Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою, у якій просила постановити судове рішення, яким стягувати з відповідача у її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В основу своїх позовних вимог [PERSON] зіслалася на те, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є неможливим і воно б суперечило б їхнім інтересам, тому вона звернулася до суду з відповідною заявою. Відповідач ухиляється від утримання дитини. жодної матеріальної допомоги не надає. Вищенаведені обставини змусили її звернутись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву у якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Родіков І.С. у судове засідання також не з`явилися, однак останній подав до суду заяву у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, також зазначив, що відповідач позовні вимоги визнає частково, оскільки він являється учасником бойових дій та особою з інвалідністю, для реабілітації якого потрібні значні кошти. За таких обставин погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів свого заробітку. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13.01.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи. 28.01.2025 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від позивачки поступила заява про розгляд справи у її відсутності, у якій вона також зазначила, що позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. 24.02.2025 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від представника відповідача поступила заява про розгляд справи у його відсутності, у якій він також зазначив, що позовні вимоги визнає частково. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Сторони по справі перебувають у шлюбі з 14.02.2023, який зареєстрований Виконавчим комітетом Перегінської селищної ради, актовий запис № 6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2023 (а.с. 2). За час шлюбу у сторін по справі народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.05.2024 року, яке видане повторно (а.с. 5). Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади № 2023/003733743 від 16.05.2023, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно з копією акта про встановлення фактичного місця проживання від 07.01.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та фактично проживає за адресою [ADDRESS] разом із своєю донькою [PERSON] , [INFO] . Копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 17.12.2024, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , призначено пенсію по інвалідності 2 гр. з дитинства (а.с. 18). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] від 03.06.2024, [PERSON] являється учасником бойових дій (а.с. 19). Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від обов`язку матеріально утримувати своїх дітей, тому між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні дітей. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: проаналізувавши доводи сторони позивачки, викладені в позові, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, враховуючи таке. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У частині 1 статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що їхня спільна із відповідачем малолітня дитина проживає разом з нею, відповідач проживає окремо, участі в утриманні дитини не бере. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, часткове визнання позову відповідачем, також те, що відповідач являється особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що на користь позивачки з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, у тому числі відсутність у відповідача інших документально підтверджених утриманців, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат: Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 81, 141 ЦПК України, ст. 7, 141, 181, 182, 191, 199, 200, 201 СК України,

Outcome: approved