що вона погодилась. Відносини з [PERSON] були добрі і він відносився до неї як до дочки. Вона в шлюбі не находилась і проживала однією сім`єю з [PERSON] , при цьому у них був спільний бюджет (на момент переїзду у пенсія [PERSON] складала приблизно 3000 грн., а її зарплата 4-5 тис. грн., а в подальшому 7-8 тис. грн.). Вони за період з 2009 р. по 2016 рік сумісно придбали телевізор, мікрохвильову піч, мультиварку та пральну машину. Квитанцій про придбання майна вона не має, технічні паспорти та квитанції про сплату не залишилися. Вона ходила на базар та в магазини, купувала продукти харчування, [PERSON] надавав їй свою банківську картку, вона знімала з банкомату гроші та сплачувала по квитанціям комунальні послуги за квартиру, в якій проживала. На кухні в квартирі вони сумісно робили невеликий ремонт, оскільки відвалились декілька плиток. У 2009 - 2010 р. здоров`я [PERSON] погіршилося, він не міг пересуватись, вона готувала, прибирала та доглядала за [PERSON] , який потребував стороннього догляду, однак документів про це немає. Заяву про соціальну допомогу [PERSON] не писав і така допомога не здійснювалася. Вони з [PERSON] запрошували її матір та тітку, які неодноразово до них приїздили, також їх провідували друзі та колеги покійної [PERSON] у 2009 - 2011 р., та друзі [PERSON] . Після того як у [PERSON] погіршився зір вона підписувала квитанції про сплату комунальних послуг. В документах купівлі майна та квитанціях про сплату комунальних послуг її прізвище не зазначене, однак це можуть підтвердити свідки. Загалом [PERSON] недочував, погано бачив та погано ходив. У 2021 р. [PERSON] потрапив до 17 лікарні у зв`язку з захворюванням на COVID-19 і вона на протязі двох тижнів приїздила до нього, купувала ліки, однак [INFO] [PERSON] помер. Коли [PERSON] знаходився у лікарні вона вдруге звернулася до нотаріуса, але у зв`язку з неможливістю відвідування, будь яких документів щодо майна не було укладено. В подальшому вона уклала договір на ритуальні послуги, сплатила його, віддала паспорт [PERSON] в подальшому отримавши від працівників ритуальної контори свідоцтво про смерть і займалась похованням [PERSON] біля своєї дружини [PERSON] . Поминок не робили у зв`язку з COVID. Також вона отримала і подвійну пенсію [PERSON] . Після початку військової агресії рф в березні 2022р. вона виїхала на західну Україну в найбільш безпечне місце. 17.06.2022 р. виїхала до Словаччини та повернулась 20.06.2022 р., потім виїжджала 23.09.2022 р. і повернулась 26.09.2022 р., а також 18.06.2023 р. та повернулась 23.06.2023 р. До кінця 2023р. вона знаходилась на західній Україні і за цей час до нотаріальної контори чи приватного нотаріуса не зверталася. 15 січня 2024р. вона звернулася до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про спадщину, однак їй було в цьому відмовлено. Чи зазначала вона в своїй заяві що прийняла спадщину не пам`ятає. Вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] , де також зареєстрована її мати [PERSON] . З жовтня 2008 р. вона проживала по [ADDRESS] у двокімнатні квартирі на 9 поверсі. Її кімната знаходилась прямо від входу у квартиру, де була шафа і де зберігались її речі. Вона постійно ночувала у вказаній квартирі. На момент переїзду у жовтні 2008 р. квартира належала [PERSON] , оскільки останній після смерті дружини оформив спадщину на частину яка їй належала, при цьому заповіту не було. [PERSON] відносився до неї як до доньки зазначаючи, що крім неї у нього родичів не має та бажає передати квартиру їй і вона проти цього не заперечувала. Будь яких дій щодо вказаної квартири, а саме дарування чи заповіту [PERSON] не робив, однак просив про це запитати у нотаріуса, як це зробити. Вона прийшла до нотаріуса, яка зазначила, що оскільки у спадкодавця плохий зір, то будь який договір не може бути укладений. Вона не реєструвалася за адресою по [ADDRESS] , оскільки [PERSON] це не пропонував, тому вона сплачувала комунальні послуги сумісно з [PERSON] за квартиру [ADDRESS] та частково за квартиру чи будинок де була зареєстрована за цей період. Представник заявника заяву підтримав на підставі доводів зазначених у заяві. Щодо уточненого заяви зазначив, що в резолютивній частині після слів «…з жовтня 2008 року по 02.12.2021 року» слова «та фактичного