Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив: визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості про батька [PERSON] - [PERSON] з актового запису №2461 від 20 серпня 2010 року; внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зазначивши в графі «батько дитини» [PERSON] , в графі «прізвище дитини» [PERSON] , в графі «по-батькові дитини» [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що позивач вважає себе батьком дитини [PERSON] , оскільки був знайомий з [PERSON] з 2000 року, почали зустрічатись, проте на початку 2010 року виникли непорозуміння та стосунки на деякий час припинились, поряд з цим [INFO] у [PERSON] народилась [PERSON] , в свідоцтві батьком зазначений [PERSON] на підставі ст.135 СК України. У 2016 році сімейні відносини відновились, а [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до розпорядження Солом`янської РДА у м. Києві опікуном [PERSON] є [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 травня 2023 року визначено головуючого суддю [PERSON] Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження. 15.08.2023 до суду надійшла заява відповідача про визнання позову. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 серпня 2023 року призначено у справі судово-медичну експертизу молекулярно-генетичного аналізу ДНК. 06.02.2024 до суду надійшло повідомлення заступника директора Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру про неможливість проведення експертизи. Розпорядженням керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва від 18 квітня 2024 року №1447 призначено проведення автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із неможливістю продовжувати розгляд справи суддею [PERSON] у зв`язку з її звільненням у відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19 березня 2024 року №797/0/15-24. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 квітня 2024 року визначено головуючого суддю Кицюк В.С. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року справу прийнято до провадження та продовжено розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року призначено у цивільній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Зупинено провадження у цивільній справі на час проведення експертизи. 27.01.2025 до суду надійшов висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року поновлено провадження у справі. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача та позивач кожний окремо просили позов задовольнити з підстав, викладених в позові. Інші учасники у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та їх безпосередньому дослідженні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Положеннями ст.206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 ст.51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народилась [INFO] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00038649448 від 25 лютого 2023 року, відомості про батька дитини [PERSON] записано за вказівкою матері. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Відповідно до копії розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 12 квітня 2023 року №233 «Про призначення опіки», призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини-сироти. Згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 21 січня 2025 року №СЕ-19/111-24/57240-БД [PERSON] , [PERSON] , ймовірно є біологічним батьком [PERSON] . Ймовірність даної події становить 99,99999992 %. Так, визнання батьківства є волевиявленням особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком та дитиною. Згідно зі ст.7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно зі ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved