Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" (далі - ТОВ "Свеа Фінанс") Петренко Н.С. звернулася у суд із даним позовом, який мотивує тим, що 24 червня 2019 року між Акціонерним товариством "Ідея Банк" (далі - "Банк") та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z06.21651.005407665 (далі - Кредитний договір). Відповідно до розділу 1 Кредитного договору Банк надає позичальнику кредит у розмірі 33700 грн для власних потреб. У свою чергу позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 12 місяців. Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 21,99% річних. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач всупереч умовам Кредитного договору не здійснив своєчасних платжів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Між Банком та ТОВ "Свеа Фінанс" (попередня назва - "Россвен Інвест Україна") 25 липня 2023 року укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за умовами якого Банк відступив свої права, а ТОВ "Свеа Фінанс" набуло права вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед Банком, визначеними в реєстрі боржників. Даним договором факторингу було відступлено право вимоги, зокрема, за заборгованістю [PERSON] перед Банком за Кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором заборгованість [PERSON] перед ТОВ "Свеа Фінанс" станом на дату подачі позову складає 56884,52 грн, а саме: 21134,77 - заборгованість за основним боргом; 15230,44 грн - заборгованість за відсотками; 20519,31 грн - заборгованість за іншими процентними платежами. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором у розмір 56884,52 грн та судові витрати. Ухвалою від 02.01.2025 дану справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 09 год. 00 хв. 04 лютого 2025 року. Судове засідання, призначене на 04 лютого 2025 року, відкладено на 03 березня 2025 року у зв`язку з перебуванням головуючої у відпустці. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просила справу розглянути без участі представника позивача; відповідач звернувся до суду із заявою про ролзгляд справи у його відсутності, відзив на позов не подав. Позов підлягає до частковогозадоволення. Суд установив, що 24 червня 2019 року між Банком та [PERSON] укладено Кредитний договір, який підписано власноручними підписами представника Банку, страхового агента та відповідача. За умовами договору Банк надає [PERSON] кредит у розмірі 33700 грн (пп. 1.2 Кредитного Договору) із змінюваною процентною ставкою 21,99% річних (пп. 1.3 Кредитного Договору), строком на 12 місяців (пп. 1.4 Кредитного Договору). Під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку № 1 як "Інші послуги Банку" (пп. 1.5 Кредитного договору). Згідно з пп. 1.7 Кредитного Договору Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 33700 грн на рахунок позичальника, відкритий в Банку, а також позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 2923,74 грн, згідно з умовами п. 2 до цього договору. За умовами Кредитного договору відповідач отримав кошти у сумі 30776,26 грн, та 2923,74 грн, які за умовами пп. 1.5 Кредитного, сплачено в якості страхового платежу, що підтверджується копіями ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту від 24.06.2019 та ордеру-розпорядження № 2 про сплату страхового платежу від 24.06.2019. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості, виданим заступником директора операційного департаменту АТ "Ідея Банк" О. Дропком, станом на 25 липня 2023 року заборгованість [PERSON] перед Банком за Кредитним договором складає: 56884,52 грн, з яких 21134,77 грн заборгованість за основним боргом, 15230,44 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 20519,31 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Між Банком та ТОВ "Росвен Інвест Україна" 25 липня 2023 року укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого Банк відступив за грошові кошти ТОВ "Росвен Інвест Україна" права вимоги в розмірі заборгованості боржників перед Банком, та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору та в Реєстрі боржників в електронному вигляді, що надсилається Банком ТОВ "Росвен Інвест Україна" засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладення цього договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 01.02.-31/23 від 25.07.2023 ТОВ "Росвен Інвест Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 56884,52 грн, з яких: 21134,77 грн заборгованість за основним боргом, 15230,44 грн заборгованість за відсотками, 20519,31 грн заборгованість за комісіями. Рішенням єдиного учасника ТОВ "Росвен Інвест Україна" № 1 від 25.03.2024 змінено назву товариства з ТОВ "Росвен Інвест Україна" на ТОВ "Свеа Фінанс". Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги установлені обставини, установивши факт укладення між Банком та відповідачем Кредитного договору, перехід прав вимог від Банку до позивача за Кредитним договором, а також наявність заборгованості за ним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором у загальній сумі 36365,21 грн, яка складається із 21134,77 грн заборгованості за основним боргом, 15230,44 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Водночас, на переконання суду, вимога ТОВ "Свеа Фінанс" щодо стягнення заборгованості за іншими процентними платежами, до якої представник позивача включив заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, в сумі 20519,31 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості та витягом з реєстру боржників, як складової заборгованості за Кредитним договором, задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У силу вимог ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України "Про споживче кредитування" (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Підпунктом 1.5 Кредитного договору передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: надання інформації по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цими договорами щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитних договорів, укладених між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за іншими процентними платежами у сумі 20519,31 грн, яка згідно з довідкою-розрахунком заборгованості, є заборгованістю за комісіями, є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1548 грн 60 коп. (36365,21/56884,52*2422,40).

Outcome: partial