прийняття спадщини» зазначені помилково і це не треба брати до уваги. Представник 3-ї особи: Харківської міської ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, при цьому зазначив, що усталеною практикою Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, з врахуванням Сімейного кодексу України визначено, що для доведення факту спільного проживання зі спадкодавцем необхідно довести, зокрема, сукупність спільного проживання, спільного побуту, наявність спільних витрат. При цьому обов`язок надання доказів покладається на заявника. Однак заявник вказує, що вона проживала за місцем проживання спадкодавця, займалась його доглядом, прала, готувала їжу, купляла продукти, що можуть підтвердити лише свідки, при цьому матеріали провадження будь яких доказів з цього приводу не містять. Заявник зазначає, що здійснила поховання [PERSON] , що також не є доказом сумісного проживання зі спадкодавцем. Заявником не доведено обставини на які він посилається на підставу своїх вимог, при цьому за великий проміжок часу спадкоємець не вирішив долю спадкового майна, в т.ч. на користь заявника. Крім того, реєстрація заявника різниться з реєстрацією спадкодавця. При цьому заявник у всіх документах поданих до суду (заяві, документах на поховання, у нотаріальній конторі) зазначає адресу свого проживання, а саме [ADDRESS] . Свідок [PERSON] показала, що проживає за адресою [ADDRESS] і заявниця є її донькою. Її рідна сестра [PERSON] , яка знаходилась у шлюбі з [PERSON] і яка хворіла, просила не залишати [PERSON] на одинці. [PERSON] , у якої дітей не було, померла восени 2008р. На початку 2009 р. [PERSON] переніс операцію на шлунку, не міг себе обслуговувати та потребував постійного догляду. Після чого її донька, у якої не було сім`ї, переїхала до [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Питання щодо переїзду [PERSON] до будинку [ADDRESS] не вирішувалося. Ініціатором переїзду доньки до [PERSON] була вона з чоловіком та [PERSON] , а [PERSON] був не проти та хотів щоб за ним піклувались, оскільки у нього був хворий шлунок та загальне захворювання. Вона не знає чи був документ про те, що [PERSON] потребує стороннього догляду. Вона з чоловіком часто приходила в гості до [PERSON] та доньки. Квартира знаходилась на 9 поверсі. Донька постійно проживала та ночувала у [PERSON] і займала кімнату (зал), яка знаходиться справа від входу в квартиру і в цій кімнаті були її речі. Донька з [PERSON] вела спільне господарство, купувала харчі, готувала, прибирала, прала та доглядала за [PERSON] . Коли було потрібно донька супроводжувала [PERSON] до лікарні. За спільні кошти донька з [PERSON] купували мікрохвильову піч, тостер та телевізор. Документи на побутову техніку були, вона їх бачила, однак скоріш в них було зазначено про заказ [PERSON] . Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в кухні та ванній кімнаті був проведений косметичний ремонт, покладена нова плитка. [PERSON] заповнював квитанції, а [PERSON] сплачувала комунальні послуги, також донька сплачувала комунальні послуги за квартиру по [ADDRESS] разом з братом. Донька до 2019 р. була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , у квартирі її ( [PERSON] ) чоловіка, де крім неї був зареєстрований також і брат [PERSON] . Після 2019 року донька була зареєстрована по [ADDRESS] . [PERSON] , який був власником квартири міг зареєструвати доньку, однак питання щодо реєстрації доньки за адресою проживання та реєстрації [PERSON] не вирішувалося, оскільки останній розмірковував, але будь яких дій не вчинив. [PERSON] зазначав, що оформить все своє майно на [PERSON] , однак цього не зробив. З моменту спільного проживання до 2021р. ні [PERSON] ні її донька з приводу успадкування майна до нотаріуса не звертались і [PERSON] не просив [PERSON] запитати у нотаріуса як передати спадкове майно. У 2021р. [PERSON] потрапив у лікарню, у нього був COVID та гангрена, донька звернулася до нотаріуса, однак укласти будь які документи було неможливо, оскільки до [PERSON] не пускали. В подальшому [PERSON] помер у 17 лікарні. Будинок по [ADDRESS] , площею 89 кв.м. де вона проживає належить по частині їй та доньці [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що проживає у [ADDRESS] , заявник є її двоюрідною племінницею, а [PERSON] доводилась їй двоюрідною сестрою. [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) знаходились у шлюбі та в 1970 роках отримали двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . У [PERSON] та [PERSON] , яка була хресною заявниці, дітей не було і вони маленьку [PERSON] возили до моря. Зі слів [PERSON] коли у 2008 р. [PERSON] померла [PERSON] , який залишився один, попросив заявницю йому допомагати (готувати, прибирати) на що остання погодилась та стала проживати у нього з кінця 2008р. Вона приходила 2-3 рази на рік, в т.ч. на річницю народження, спочатку до родини Бережних, а в подальшому до [PERSON] та заявниці на їх запрошення. Також вона спілкувалась з останніми по телефону. У [PERSON] у 2008 р. було захворювання шлунку і у лікарню заявниця зі своєю матір`ю возили йому продукти харчування. Більш пізніше у [PERSON] погіршився зір, він важко ходив, оскільки мав проблеми з ногою. [PERSON] міг виходити з будинку, ходити до магазину за продуктами харчування. Зі слухом у [PERSON] було все добре. [PERSON] навпомацки не ходив, носив окуляри. [PERSON] добре відносився до заявниці, чи бажав залишити [PERSON] спадщину чи звертався з цього приводу до нотаріуса, чи мав намір зареєструвати її у квартирі їй невідомо. Зі слів [PERSON] та [PERSON] вони разом за спільні кошти купували продукти харчування, побутову техніку та сплачували комунальні послуги. Квитанцій про оплату комунальних послуг вона не бачила, однак за словами [PERSON] ці гроші сплачувала вона. У квартирі були старі шпалери, ремонт не проводився, але в ванній кімнаті було замінено декілька плиток. [PERSON] зазначав, що купили телевізор та пилосос, [PERSON] зв`язала йому светр та шкарпетки, а сама заявниця казала, що телевізор було придбано за сумісні кошти. Сама вона не бачила що б [PERSON] чи [PERSON] складалися на щось грошима. Яка була пенсія у [PERSON] та заробітна плата у [PERSON] їй невідомо. У коридорі квартири вона бачила верхній одяг та взуття [PERSON] , а у ванній кімнаті жіночий халат та дві зубні щитки. В двокімнатній квартирі одна кімната (спальня) розташовувалась прямо від входу, а друга (зал) з права від входу. В залі знаходився диван, меблева стінка, стіл з комп`ютером, яким користувався [PERSON] . У спальні знаходилось ліжко, шафа для одягу та трюмо на якому вона бачила прибор для гоління, розчіски, одеколон чи духи. Чиї речі були у шафі, хто в якій кімнаті розташовувався та де було спальне місце [PERSON] їй невідомо. Вона ніколи не залишалася на ніч у цій квартирі та не бачила, щоб [PERSON] купалась. Мати заявниці - [PERSON] , яка є її двоюрідною сестрою, також приїздила до доньки та [PERSON] та була у них частіше та більше знає про родинні стосунки. Вона також відвідувала на день народження [PERSON] , яка проживає у будинку [ADDRESS] , де зареєстрована [PERSON] , яка також була присутня та готувала страви. Чи були речі [PERSON] в цьому будинку не знає. Вона не була присутня на похоронах [PERSON] , оскільки хворіла, а похованням займалися [PERSON] та її мати [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що проживає у [ADDRESS] , і раніше працювала разом з [PERSON] , з якою склалися дружні відносини. [PERSON] під час своєї хвороби зазначала, щоб на випадок її смерті [PERSON] піклувалась за її чоловіком [PERSON] . У 2008р. [PERSON] померла і в грудні 2008 р. [PERSON] переїхала до [PERSON] . Зі слів [PERSON] та [PERSON] вони вели спільне господарство, купували продукти харчування, займались приготуванням страв, сплачували комунальні послуги, приблизно у 2010 р. купили телевізор та мікрохвильову піч. Документів на техніку вона не бачила, квитанції про сплату комунальних послуг та хто в них розписувався не дивилась. Сама вона не бачила, що [PERSON] та [PERSON] складаються грошима. Вона приблизно 3-4 рази на рік відвідувала [PERSON] і [PERSON] за їх запрошеннями, в т.ч. на день народження, спілкувалась з ними по телефону, а також зустрічала на вулиці. [PERSON] проживала у маленькій кімнаті прямо від входу. Також справа була більша кімната, в якій була меблева стінка з шафою для одягу, однак чий одяг там знаходився їй невідомо. В квартирі комп`ютера вона не бачила, був відеомагнітофон. В маленькій кімнаті знаходилось ліжко, шафа для одягу та трюмо з парфумерією. В квартирі вона бачила речі [PERSON] : сукню, халат та капці. В ванній кімнаті засобів гігієни не бачила, чи проводився ремонт та за якою адресою [PERSON] отримувала кореспонденцію не знає. Вона не була сусідкою [PERSON] та [PERSON] і ні в ранці ні в ночі у квартирі, яка належить [PERSON] , [PERSON] не бачила, оскільки приходила лише вдень на запрошення. У [PERSON] в 2009р. була операція на шлунку і за словами [PERSON] вона його відвідувала у лікарні. В 2018-2019р. у [PERSON] почалися проблеми з ногами та слухом, він погано бачив на ліве око, але помацки не пересувався. [PERSON] відносився до [PERSON] як до племінниці, говорив, що все майно дістанеться їй. Вона не знає чи звертався [PERSON] чи [PERSON] до нотаріуса щодо успадкування майна, однак дій щодо спадкування майна чи щодо реєстрації [PERSON] за адресою проживання [PERSON] , останній не робив. [PERSON] була зареєстрована в будинку за адресою проживання своєї матері, яку вона бачила неодноразово на свята у квартирі [PERSON] . У [PERSON] з матір`ю гарні та відкриті стосунки, тому матір [PERSON] більш обізнана щодо фактів сумісного проживання доньки з [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що була сусідкою [PERSON] та [PERSON] з якими товаришувала, а заявниця приходила до них в гості. Коли [PERSON] померла, а [PERSON] у 2004 р. захворів, то [PERSON] піклувалась за ним, приходила до лікарні, а з 2006р. переїхала до [PERSON] і проживала у нього два роки до його смерті навесні 2008р. Вона приблизно раз на тиждень на запрошення [PERSON] та [PERSON] приходила до них пити чай. [PERSON] , який відносився до [PERSON] як до доньки, почував себе зле, пересувався зі складнощами, погано бачив, тому носив окуляри. Вона бачила як [PERSON] виносила сміття з квартири [PERSON] , а ввечері приносила продукти харчування. Речі [PERSON] знаходились у платтяній шафі, яка знаходилась в маленькій кімнаті (в спальні), також в квартирі був її халат та капці. Вона бачила, що [PERSON] приймала ванну у квартирі. Рано вранці до [PERSON] і [PERSON] вона не приходила. Чи жили [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю та хто сплачував комунальні послуги, хто був ініціатором переїзду їй невідомо, також вона не бачила, щоб останні сумісно купляли речі чи робили ремонт у квартирі. Кому належала квартира в якій мешкав [PERSON] та де була зареєстрована [PERSON] їй невідомо. [PERSON] ніколи не зазначав, як бажає розпорядитися квартирою. [PERSON] в подальшому поховала [PERSON] , а вона на похованні присутня не була. Вона знає матір [PERSON] , яка також приїжджала до заявниці і у якої з матір`ю були гарні стосунки. Матір [PERSON] більше знає щодо сумісного проживання доньки з [PERSON] . Суд заслухавши доводи заявника, її представника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши надані докази, кожний окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та матеріали цивільної справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копій свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась [PERSON] , про що здійснено відповідний запис за №5692, а 01 жовтня 1954 р. - [PERSON] , про що здійснено запис за №548. (а.с.12,13) Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30 червня 1973 р., про що здійснено відповідний запис за №645. Прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.15) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26.08.2009 р. [PERSON] 12 червня 1981 р. уклала шлюб з [PERSON] , про що здійснено відповідний запис за №949. Прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] . (а.с.14) Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1999р. р.№9-99-154979 виданого центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради Бережна Лариса Василівна та [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] . Зазначена квартира зареєстрована за останніми 25.01.1999р. та записана в реєстрову книгу за №П-9-9524. (а.с.17) [PERSON] померла [INFO] у віці 61 року, про що здійснено відповідний запис за №16118. (а.с.16) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.05.2009р. виданого державним нотаріусом 1-ї ХДНК Грошевої О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №5-1546 спадкоємцем всього майна [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно складається з частки в праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] , яка в цілому складається з двох житлових кімнат, житловою площею 26,0 кв.