Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог\~ Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Брусилівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обгрунтував тим, що [INFO] померла його дружина, [PERSON] , яка постійно проживала з позивачем по [ADDRESS] . Спадщину після смерті дружини відповідач прийняв, оскільки проживав з нею на момент смерті та був зареєстрований за однією адресою. Впродовж шести місяців після смерті дружини [PERSON] вступив у володіння спадковим майном, продовжив проживати до теперішнього часу у будинку за тією ж адресою та користуватися всім майном померлої. За життя [PERSON] була членом КСП ім.Димитрова с. Лазарівка Житомирського району Житомирської області, мала право на земельну частку (пай) та отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), однак Державний акт на право на земельну частку (пай) не встигла отримати в зв`язку із втратою сертифікату та смертю. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складалася з права на земельну частку (пай) із земель реформованого КСП ім.Димитрова с. Лазарівка Житомирського району Житомирської області. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у його видачі, оскільки відсутні документи на спадкове майно померлої. Іншого шляху для захисту своїх прав, як звернення до суду для визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування у позивача немає, тому звернувся до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.01.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 03.02.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Нестеренко М.М. звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача - Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при розгляді спору поклались на розсуд суду. На підставі ст. ст.\~211,\~223 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] в с. ЛазарівкаБрусилівського району Житомирської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 27.11.2000 (а.с.5). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 01.02.1975, між [PERSON] та [PERSON] 01.02.1975 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №3 (а.с.6). З витягу з погосподарської книги №273 від 12.11.2024, виданого КУ «Трудовий архів Брусилівської селищної ради», вбачається, що в книзі №2 Лазарівської сільської ради за 1996-2000 роки в домогосподарстві по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЖИ-6 №309177 від 07.11.2002, [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП ім. Димитрова, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай (а.с.8) З відповіді Держгеокадастру №4572/35-24 від 11.12.2024 на адвокатський запит встановлено, [PERSON] внесена в списки громадян, які мають право на земельну частку (пай), які є складовою наявних у Відділі №1 документацій, а саме: - за №117 в списку (без назви) до Документації по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП ім. Димитрова Лазарівської сільської ради народних депутатів Брусилівського району Житомирської області», розробленої Житомирським філіалом інституту землеустрою в 1997 році; - за №9 в «Список громадян, яким надаються земельні ділянки в розрізі земельних часток (паїв) із земель колективної власності бувшого КСП ім. Димитрова с. Лазарівка (померлі)» до «Проектно-технічної документації землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та видачі державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель колективної власності реформованого КСП ім. Димитрова Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області», розробленої ПП Науково-виробничою фірмою «Нові технології - ГІС» в 2004 році. Далі повідомляється, що у наявній у Відділі №1 «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Брусилівською районною державною адміністрацією КСП ім. Димитрова Лазарівської сільської ради» за №116 від 31.03.1997 року зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0175116 на [PERSON] на підставі розпорядження голови Брусилівської РДА від 18.02.1997 року №37 та у графі Книги «Підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)» наявний підпис про його отримання. Станом на 01.01.2013, відповідно до Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, наявних у Відділі №1, інформація щодо реєстрації та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лазарівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області на [PERSON] відсутня. Сертифікати на право на земельну частку (пай) видавалися єдиного зразка та реєструвалися відповідною районною державною адміністрацією. Сертифікати на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Димитрова Лазарівської сільської ради Брусилівського району видавалися Дзержинською районною державною адміністрацією в одному екземплярі особисто громадянину. Зважаючи на вищевикладене, надати дублікат або копію сертифікату немає можливості. (а.с.12-18). Інших доказів суду не надано. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами\~Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом\~ст. 6 ЦК УРСР,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за\~ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зі\~ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Відповідно до\~ст. 548 ЦК УРСР,\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч. 3\~ст. 152 Земельного Кодексу України. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~ Також при розгляді справи суд застосовує правові позиції Верховного Суду, визначені в Постанові від 17.03.2020, справа № 396/1683/18-ц та у Постанові від 07 квітня 2020 року, справа № 548/900/19. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, позивач як єдиний спадкоємець за законом має право на спадкування після смерті своєї дружини [PERSON] . Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено, на момент смерті спадкодавця, вона не проживала з іншими особами, окрім свого чоловіка [PERSON] , заяв про прийняття спадщини від інших спадкоємців у встановлені законом строки не подавалось, про що свідчить інформаційна довідка від 26.11.2024. За таких обставин, за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, позов заявлено до територіальної громади як до належного відповідача. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] , отримавши відповідний сертифікат, за життя отримала право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Димитрова с. Лазарівка Житомирського району Житомирської області, і все її майно успадкував за законом її чоловік [PERSON] , який не може оформити свої права на земельну частку (пай) в позасудовому порядку в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, то суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст.ст.\~6, 525, 529, 541, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~та

Outcome: approved