Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, за участю заінтересованих осіб - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як законного представника [PERSON] . Заяву мотивує тим, що вона є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] . На момент смерті сина вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак вона разом з сином, не зважаючи на різні адреси місця їх реєстрації, проживали разом за адресою: [ADDRESS] . З метою оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті сина, 08.07.2024 заявниця звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Єгорової Н.Ю., яка листом №28/01-16 від 11.07.2024 повідомила про те, що [PERSON] не надано документів про спільне проживання з сином, а тому вона вважається такою, що пропустила строк прийняття спадщини, внаслідок чого рекомендовано звернутись до суду. Заявниця вказує, що вона є матір`ю двох синів - [PERSON] та [PERSON] . З батьком дітей - [PERSON] заявниця розлучилась ще в 2012 році, він виїхав за кордон на постійне місце проживання. [INFO] помер старший син позивачки - [PERSON] . Вказує, що втрата сина, який залишив дружину та 2 малолітніх дітей , стала для матері непоправною втратою, спричинила тяжкий і затяжний стрес та суттєве погіршення самопочуття. [INFO] помер також і її молодший син. Зважаючи на стресовий стан, заявниця не розуміла важливість звернення до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті молодшого сина. Зазначає, що спадковим майном, яке залишилось після смерті сина є 1/4 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, просить суд встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом з її сином - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Заявниця та її представник подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали та просили таку задоволити. Заінтересована особа [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення заяви не заперечив, зазначивши, що його бабуся [PERSON] дійсно постійно проживала і надалі проживає за адресою: [ADDRESS] . Також зазначив, що у цій квартирі постійно проживали його батьки - [PERSON] та [PERSON] , його дядько [PERSON] та бабуся [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] , як законний представник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення заяви не заперечила. Зазначила, що [PERSON] дійсно постійно проживала разом з сином [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Також у даній квартирі постійно проживали вона ( [PERSON] ), її покійний чоловік [PERSON] та її два сини. Заінтересована особа [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, подану [PERSON] заяву підтримав та щодо її задоволення не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.12.1981. [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.08.1987. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.11.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №123 від 27.11.2012. Згідно Свідоцтва про право вдасності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 11.08.2008 квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується також і Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19847389 від 11.08.2008. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.03.2006 [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . У вказаному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.04.2006, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.09.2019. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Довідкою про причину смерті №968/4 від 17.09.2021. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Довідкою про причину смерті №463/22 від 13.04.2022. Відповідно до відповіді Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №34-вих-113516 від 21.08.2024 згідно даних реєстру Львівської міської територіальної громади [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та знятий з реєстрації місця проживання 18.07.2022 у зв`язку з смертю (помер [INFO] ). Згідно Акту №59 від 27.08.2024, складеного комісією майстрів виробничої дільниці ЛКП "Житловик-С" та затвердженого директором ЛКП "Житловик-С" [PERSON] проживав до дня його смерті разом з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Даний факт також підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, так як вона пропустила встановлений законодавством 6-місячний строк для прийняття спадщини та нею не надано документів про спільне проживання з померлим на час відкриття спадщини, що підтверджується листом приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Єгорової Н.Ю. №28/01-16 від 11.07.2024 року. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже, встановлення факту проживання заявниці з сином на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Суд вважає належно доведеним той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини проживав за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] , оскільки вказане узгоджується із дослідженими в судовому засіданні доказами. З огляду на викладене суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать можливість реалізувати майнові права на спадщину.

Outcome: approved