Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

14 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку представник позивача [PERSON] адвокат Сіржант Юрій Володимирович звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким: визнати протиправним та скасувати рішення про внесення змін до запису Державного\~реєстру речових прав\~на нерухоме\~майно державного\~реєстратора КП «Агенція державної\~реєстрації» Бурлаченка Ігоря Володимировича №44461514 від 06.12.2018, яким\~зареєстровані зміни в об`єкті нерухомогомайна, реєстраційнийномер1713078451101; привести у попередній стан в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про об`єкт\~нерухомого майна 1713078451101, зазначивши правильні відомості щодо нерухомого майна\~(згідно документів, на\~підставі яких зареєстровано відкриття розділу), а саме зазначити в актуальній інформації про об`єкт речових прав: тип об`єкту: нежитлове приміщення, об`єкт житловоїнерухомості: Ні, опис об`єкта: загальна площа (кв.м.) 36,8, адреса майна:\~ [ADDRESS] . В описі запису про право власності 29283696 видалити відомості про технічний паспорт від 05.12.2018 видавника ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» та висновок №153602 від 05.12.2018 видавника ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», повернути відомості про технічний паспорт від 16.01.2018 видавника ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості»; припинити право власності [PERSON] \~на самочинно збудовані 52,1 кв.м об`єкта нерухомого майна 1713078451101; залишити у власності [PERSON] \~(визнати право власності) на нежитлове приміщення №9 за адресою:\~ [ADDRESS] , загальною площею 36,8 кв.м, реєстраційний номер нерухомого майна: 1713078451101, з технічними характеристиками майна згідно з технічним паспортом приміщення №9 від 16.01.2018, виданого ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості»; внести зміни в договір купівлі-продажу, укладений між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] та посвідчений Приморською держаною нотаріальною конторою у місті Одеса за реєстровим №1-223 від 02.03.2020, а саме вказати вірним предметом\~продажу «нежитлове приміщення, загальною площею 36,8 кв.м за адресою:\~ [ADDRESS] » замість невірного «квартира, загальною площею 88,9 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м за адресою [ADDRESS] »; зобов`язати [PERSON] за власні кошти у будинку за адресою: [ADDRESS] , привести самочинно реконструйовану квартиру [ADDRESS] у попередній стан нежитлового приміщення №9 з технічними характеристиками майна згідно з технічним паспортом на приміщення №9 від 16.01.2018, виданого ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» шляхом знесення самочинно добудованих приміщень загальною площею 52,1 кв.м. та відновлення\~стін, що встановлювали межі приміщення №9; зобов`язати [PERSON] \~повернути співвласникам багатоквартирного будинку за адресою:\~ [ADDRESS] самовільно зайняту частину покриття/технічного поверху будинку,\~яка розміщена під самовільно збудованими 52,1 кв.м.; здійснити розподіл судових витрат. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 29.10.2015 року [PERSON] уклала з Товариством з додатковою відповідальністю «ОДІСЕЙ-БМУ-11» договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно № О-Д-126к, відповідно до умов якого придбала майнові права на квартиру [ADDRESS] . Зазначає, що під час вибору квартири для придбання позивачка [PERSON] керувалася тим, що хоче квартиру на останньому поверсі багатоквартирного будинку, щоб над нею не проживали інші люди. Така умова була істотною умовою купівлі майнових прав на квартиру, оскільки для [PERSON] , враховуючи негативний\~досвід з\~сусідами за\~попереднім місцем\~мешкання,\~є надзвичайно важливим, щоб дотримувалися норми щодо рівня шуму у нічний та денний час доби, і щоб вона мала змогу нормально користуватися своїм майном та відпочивати після робочого дня. Крім того, з нею проживає матір [PERSON] , яка є літньою людиною, має серцеву хворобу, і при її лікуванні та реабілітації необхідно також мати якісний сон та відпочинок. Так, [PERSON] повідомила забудовнику, що хоче придбати майнові права на квартиру обов`язково на останньому поверсі будинку, у зв`язку із чим їй запропонували придбати квартиру [ADDRESS] на 16 поверсі 16-поверхового будинку. 13.12.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] зробила ремонт в квартирі та вселилася в неї разом зі своєю сім`єю. Проблем з проживанням не було. В подальшому, після початку повномасштабного вторгнення росії на територію України приблизно на початку весни 2022 року над квартирою [ADDRESS] почали постійно лунати удари по підлозі, гучні звуки музики, гулянок, сварок та пересування меблів. Зазначає, що під час з`ясування причин цього шуму, в результаті спілкування з головою ОСББ, звернень в поліцію, та в ході самостійного спілкування з винуватцями шуму, було встановлено, що над квартирою [ADDRESS] , на технічному поверсі 16-ти поверхового будинку (тобто фактично на 17 поверсі) облаштували ще одну квартиру [ADDRESS] , власником якої на даний час є відповідач [PERSON] , а фактично проживав його син [PERSON] . Після початку війни син [PERSON] виїхав за кордон, а квартиру власник здає в