м., загальною площею 45,6 кв.м. (а.с.18) За довідкою про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого КП «ХМБТІ»16.06.2009р. [PERSON] є власником частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (р.№5-1546) від 22.05.2009р. (а.с.19) [PERSON] помер [INFO] у віці 72 років, про що здійснено відповідний запис за №25521. (а.с. 20) Як вбачається з довідки про причину смерті №2152 від 04.12.2021р. [PERSON] , 72 років, помер [INFO] . Причина смерті COVID-19, двобічна пневмонія, гангрена правої стопи. (а.с. 21) [PERSON] уклала договір замовлення №001055 від 04.12.2021р. на організацію та проведення поховання вартістю послуг 11721 грн.49 коп. і як вбачається з акту КП «Ритуал» від 04.12.2021р. [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] сплатила вартість ритуальних послуг та предметів ритуального призначення в розмірі 4594 грн. 66 коп. за поховання померлого [PERSON] , який відповідно свідоцтва про поховання р.№3040 похований 06.12.2021р. (ділянка № [NUMBER] , ряд [NUMBER] ) на 8 кладовищі. (а.с.22-24) Як вбачається з копії паспорту [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , остання з 23.11.1998 р. була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , а з 12.06.2019 р. - за адресою [ADDRESS] . (а.с.7,8,76,77) Згідно відміток в паспорті громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , остання виїхала за територію України 17.06.2022 р. до Словаччини та повернулась 20.06.2022 р., потім виїжджала 23.09.2022 р. і повернулась 26.09.2022 р., а також виїжджала 18.06.2023 р. та повернулась 23.06.2023 р. (а.с.9,10) Як вбачається з спадкової справи №9/2024: 15 січня 2024р. до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] , [INFO] РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрована у [ADDRESS] з заявою про прийняття спадщини після чоловіка її тітки [PERSON] , [INFO] , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] та помер [INFO] . Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей не мав. На час відкриття спадщини вона ( [PERSON] ) разом зі спадкодавцем зареєстрована не була, заяви про прийняття спадщини не подавала, спадщину не прийняла. Просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом, а в разі неможливості - винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вказана заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №31. (а.с.61) Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 15.01.2024 р., [PERSON] , [INFO] , що проживав [ADDRESS] та помер [INFO] (лікарське свідоцтво про смерть №2152 від 04.12.2024р. КНП «Міська клінічна лікарня №17 ХМР»). Заявник [PERSON] , що проживає: [ADDRESS] , якому видано витяг про смерть для отримання допомоги на поховання від 04.12.2021р. (а.с.63,64) Відповідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 15.01.2024 р. після [PERSON] , який помер [INFO] . державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Цукановою О.В. заведено спадкову справу: номер у спадковому реєстрі 71847411, номер у нотаріуса №9/2024. (а.с.66) За інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.01.2024 р. щодо [PERSON] , який помер [INFO] інформація відсутня. (а.с.65,67,68) Згідно інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади міста Харкова 15.01.2024р. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.69) Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 15.01.2024р. шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (у свідоцтві про шлюб [PERSON] ) укладено 30 червня 1973 р., про що зроблено відповідний запис за №645. Прізвища після укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 15,70) Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 15.01.2024р. [PERSON] , [INFO] , що проживала у [ADDRESS] померла [INFO] (лікарське свідоцтво про смерть №166 від 01 листопада 2008р. видане міською поліклінікою №22 м. Харкова). Заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.72,73) За інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 15.01.2024р. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . (а.с.78) Постановою завідувача Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Цукановою О.В. від 15 січня 2024р. [PERSON] , що зареєстрована за адресою [ADDRESS] відмовлено в оформленні спадкових справ після померлого [INFO] , як зазначено в заяві, чоловіка тітки, тобто рідної сестри матері, [PERSON] , [INFO] , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с.79-80) Як вбачається з зазначеної постанови на момент звернення [PERSON] , а саме 15 січня 2024р. строк встановлений чинним законодавством України, для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] вичерпаний. Згідно інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 15.01.2024р. за адресою: [ADDRESS] на момент відкриття спадщини був зареєстрований тільки спадкодавець. [PERSON] згідно інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 15.01.2024р. та паспорта громадянина України [NUMBER] виданого ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України на момент відкриття спадщини була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Тобто вважати, що зазначений спадкоємець прийняв спадщину, підстав, що стверджуються документально, не має. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Як вбачається з заяви [PERSON] , остання не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою, та згідно зі ст.ст.1261,1262,1263 та 1265 ЦК України не є спадкоємцем першої, другої, третьої або п`ятої черги, не проживала однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а якщо вважає себе спадкоємцем четвертої черги на підставі ст.1264 ЦК України їй необхідно надати рішення суду, що набрало законної сили. Тобто [PERSON] не подані документи, необхідні для визнання її спадкоємцем будь якої черги. Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно приписів п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. ЦК України врегульовано порядок здійснення права на спадкування. Згідно ст.ст.1217,1218 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Згідно ч.1,6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який проживав постійно разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову про неї. Малолітня, неповнолітня особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 ст.1273 цього кодексу. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999р. №5рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») склад сім`ї складають інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з відповідною особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб`єктом права на пільги, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Питання про визнання членом сім`ї інших осіб (крім подружжя, дітей, батьків) вирішуються відповідними органами і організаціями, а у спірних випадках - судами загальної юрисдикції, які з`ясовують характер відносин з відповідною особою при розгляді кожної конкретної справи. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Заявником не доведено обставини на які вона посилається на підставу своїх вимог. В матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні докази, які б прямо та беззаперечно підтверджували факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] з 2008р. до часу відкриття спадщини, наявність спільного бюджету, ведення спільного господарства, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах (в т.ч. на утримання житла або його ремонт), надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок організації побуту і користування житловим приміщенням, а також інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, що свідчить про недоведеність факту спільного проживання заявника та спадкодавця. Зазначене узгоджується з постановами Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №754/6012/21, від 08.08.2023 у справі №752/13615/20 ц та від 25.09.2024 у справі №645/4104/21 та правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 у справі №582/18/21. В обґрунтування вимог [PERSON] надала в копіях: договір замовлення №001055 від 04.12.2021р. на організацію та проведення поховання, акт КП «Ритуал» від 04.12.2021р. щодо сплати ритуальних послуг за поховання померлого [PERSON] в яких зазначена адреса заявника, а саме: [ADDRESS] , та свідоцтво про поховання (р.№3040) 8 кладовища де [PERSON] похований. Посилання [PERSON] на організацію поховання та оплату ритуальних послуг свідчить про те, що дані дії здійснювалися вже після відкриття спадщини, що жодним чином не підтверджує факт спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] з 2008 року по 02 грудня 2021р. Власне ставлення позивача до нині померлої особи, яка була особою похилого віку, надання їй допомоги, а згодом і участь у її похованні не є безумовними доказами факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, що узгоджується з висновками в постановах Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №552/196/20 та від 01.09.2021 у справі №523/9720/17. Будь яких інших письмових доказів які б підтверджували факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю заявником та її представником не надано. За усталеною практикою Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду, з врахуванням Сімейного кодексу України для доведення факту спільного проживання зі спадкодавцем необхідно довести, зокрема, сукупність спільного проживання, спільного побуту, наявність спільних витрат. При цьому обов`язок надання доказів покладається на заявника. Посилання заявника, що вона проживала разом з [PERSON] за його місцем реєстрації, при цьому займала кімнату прямо від входу в квартиру де були її речі, спростовуються показами свідка [PERSON] , яка є її найближчим родичем (матір`ю) та найбільш обізнаною особою, але яка не змогла зазначити правильний номер ані будинку, ані квартири, однак повідомила, що донька займала в квартирі кімнату (зал), яка знаходилась з права і де були особисті речі [PERSON] . Також зазначений свідок спростував покази заявника в частині того, що [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням переїхати до нього та допомагати по господарству, оскільки це була ініціатива її ( [PERSON] ), її чоловіка та доньки. Крім того, [PERSON] стверджувала, що її донька з приводу успадкування майна до нотаріуса не звертались і [PERSON] не просив [PERSON] запитати у нотаріуса як передати спадкове майно, що спростовує покази заявника в цій частині. Покази свідків, допитаних за ініціативою заявника і які не є сусідами, а саме [PERSON] , [PERSON] не можуть бути достатніми і беззаперечними доказами проживання заявника разом [PERSON] однією сім`єю протягом 13 років до дня відкриття спадщини і не можуть мати вирішального та переважного значення. Свідок [PERSON] , яка була сусідкою [PERSON] взагалі зазначила, що у 2004р. [PERSON] захворів, [PERSON] піклувалась за ним, з 2006р. переїхала до [PERSON] і проживала у останнього два роки до його смерті навесні 2008р. Чи жили [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, хто сплачував комунальні послуги, хто був ініціатором переїзду їй невідомо. Також свідок не бачила, щоб [PERSON] та [PERSON] сумісно купляли речі чи робили ремонт у квартирі. Суд також звертає увагу, що за великий проміжок часу на який посилається [PERSON] (13 років) спадкоємець не здійснив свого волевиявлення щодо розпорядження своїм майном, в т.ч. на користь заявника. Крім того, реєстрація заявника різниться з реєстрацією спадкодавця. При цьому заявник у документах поданих до суду (замовленні на поховання, акт на ритуальні послуги) зазначає свою адресу, а саме [ADDRESS] . В заяві до Першої ХМДНК про видачу свідоцтва про прийняття спадщини від 15.01.2024р. [PERSON] повідомляє, що на час відкриття спадщини вона разом зі спадкодавцем зареєстрована не була, заяви про прийняття спадщини не подавала, спадщину не прийняла. Будь яких посилань на проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю протягом п`яти років до дня відкриття спадщини зазначена заява не містить, що також зазначено у постанові нотаріуса від 15 січня 2024р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту проживання однією сім`єюслід відмовити, оскільки [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів того, що вона проживала однією сім`єю з [PERSON] , були пов`язані спільним бюджетом, побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільно несли витрати по утриманню квартири та покупок речей домашнього вжитку. Оскільки в задоволенні заяви відмовлено, суд в порядку ст.141 ЦПК України не вбачає підстав щодо стягнення сплачених [PERSON] судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed