Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вказаний позов через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», згідно якого представниця позивача Дорошенко Марина Анатоліївна просила стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 22034000486705 від 29 січня 2021 року у розмірі 64 350,97 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. Стислий виклад позиції позивача. 29 січня 2021 року між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі Первісний кредитор) і відповідачкою було укладено Кредитний договір № 22034000486705. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі, однак відповідачка порушила свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 64 350,97 гривень. 28 березня 2024 року, відповідно до Договору факторингу № 28/03/24, Первісний кредитор відступив право вимоги за Кредитним договором на користь позивача, внаслідок чого позивач набув права грошової вимоги до відповідачки. Стислий виклад заперечень відповідачки. [PERSON] вважається такою, що належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов у встановлений судом строк не подала. Водночас обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».\~\~ Процесуальні дії у справі. 29 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 29 січня 2021 року між Первісним кредитором і відповідачкою було укладено Кредитний договір № 22034000486705. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі, однак відповідачка порушила свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 27 березня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 64 350,97 гривень, з яких 32916,12 гривень (заборгованість по тілу кредиту), 0,85 гривень (заборгованість по відсотках), 31434,00 гривень (заборгованість по комісії), що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку. 28 березня 2024 року, відповідно до Договору факторингу № 28/03/24, Первісний кредитор відступив право вимоги за Кредитним договором на користь позивача, внаслідок чого позивач набув права грошової вимоги до відповідачки. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідачки була направлена письмова вимога щодо необхідності погашення заборгованості за Кредитним договором, однак у встановлений строк заборгованість не була погашена. В той самий час, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). У відповідності до приписів частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачкою у встановлений судом строк відзив на позов не подано. Як встановлено, між відповідачкою та Первісним кредитором був укладений Кредитний договір, права вимоги за яким на підставі договору факторингу були відступлені позивачу. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Диспозиція частини 1 статті 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Велика Палата Верховного Суду (справа №127/15672/16-ц) в постанові від 08 листопада 2019 року зазначила, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На підставі викладеного, оцінивши аргументи сторін та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що\~згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). Як встановлено, 18 вересня 2024 року між позивачем та адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною було укладено Договір № 43453613 про надання правової допомоги (далі Договір). Відповідно до додаткової угоди №22034000486705 до Договору, адвокатом здійснено захист позивача у справі щодо стягнення заборгованості з відповідачки. Відповідно до акту № 22034000486705, загальна вартість наданих послуг становить 6 000,00 гривень, з яких 2 250,00 гривень правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій), 3 000,00 гривень складання позовної заяви, 750,00 гривень формування додатків до позовної заяви (письмові докази). Відповідно до диспозиції частини шостої статті 137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. [PERSON] не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. З урахуванням складності справи та критеріїв реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 гривень.

Outcome: approved