оренду іншим особам. Зазначає, що ці орендарі квартири влаштовують гучні вечірки, розпивають спиртні напої, кричать, постійно щось кидають на підлогу, бігають, стрибають діти, гучно поводяться, тощо. Зазначає, що порушене право позивачки [PERSON] полягає у порушенні суттєвих умов договору, укладеного нею з ТДВ «ОДІСЕЙ-БМУ-11», оскільки вона мала намір придбати квартиру на останньому поверсі для забезпечення тиші у квартирі, захопленні [PERSON] частини майна, що перебувало у спільній сумісній власності всіх співвласників будинку, за рахунок якої без дозвільних документів нею було здійснено реконструкцію квартири [ADDRESS] , у збільшенні вагомості голосу власника квартири [ADDRESS] при прийнятті рішень на загальних зборах співвласників, відсутності щільності міжповерхового покриття для забезпечення звукоізоляції та міцності перекриття, у зв`язку з чим порушується тиша в квартирі та є припущення, що це вплине на навантаження будівництва, де мешкає позивачка, а тому підлягає захисту у обраний спосіб. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду м.\~Одеси від\~20\~лютого 2024\~року відкрито\~загальне позовне\~провадження у\~цивільній справі,\~призначено підготовче\~судове засідання\~на 28.03.2024\~року на\~11.30\~год.\~Клопотання адвоката позивача Сіржанта Ю.В. про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 88,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1713078451101, власник [PERSON] . Заборонено проводити будь-які реєстраційні дії щодо квартири [ADDRESS] , загальною площею 88,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1713078451101, власник [PERSON] . 26.02.2024 року, через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими вона ознайомилася 01.03.2024 року. 28.02.2024 року до канцелярії суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він ознайомився 29.02.2024 року. 13.03.2024 року через систему «Електронний суд» (зареєстровано 14.03.2024 року), від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про надання доступу до електронної справи в підсистемі «Електронний суд». 14.03.2024 року через систему «Електронний суд» (зареєстровано 14.03.2024 року), від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позову відмовити та стягнути витрати на правову допомогу. Зазначила, що 02.03.2020 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (реєстровий №1-223), укладеного з [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом Пенчевим К.Л., набув право власності на квартиру [ADDRESS] , яка складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, житловою площею 42,3 кв.м, загальною площею 88,9 кв.м. У свою чергу [PERSON] спочатку набула право власності на нежитлове приміщення №9, загальною площею 36,80 кв.м, яке розташовано на 17 поверсі цього ж будинку, на підставі договору №О-Д-3т, укладеного 07.06.2016 року з ТДВ «ОДІСЕЙ-БМУ-11», та акту приймання-передачі нерухомого майна від 28.03.2018, виданого ТДВ «ОДІСЕЙ-БМУ-11». Зміна [PERSON] цільового призначення та площі цього нежитлового приміщення відбулися на підставі висновку №153602 від 05.12.2018, виданого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», та технічного паспорту від 05.12.2018, виданого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД». Площа квартири [ADDRESS] змінена у зв`язку з уточненням лінійних розмірів та площ приміщень, а тому не є самочинним будівництвом. Державна реєстрація права власності за [PERSON] на нежитлове приміщення №9, а потім на утворену з нього квартиру [ADDRESS] є законною, відповідає встановленим вимогам та базується на цих документах. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОДІСЕЙ-55» та співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] не мали права спільної сумісної власності на спільне майно, розташоване на 17 поверсі, оскільки ОСББ «ОДІСЕЙ-55» було зареєстровано лише 21.06.2019 року, тоді як реєстрація права власності на нежитлове приміщення №9 за [PERSON] була здійснена 03.12.2018 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44437577 від 05.12.2018 року, прийнятим державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О., а зміни до об`єкту нерухомого майна були внесені 06.12.2018 року державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Бурлаченко І.В., індексний номер 44461514. Квартира [ADDRESS] є житловим приміщенням, відповідає вимогам і нормам, що визначені ДБН для житлових приміщень, що підтверджується висновком №153602 від 05.12.2018, виданим ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», і ці висновки не спростовані стороною позивача. Також представник відповідача [PERSON] [PERSON] зазначала, що право позивачки [PERSON] не підлягає захисту з зв`язку з пропуском нею строків для звернення до суду, оскільки вона набула права власності на належну їй квартиру 13 грудня 2017 року та вселилася в квартиру разом зі своєю матір`ю. Відповідач [PERSON] набула право на квартиру [ADDRESS] у грудні 2018 року, про що позивачка знала та повинна була знати, і могла звернутися за захистом свого права до суду своєчасно, а відповідач [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS] в березні 2020 року. Проте, за захистом свого права позивачка звернулася через п`ять років і 2 місяці, тобто з пропуском загального трирічного строку позовної давності, а сплив цього строку є підставою для відмови у позові. 19.03.2024 року представник позивача [PERSON] \~ [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення даного позову, в якій просив заборонити власнику квартири [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , відома адреса [ADDRESS] ) та іншим користувачам квартири під час їхнього користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , перевищувати допустимі рівні звуку з житлових приміщеннях на рівні 40 дБА вдень, 30 дБА вночі. Заборонити власнику квартири [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , відома адреса: [ADDRESS] ) та іншим користувачам квартири під час їхнього користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , у часовий проміжок з 22:00 год. до 08:00 год. за Київським часом та цілодобово у вихідні і святкові дні, голосно кричати, користуватися звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами, що створюють побутовий шум, якщо ці дії перевищують встановлений санітарними нормами шум у 30 дБА. Ухвалою суду від 26.06.2024 року у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі №947/5905/24 відмовлено. Ухвалою суду від 28.03.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з\~Управління державного\~архітектурно-будівельного\~контролю Одеської\~ міської ради: копію проектної\~документації на\~будівництво об`єкта:\~«Будівництво 16-ти поверхового житлового\~комплексу з\~підземним паркінгом\~та магазином\~змішаної торгівлі;\~ [ADDRESS] ;\~загальна площа об`єкту 26366,55,\~ кількість поверхів\~16...»,\~який був\~ введений в\~експлуатацію сертифікатом ОД №162172790476, виданим 06.10.2017 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради; відомості про погодження будівельних робіт (робіт з реконструкції) щодо нежитлового приміщення № 9 за адресою [ADDRESS] для його переобладнання у житлову квартиру [ADDRESS] за тією ж адресою, а саме відомості про те, хто та коли звертався за таким погодженням та про результати розгляду звернення, копії технічної документації погоджених переобладнань. Витребувано з Управління \~державної реєстрації\~юридичного департаменту\~ Одеської міської\~ради завірену належним чином копію реєстраційної справи та документів, що містяться в цій реєстраційній справі щодо квартири [ADDRESS] (колишнє нежитлове приміщення № 9 за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1713078451101. Витребувати\~з Приморської\~ державної нотаріальної\~ контори у\~ місті Одеса\~ (м.\~Одеса,\~ вул.\~ Середньофонтанська, \~буд.\~19-Б,\~код ЄДРПОУ\~42511993) належним чином завірену копію договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одесі 02.03.2020 за реєстр. № 1-223, та копії документів, на підставі яких договір був посвідчений. Підготовче судове засідання було відкладено для отримання витребуваних доказів до 25.04.2024 року до 10.00 год. 22.04.2024 року засобами поштового зв`язку від Управління державного\~ архітектурно-будівельного\~контролю Одеської\~міської ради надійшла відповідь на виконання ухвали від 28.03.2024 року. Підготовче судове засідання, призначене на 25.04.2024 року до 10.00 год. було відкладено для отримання витребуваних доказів до 07.06.2024 року до 10.00 год. 25.04.2024 року засобами поштового зв`язку від Приморської\~ державної нотаріальної\~ контори у\~ місті Одеса\~надійшла відповідь на виконання ухвали від 28.03.2024 року. 30.05.2024 року засобами поштового зв`язку від представника третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одісей-55» - Ноздріна О.А. надійшли пояснення третьої особи щодо позову. Представник зазначав, що ОСББ «ОДІСЕЙ-55» зареєстровано 21.06.2019 року, а описані в позові події щодо зміни «приміщення № 9» на «квартиру [ADDRESS] » та зайняття додаткових 52,1 кв.м відбулися у 2018 році до створення ОСББ. Посилається на відсутність повноважень на перевірку законності правовстановлюючих документів та покладається на відомості, зазначені в виданих державними органами документах, та на відомості, зазначені у Державному реєстрі прав. Зазначав, що власники приміщення № 9 (квартири [ADDRESS] ) не зверталися до ОСББ «ОДІСЕЙ-55» з заявами про надання згоди на переобладнання чи про ініціювання питання щодо викупу простору багатоквартирного будинку. Відомості про надання згоди співвласниками багатоквартирного будинку на будівництво/перебудову приміщення №9 (квартири [ADDRESS] ) у ОСББ «ОДІСЕЙ-55» відсутні, в протоколах проведення загальних зборів співвласників про таке не зазначено. Представник ОСББ «ОДІСЕЙ-55» просив розглянути справу за відсутності представника ОСББ та у випадку підтвердження незаконності та безпідставності переобладнань квартири підтримав позов та просив його задовольнити. У зв`язку з відсутністю електроенергії, підготовче судове засідання, призначене на 07.06.2024 року до 10.00 год. відкладено до 09.07.2024 року до 14.00 год. 04.07.2024\~року на\~електронну пошту\~суду від\~представника позивача\~ [PERSON] \~ [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він ознайомився 05.07.2024 року. Ухвалою суду\~від 09.07.2024\~року клопотання\~представника позивача\~ [PERSON] \~ [PERSON] про\~витребування доказів\~задоволено.\~Витребувано з\~\~Державної інспекції\~\~архітектури та\~\~містобудування України:\~копію проектної\~документації на\~будівництво об`єкта:\~«Будівництво 16-ти\~поверхового житлового\~комплексу з\~підземним паркінгом\~та магазином\~змішаної торгівлі;\~ [ADDRESS] ;\~загальна площа\~об`єкту 26366,55,\~кількість поверхів\~16...»;\~дозвіл на\~будівництво\~від\~08.06.2012\~№Од\~12412160120,\~виданий\~Державною\~архітектурно-будівельною інспекцією України, та який\~потім був\~введений в\~експлуатацію сертифікатом\~ОД №162172790476,\~виданим 06.10.2017\~року Управлінням\~державного архітектурно-будівельного\~контролю Одеської\~міської ради;\~відомості про\~погодження будівельних\~робіт (робіт\~з реконструкції)\~щодо нежитлового\~приміщення №9\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~для його\~переобладнання у\~житлову квартиру\~ [ADDRESS] \~за тією\~ж адресою,\~а саме\~відомості про\~те хто\~та коли\~звертався за\~отриманням дозволу\~та про\~результати розгляду\~звернення,\~копії технічної\~документації погоджених\~переобладнань.\~Витребувано з\~\~ТДВ «Одісей-БМУ-11»\~\~(ЄДРПОУ\~01271847,\~\~адреса:\~\~Україна,\~\~65045,\~\~Одеська обл.,\~місто\~Одеса,\~провулок\~Успенський,\~будинок\~14)\~копію\~проектної\~документації на\~будівництво\~об`єкта:\~«Будівництво\~16-ти\~поверхового\~житлового\~ комплексу\~з\~ підземним\~паркінгом\~та магазином\~змішаної\~торгівлі;\~ [ADDRESS] \~( [ADDRESS] );\~загальна\~площа\~ об`єкту\~26366,55,\~кількість\~поверхів\~16...»,\~який\~був\~введений в\~експлуатацію\~сертифікатом ОД\~№162172790476, виданим 06.10.2017\~року Управлінням\~державного архітектурно-будівельного\~контролю Одеської\~міської ради.\~Витребувано з\~\~ТОВ «ГРАД-СТРОЙ»\~(ЄДРПОУ\~33313400,\~адреса:\~Україна,\~65014,\~Одеська\~обл.,\~місто\~Одеса,\~бульвар\~Лідерсівський,\~\~будинок 15,\~офіс\~520)\~копію\~проектної\~ документації\~на\~ будівництво\~об`єкта:\~«Будівництво\~16-ти\~поверхового\~житлового\~комплексу з\~підземним\~паркінгом\~та магазином\~\~змішаної торгівлі;\~ [ADDRESS] \~\~( [ADDRESS] );\~загальна\~площа\~об`єкту 26366,55,\~\~кількість поверхів\~16...»,\~\~який був\~введений\~в\~експлуатацію сертифікатом\~ОД\~№162172790476, виданим 06.10.2017\~року Управлінням\~державного архітектурно-будівельного\~контролю Одеської\~міської ради.\~Витребувано з\~ДП\~МОУ\~ «ПІВДЕНЬВІЙСЬКБУД»\~\~(ЄДРПОУ\~24968798,\~\~адреса:\~\~Україна,\~65063,\~Одеська\~обл.,\~\~місто Одеса,\~\~вулиця Армійська,\~будинок\~18):\~копію проектної\~\~документації на\~будівництво\~об`єкта:\~\~«Будівництво 16-ти\~поверхового\~житлового\~комплексу з\~підземним\~паркінгом\~та магазином\~змішаної\~торгівлі;\~ [ADDRESS] \~\~( [ADDRESS] );\~загальна\~площа\~об`єкту 26366,55,\~\~кількість поверхів\~16...»,\~який\~був\~введений в\~експлуатацію\~сертифікатом\~ОД №162172790476, виданим 06.10.2017 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради. Підготовче судове засідання, призначене на 09.07.2024 року, було відкладено для отримання витребуваних доказів до 12.08.2024 року до 12.00 год. 05.08.2024 року до канцелярії суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він ознайомився 11.10.2024 року. 06.08.2024 року на електронну пошту суду від ТОВ «ГРАД СТРОЙ» надійшла відповідь щодо виконання ухвали суду від 09.07.2024 року. 12.08.2024 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Підготовче судове засідання, призначене на 12.08.2024 року було відкладено для отримання витребуваних доказів до 10.10.2024 року до 14.00 год. 29.08.2024 року до канцелярії суду від Державного підприємства «Південьвійськбуд» надійшла відповідь на виконання ухвали про витребування доказів. 02.10.2024 року, на електронну пошту суду, від Державної інспекції архітектури та містобудування України надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 09.07.2024 року про витребування доказів. 07.10.2024\~року \~на електронну\~пошту суду\~від представника\~позивача [PERSON] \~ [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він ознайомився 07.10.2024 року. 10.10.2024 року засобами поштового зв`язку від юридичного департаменту Державної інспекції архітектури та містобудування України надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 09.07.2024 року про витребування доказів. Ухвалою суду від 10.10.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] \~про витребування\~доказів по\~цій цивільній\~справі задоволено.\~Витребувано у\~Ліквідаційної комісії\~ДП МОУ\~«Одеський проектний\~інститут» (адреса:\~65063,\~Одеська область,\~місто Одеса,\~вулиця Армійська,\~будинок 18):\~копію проектної\~документації на\~будівництво об`єкта:\~«Будівництво 16-ти\~поверхового житлового\~комплексу з\~підземним паркінгом\~та магазином\~змішаної торгівлі;\~ [ADDRESS] ;\~загальна площа\~об`єкту 26366,55,\~кількість поверхів\~16...»,\~дозвіл на\~будівництво від\~08.06.2012\~№ ОД12412160120,\~який був\~виданий Державною\~архітектурно-будівельною\~інспекцією України,\~та який\~потім був\~введений в\~експлуатацію сертифікатом\~ОД №162172790476,\~виданим 06.10.2017\~року Управлінням\~державного архітектурно-будівельного\~контролю Одеської\~міської ради. Встановлено строк виконання даної ухвали до наступного підготовчого судового засідання, призначеного на 12.11.2024 року о 12:15 годин. 24.10.2024 року до канцелярії суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копій документів реєстраційної справи, наданих юридичним департаментом Управління державної реєстрації Одеської міської ради на виконання ухвали суду від 28.03.2024 року про витребування доказів. 04.11.2024 року засобами поштового зв`язку від Державного підприємства «Одеський проектний інститут» надійшла відповідь щодо виконання ухвали суду від 10.10.2024 року про витребування доказів. Ухвалою суду від 12.11.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі задоволено. Витребувано за наявності у комісії з реорганізації ДП МОУ «Одеський проектний інститут» копію проєктної документації «Житловий комплекс по [ADDRESS] 16-ти поверхові будинки (секції «А», «Б», «В», «Г», «Д») Коректування проєкту». Підготовче судове засідання, призначене на 12.11.2024 року було відкладено для отримання витребуваних доказів до 12.12.2024 року до 11.30 год. 09.12.2024 року засобами поштового зв`язку від Державного підприємства «Одеський проектний інститут» надійшла відповідь щодо виконання ухвали суду від 12.11.2024 року про витребування доказів. 12.12.2024 року на електронну пошту суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи. Підготовче судове засідання, призначене на 12.12.2024 року, було відкладено за клопотанням представника позивача, до 22.01.2025 року до 14.00 год. 22.01.2025 року до канцелярії суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів. Протокольною ухвалою суду від 22.01.2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання на 03.02.2025 року о 14.00 год. У судовому засіданні, призначеному на 03.02.2025 року було оголошено перерву за клопотанням представника позивача у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі до 14.02.2025 року до 11.30 год. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судовому засіданні, призначеному на 14.02.2025 року, представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги та додатково зазначила, що порушення прав позивача полягає у порушенні тиші особами, які мешкають у квартирі [ADDRESS] , а також проведеною відповідачем [PERSON] реконструкцією належного їй нежитлового приміщення №9 збільшено навантаження на квартиру, що належить позивачеві. Також вона вказувала на те, що вагамість голосу відповідача на загальних зборах співвласників будинку безпідставно збільшилась. Посилаючись на зазначені обставини, просила задовольнити позов в повному обсязі у обраний спосіб. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] , у судовому засіданні, підтримала позицію, викладену у Відзиві на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи \~Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи \~Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одісей-55» у судове засідання не з`явився, звертався із заявою, в якій просив розглянути справу за відсутності представника ОСББ «ОДІСЕЙ-55», вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано 13.12.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №О-Д-126к від 29.10.2015, укладеного з ТДВ «ОДІСЕЙ-БМУ-11», та акту приймання-передачі нерухомого майна від 11.12.2017, підписаного з ТДВ «ОДІСЕЙ-БМУ-11», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 365319170 від 10.02.2024 року. 07 червня 2016 року [PERSON] уклала з ТДВ «ОДІСЕЙ-БМУ-11» договір купівлі-продажу №О-Д-3т, у пункті 3.2 якого зазначено, що за цим договором майнові права передаються на нежитлове приміщення №9, загальною площею 38,12 кв.м, що розташовано на 17 поверсі секції Д підсобні. На підставі акту приймання-передачі від 28.03.2018 року зазначене приміщення було передано ТДВ «ОДІСЕЙ-БМУ-11» [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Рішенням державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О., індексний номер 44437577 від 05.12.2018 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення №9, загальною площею 36,8 кв.м, номер відомостей про речове право: 29283696, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1713078451101, на підставі договору №О-Д-3т від 07.06.2016 року, укладеного з ТДВ «ОДІСЕЙ-БМУ-11», акту приймання-передачі нерухомого майна від 28.03.2018 року, технічного паспорту від 16.01.2018 року. Рішенням державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Бурлаченко І.В., індексний номер 44461514 від 06.12.2018 року внесені зміни до розділу «Актуальна інформація про об`єкт речових прав», зокрема розділ «Об`єкт нерухомого майна» містить запис «нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні змінено на квартира, об`єкт житлової нерухомості: «Так», розділ «Площа» містить запис «Загальна площа: 36,8 кв.м змінено на Загальна площа: 88,9 кв.м, житлова площа: 42,3 кв.м», розділ «Адреса» містить запис « [ADDRESS] змінено на « [ADDRESS] ». Зазначені зміни були внесені на підставі поданого [PERSON] технічного паспорту від 05.12.2018 року та висновку від 05.12.2018 року, складених ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №365319366, сформованою 10.02.2024 року. 02.03.2020 року відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (реєстровий № 1-233), укладеного з [PERSON] та посвідченого Приморською державною нотаріальною конторою, набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Право власності [PERSON] зареєстровано 02.03.2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №365319300 від 10.02.2024 року. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора) записи до Державного реєстру прав вносилися на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, за заявою власника вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Статтею 27 цього ж Закону встановлено перелік документів, який не є вичерпним, на підставі яких здійснюється державна реєстрація. Документи, на підставі яких відбулося внесення змін оскаржуваним рішенням державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Бурлаченко І.В., індексний номер 44461514 від 06.12.2018 року не оскаржені. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, яка полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Отже, набуття права власності [PERSON] на підставі\~ висновку №153602 від 05.12.2018 року, виданого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» та технічного паспорту від 05.12.2018 року, виданого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» є правомірним, оскільки їх законність не оскаржувалася, а тому судом не встановлювалася. Станом на теперішній час власником вищевказаного об`єкту є фізична особа на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2020 року. За\~статтею 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України). Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм\~Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Верховний Суд у постанові від 19 січня 2022 року по справі № 755/16890/17 зазначає наступне: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Договір купівлі-продажу (реєстровий № 1-233), укладений [PERSON] з [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори 02.03.2020 року, є правомірним та підтверджує набуття права власності останнім на квартиру [ADDRESS] у будинку, оскільки він не визнаний недійсним та його недійсність не встановлена законом. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна\~ або розірвання\~договору\~допускається лише\~за\~згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України сторонами договору купівлі-продажу є продавець та покупець. За змістом цих норм законодавства право внести зміни до договору купівлі-продажу належить лише [PERSON] та [PERSON] , які є продавцем та покупцем. Позивач [PERSON] не є стороною договору купівлі-продажу, а тому не може вимагати захисту свого права шляхом внесення до нього змін, навіть за умови доведення порушення свого права власності на майно, оскільки це не відповідає змісту зазначених норм законодавства. Таким чином, позовні вимоги щодо внесення змін в договір купівлі-продажу, укладений між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] від 02.03.2020 року не підлягають задоволенню. Що стосується вимог про зобов`язання [PERSON] за власні кошти у будинку за адресою: [ADDRESS] , привести самочинно реконструйовану квартиру [ADDRESS] у попередній стан нежитлового приміщення №9 з технічними характеристиками майна згідно з технічним паспортом на приміщення №9 від 16.01.2018, виданого ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» шляхом знесення самочинно добудованих приміщень загальною площею 52,1 кв.м. та відновлення\~стін, що встановлювали межі приміщення №9, суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №725/5630/15-ц зазначила, що юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. Водночас, положення\~статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~встановлюють перелік юридичних фактів, які обумовлюють право відповідного суб`єкта владних повноважень на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням. Зокрема, пред`явленню позову про знесення самочинно збудованого об`єкта передують такі дії: 1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, є неможливою; 3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 815/2311/15. Отже, перед зверненням до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта, органом державного архітектурно-будівельного контролю щонайменше має бути встановлено факт самочинного будівництва, винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, встановлено факт невиконання припису протягом встановленого строку. Однак, з матеріалів справи вбачається, що така перевірка органом державного архітектурно-будівельного контролю не проводилась, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності відповідачам [PERSON] та [PERSON] не видавався. Згідно п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України про правовий режим самочинного будівництва», відповідно до вимог\~статті 376 ЦК України\~право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті\~376\~та стаття\~391 ЦК). Відповідно до положень\~статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою. Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої\~статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Таким чином, у відповідності до положень\~ст. 376 ЦК України,\~ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Таким чином, поданню позовної заяви про знесення самочинного будівництва передує встановлення повноважними органами у сфері державного архітектурно-будівельного контролю факту проведення самочинних будівельних робіт та певна процедура, яка передбачена нормативно-правовими актами у сфері містобудування. Сторона позивача зазначає, що [PERSON] як власниця квартири у багатоквартирному будинку є співвласницею і спільного майна багатоквартирного будинку [ADDRESS] , а створення квартири [ADDRESS] відбулося за рахунок такої огороджувальної конструкції як покриття/дах/покрівля, або як пояснив представник у судовому засіданні за рахунок таких приміщень як коридор чи тераса, які входять до складу спільного майна, внаслідок чого нежитлове приміщення №9 збільшилося на 52,1 кв.м. Зазначене майно належить всім власникам квартир та нежитлових приміщень на праві спільної сумісної власності на підставі частини 2 статті 382 ЦК України та ч.1 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», якими встановлено, що вони є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Також зазначає,\~що згідно\~з частиною\~2\~статті 5\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку, а розпорядження таким майном є компетенцією загальних зборів співвласників згідно з пунктом 1 ч. 2 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Суд погоджується з тим, що правовідносини, які виникають між власниками житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку з приводу спільного майна, регулюються зазначеними нормами законодавства. Проте, посилання позивача лише на зазначені норми законодавства, не може вважатися достатньою підставою для підтвердження позивачем свого права власності на спільне майно з огляду на наступне. Згідно з ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати права та обов`язки. Згідно з ч.1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Згідно з ч.1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. З аналізу норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» можливо зробити висновок, що багатоквартирний будинок є сукупністю речей, а саме житлових приміщень (квартир), нежитлових приміщень, допоміжних приміщень, конструкцій, обладнання тощо, які мають лише властиві їм ознаки, які індивідуалізують їх. Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~спільне майно\~багатоквартирного будинку \~приміщення загального користування\~(у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та\~несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. У ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з ч. 1 ст. 5 цього Закону спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. З отриманих судом витягів з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вбачається, що будівництво багатоквартирного будинку [ADDRESS] розпочалося 01.02.2013 року, а закінчилося 28.07.2017 року. На день початку будівництва частина 1 ст. 39 Закону України «Про містобудівну діяльність» встановлювала, що будівництво об`єктів здійснюється на підставі проектної документації на будівництво, розробленої в порядку, передбаченому законодавством. Згідно з п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про містобудівну діяльність» в цій же редакції визначено, що проектна документація це затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва. Згідно з ч. 5 ст. 39 Закону України «Про містобудівну діяльність» в цій же редакції встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. На виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року матеріали справи містять копію наявної частини «Робочого проекту житлового комплексу по [ADDRESS] 16-ти поверхових будинків (секції «А», «Б», «В», «Г», «Д»). Коригування проекту». Альбом 1 Архітектурно-будівельна частина. Секція А», що підтверджується листом №543 від 02.12.2024 року за підписом голови комісії з реорганізації ДП МО України «Одеський проектний інститут». У цих документах відсутні будь-які дані про такі несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції як покриття/дах/покрівля або тераса чи коридор, у багатоквартирному будинку [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутні і інші належні та достатні докази, які надають змогу визначити спільне майно у цьому багатоквартирному будинку за такими ознаками як назва, площа та місце його розташування, а також з`ясувати, за рахунок чого саме відбулось збільшення площі нерухомого майна, належного відповідачам. 06.10.2017 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради замовнику об`єкта будівництва ТОВ «Росс Інвест» був виданий Сертифікат серії ОД №162172790476, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта 16-ти поверхового житлового комплексу з підземним паркінгом та магазином змішаної торгівлі [ADDRESS] проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. У сертифікаті зазначені загальна площа об`єкту, кількість поверхів будинку, кількість квартир та їх площа, загальна площа вбудовано-прибудованих приміщень та загальна площа нежитлових приміщень окремо та вартість основних фондів, а також зазначені відомості про генерального проектувальника ДП МОУ «Одеський проектний інститут». Проте, зазначений сертифікат також не містить відомостей, достатніх для встановлення складу спільного майна, який би за своїм визначенням відповідав ч. 2 ст. 382 ЦК України. Отже, сторона позивача не довела належними, допустимими та достатніми доказами, що до складу спільного майна багатоквартирного будинку [ADDRESS] входять такі конструкції будинку як покриття/дах/покрівля або тераса чи коридор, на які вона має право власності з іншими власниками житлових та нежитлових приміщень, та збільшення площі квартири [ADDRESS] на 52,1 кв.м. відбулося за його рахунок. Щодо порушення режиму тиші у квартирі [ADDRESS] , на яке посилається позивачка, суд зазначає наступне. За порушення вимог щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму статтею 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність: попередження або\~штраф. Для того, щоб притягти порушника до відповідальності, здійснюється виклик поліції, оскільки саме на неї покладений обов`язок складати протоколи про адміністративне правопорушення. Після цього цей протокол має бути переданий до адміністративної комісії при виконкомі органу місцевого самоврядування або за її відсутності безпосередньо до виконкому. У випадку, якщо порушник після притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП протягом року знову вчинить аналогічне правопорушення, то новий протокол про адміністративне правопорушення вже буде передано поліцією на розгляд до місцевого загального суду. Таким чином, відновлення порушеного права на тишу у багатоквартирному будинку передбачає інший порядок. Крім того, законодавством не передбачена відповідальність за порушення режиму тиші шляхом приведення об`єкта у попередній стан. Відмовляючи у задоволенні позову, суд також зазначає, що твердження представника позивача про збільшення навантаження на належну [PERSON] квартиру не знайшли свого підтвердження під час судового засідання, з клопотанням про проведення будівельно-технічної експертизи позивач до суду не зверталась, будь-яких доказів з цього привводу не надала. Що стосується доводів позивача в частині безпідставного збільшення вагомості голосу відповідача на загальних збораз співвласників багатоквартирного будинку, суд зазначає наступне. Дійсно, пунктом 11 статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки належної співвласнику площі квартири або нежитлового приміщення у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, крім випадків, визначених частинами десятою та чотирнадцятою цієї статті. Однак, жодних доказів проведення таких зборів, незгоди відповідача з позицією позивача по питанням голосування, впливу його голосу на прийняті рішення тощо у судовому засіданні надано не було За\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона\~законом\~на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені\~законом\~матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений\~законом\~або договором (частина перша\~статті 5 ЦПК України). Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. При цьому, позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним\~законом\~інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (п.57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (п.40), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (п.89), від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (п.7.23)). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту\~законом\~або договором; 3) чи передбачений\~законом\~або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений\~законом\~або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19). Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (п.54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19, п.77 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №378/596/16-ц). При цьому, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (Постанова Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №523/8951/20 (провадження № 61-10813св21). З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо застосування позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Такий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16. Разом з тим, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Така правова позиція зазначена, зокрема, у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц. Відтак, за відсутності порушеного права та охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого він звернувся до суду, строк позовної давності до позову [PERSON] суд не застосовує. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року), Постанови КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 року №161/4641/17, 20.10.2020 року у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 року у справі №585/2958/17, від 12.101.2020 року у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 року у справі №161/7515/15-ц. Враховуючи наведене та характер даного рішення, суд вважає за можливе не наводити відповіді на кожен аргумент позивача. Більше того, наведення відповідних відповідей суд вважає неможливим з огляду на те, що такі відповіді, які не мають жодного значення для вирішення даної справи, можуть обмежити у встановленні певних обставин суд в межах вказаної справи. Відповідно до\~ч.9\~ст.\~158\~ЦПК України\~у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~та враховуючи, що даним судовим рішенням відмовлено в позові, тому понесені позивачем судові витрати необхідно віднести на його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed