Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача [PERSON] в особі представника адвоката Боженко Г.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь частину витрат на утримання спільної квартири [ADDRESS] , у розмірі 32 943,05 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що йому та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій частка позивача становить 36/54, частка відповідача - 18/54. Позивач є власником зазначеної 36/54 частки у квартирі з 02.10.2008 на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Московського районного суду. Відповідач є власником зазначеної 18/54 частки у квартирі з 16.07.2015 на підставі договору дарування, що позивач підтверджує інформацією з Державного реєстру речових на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.08.2023. Посилався, що він, [PERSON] , зареєстрований і проживає у вказаній квартирі один з 2008 року та вимушений повністю сплачувати всі рахунки за комунальні послуги, утримувати квартиру виключно за свій рахунок. Відповідач відмовляється нести свою частку витрат в утриманні квартири. Зазначив, що витрати на утримання спільного майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , з 16.07.2015 він обраховує таким чином. Згідно з довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг дільниці №30 КП «Жилкомсервіс» у період з 01.01.2015 по 01.07.2023 по квартирі за вказаною адресою була нарахована оплата за житлово-комунальні послуги в сумі 14685,94 грн, субсидія - 4011,82 грн, зміни -1016,28 грн, відповідно, як на думку позивача, до сплати 14685,94-4011,82-1016,28 = 9657,84 грн. Позивач віднімає період з 01.01.2015 по 01.08.2015, за який відповідач ще не була власником частки квартири, що обраховує таким чином: 97,28х7-(232,99+58,28+54,36-38,76) -9,17-8,93=355,99 грн. 9657,84- 355,99 = 9301,85 грн. Тобто, як про це зазначає позивач, за період з 01.08.2015 по 01.07.2023 за житлово-комунальні послуги сума до сплати становить 9301,85 грн, а тому частка відповідача\~у витратах\~за житлово-комунальні\~послуги становить 9301,85:54х18=3100,62\~грн,\~яку він\~просить стягнути\~з відповідача\~на його\~користь.\~ Витрати на оплату за послуги з теплопостачання (опалення та постачання гарячої води) позивач обраховує згідно з довідкою про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання від 07.11.2023. Посилається, що борг станом\~на 01.08.2015\~становить 4147,02\~грн.За період\~з 01.08.2015\~по 31.12.2021\~сплачено позивачем\~34\~185,22\~грн,\~заборгованість станом\~на 01.01.2022\~становить 21210,34\~грн. Нараховано за період з 01.08.2015 по 31.12.2021 21210,34+ 34185,22- 4147,02=51248,54 грн.Розрахунок за період з 01.01.2022 по 30.09.2023 з постачання теплової енергії: борг станом на 01.01.2022 становить 21210,34 грн. За період з 01.01.2022 по 30.09.2023 сплачено позивачем 647,69 грн. Заборгованість станом на 30.09.2023 становить 39 258,53 грн. Нараховано за період з 01.08.2015 по 31.12.2021: 39258,53+ 647,69- 21210,34=18695,89 грн. Розрахунок за період з 01.01.2022 по 30.09.2023 з постачання гарячої води: за період з 01.01.2022 по 30.09.2023 сплачено позивачем 271,97 грн, заборгованість станом на 30.09.2023 становить 2826,72 грн. Нараховано за період з 01.08.2015 по 31.12.2021: 2826,72+ 271,97=3098,69\~грн.Загалом 51248,54+18695,89+3098,69=73043,12 грн. Відповідно частка відповідача у витратах за теплопостачання становить 73043,12 : 54 х 18 = 24347,71\~грн.\~ Витрати\~на оплату\~постачання холодної\~води та\~водовідведення позивач\~обґрунтовує відомостями\~довідки про\~постачання холодної\~води та\~водовідведення від\~07.11.2023. Розрахунок за\~період з\~01.08.2015\~по 31.10.2023:\~6827,47+8070,76-441,48-525,95=13930,80, де6827,47 - заборгованість станом на 31.10.2023, 8070,76 - оплачено за період з 01.08.2015 по 31.10.2023, 441,48 заборгованість станом на 01.01.2015, 525,95 (75,59*3+74,07+75,76+72,03+77,32) - нарахування за період з 01.01.2015 по 31.07.2015. Відповідно, як на думку позивача, частка відповідача у витратах за постачання холодної води та водовідведення становить 13930,80 : 54 х 18 = 4643,60 грн. Витрати на оплату рахунків за спожитий природний газ позивач обраховує згідно з довідкою ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про нарахування за спожитий природній газ за період з 05.2022 по 10.2023, що становить 491,82\~грн.Частка відповідача у витратах за спожитий природній газ, як про це зазначає позивач, становить 491,82 грн : 54 х 18=163,94 грн. Витрати на оплату рахунків за спожиту електроенергію позивач обраховує згідно з довідкою ПрАТ «Харківенергозбут» від 16.08.2023, зазначає, що поточний борг станом на 06.08.2023 становить 2061,55 грн. Частку відповідача у витратах за постачання електроенергії позивач визначає у розмірі 2061,55: 54 х 18 = 687,18 грн. Загалом частку витрат відповідача [PERSON] на утримання квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить позивачу та відповідачу, позивач визначає у такому розмірі: витрати за житлово-комунальні послуги 3100,62\~грн,витрати за послуги з теплопостачання 24\~347,71,витрати\~за постачання\~холодної води\~та водовідведення -\~4643,60,витрати за спожитий природний газ -\~163,94\~грн,витрати за спожиту електроенергію -\~687,18\~грн.Разом: 3100,62 + 24347,71 + 4643,60 + 163,94 + 687,18 = 32943,05 грн. Таким чином, з огляду на наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму витрат на утримання спільної квартири за вказаною вище адресою в розмірі 32 943,05 гривень. Аргументи учасників справи Від відповідача\~ [PERSON] \~в особі\~представника \~адвоката Кіслової\~О.О.\~12\~березня 2024\~року через\~підсистему «Електронний\~суд» надійшов\~відзив на\~позов,\~в якому\~відповідач просить\~відмовити позивачу\~в задоволенні\~позовних вимог\~в повному\~обсязі,\~також просить\~застосувати по\~позовних вимог\~позовну давність,\~у разі\~наявності підстав\~для задоволення\~позову.\~В обґрунтування\~обраної позиції\~відповідача зазначила,\~що позовні вимоги [PERSON] вважає необґрунтованими та безпідставними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і не підлягають задоволенню. Посилалася, що дійсно квартира, розташована за адресою [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності відповідачці (18/54 частин, що дорівнює 1/3 частини) та позивачу (36/54 частин, що дорівнює 2/3 частин). У зазначеній квартирі проживає та зареєстрований тільки один позивач, який і є споживачем житлово-комунальних послуг, які він зобов`язаний оплачувати. Відповідачка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де і є споживачем житлово-комунальних послуг, які вона оплачує. У квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , відповідачка не проживає, не користується послугами з газопостачання, водовідведення та водопостачання, постачання гарячої води, а також електричною енергією, а тому зазначені вище послуги споживаються лише позивачем та оплата повинна здійснюється саме ним. Зазначила, що позивач, звертаючись до суду з позовом, не надав доказів того, що відповідачка користувалася житлово-комунальними послугами в належній сторонам квартирі. Посилалася, що відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. При цьому, як на думку відповіадча, управління, утримання та збереження спільного майна не охоплює собою житлово-комунальні послуги. Це зумовлено тим, що житлово-комунальні послуги надаються на підставі договору про надання таких послуг. Більше того, житлово-комунальні послуги надаються не квартирі, як об`єкту права власності, а певному суб`єкту - власнику (співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо) квартири, який проживає в квартирі. Як на це посилалася відповідач, по своїй суті надання житлово-комунальних послуг спрямовано на задоволення потреб власника (співвласника, наймача, суб`єкта сервітуту тощо) квартири і споживаються саме відповідним суб`єктом, а не для управління, утримання та збереження квартири, що перебуває в спільній частковій власності, а тому ці житлово-комунальні послуги не є витратами в розумінні статті 360 ЦК України. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №725/3790/16-ц. З огляду на викладене, вважала, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні, оскільки відповідачка не проживала в квартирі у зазначений період, що не заперечується позивачем, вона не користується зазначеними вище житлово-комунальними послугами, а оплата за їхнє використання здійснюється позивачем відповідно до кількості спожитих послуг (за затвердженими нормами) саме позивачем, який проживає у квартирі та користується ними. Тобто використання водовідведення та водопостачання, гарячої води, електричної енергії, житлово-комунальних послуг, мало місце лише для потреб позивача, а не для утримання самої квартири, а тому вони не є витратами в розумінні статті 360 ЦК України. Оплата за отриману теплову енергію (централізоване опалення) нараховується згідно з площею квартири незалежно від фактичного у ній проживання її власників, а оплата за постачання гарячої води нараховується за нормами, затвердженими в установленому порядку, в залежності від кількості осіб зареєстрованих у квартирі. Однак позивачем не надано доказів того, скільки саме ним було сплачено за опалення, а скільки за гаряче водопостачання у період з 01.08.2015 року по 31.12.2021. Згідно з наданою відповідачем довідкою про оплату за послуги теплопостачання неможливо розмежувати надходження сум по оплаті за опалення та постачання гарячої води. Однак у заявлений позивачем період відповідачкою також були понесені витрати на утримання спільної квартири, а саме на ремонт балкону. У серпні 2020 року відповідачка на вимогу КП «Жилкомсервіс» за власні кошти відремонтувала балкон у спільній квартирі, який знаходився у аварійному стані, про що свідчать договір про виконання висотних робіт та квитанції про оплату послуг з ремонту балкону. Посилалася, що оскільки КП «Жилкомсервіс» вимогу про проведення ремонту балкона направив на ім`я попереднього співвласника [PERSON] , який подарував належну йому частку квартири відповідачці, то і договір на проведення висотних робіт було укладено на його ім`я, однак вартість послуг сплачувала саме відповідачка [PERSON] . Вартість робіт з ремонту балкону склала 6050,00 грн., частку яких у розмірі 4033,33 грн. (6050,00 грн. : 3 х 2) повинен відшкодувати відповідачці позивач. Крім того, посилалася, що з наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період, за який позивачем заявлені позовні вимоги, сплинув строк позовної давності, а тому вони не підлягають задоволенню. З огляду на наведене вище просила відмовити в задоволенні позовних вимог через їх необгрунтованість. Рух справи Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 08 лютого 2024 року позовну заяву [PERSON] залишив без руху, установив позивачу строк 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 20 лютого 2024 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 05 червня 2024 року задовольнив клопотання представника позивача адвоката Боженко Г.В. про витребування доказів. Витребував від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» інформацію: скільки особових рахунків відкрито по нарахуванню та оплаті за природний газ за адресою: [ADDRESS] , до травня 2022 року та станом на теперішній час. Витребував від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» довідку про нарахування та оплату за природний газ за адресою: [ADDRESS] , за період з 12.03.2017 по 30.04.2022 включно. Витребував від ПрАТ «Харківенергозбут» інформацію: скільки особових рахунків відкрито по нарахуванню та оплаті за електроенергію за адресою: [ADDRESS] . Витребував від ПрАТ «Харківенергозбут» довідку про нарахування та оплату за електроенергію за адресою: [ADDRESS] , за період з 12.03.2017 по 31.12.2023. 07 липня 2024 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшли витребувані судом докази від ПрАТ «Харківенергозбут». 11 липня 2024 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшли витребувані судом докази від ПАТ «Харківміськгаз». Участь у справі сторін та інших учасників справи Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] адвокат Борисова І.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, як про це зазначено в позовній заяві та в поясненнях до позову від 22.01.2025. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] , зазначила, що позивач порушує її право на користування належною їй на праві власності часткою у квартирі [ADDRESS] , в зв`язку з чим вона вимушена проживати у кімнаті в комунальній квартирі. Зазначила, що оскільки вона не проживає вказаній вище квартирі, вона не користується жодними комунальними послугами, ними користується включно позивач, а вона, у свою чергу, користується комунальними послугами та сплачує їх за адресою [ADDRESS] , де вона фактично проживає. Посилалася, що позивач не виконав умови мирової угоди, яка була затверджена судом ще у 2008 році, уникає продажу квартири та розподілу грошових коштів, отриманих від її відчуження, відповідно до належних їй та позивачу часток у квартирі. Зазначила, вона сплатила вартість робіт з ремонту балкона у квартирі [ADDRESS] в сумі 6050,00 гривень, а позивач, будучи співвласником даної квартири, участі у сплаті таких ремонтних робіт не брав. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кіслова О.О. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила застосувати позовну давність до позовних вимог позивача у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24.07.2024 з Реєстру територіальної громади міста Харкова, за адресою [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.02.2024 з Реєстру територіальної громади міста Харкова, за адресою [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] (а.с. 39). Відповідно до копії ухвали Московського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2008 року, постановленої у справі №2-1020/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поновлення порушеного права та виділу частки із спільної часткової власності, визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , за якою: сторони визначили, що їх частки у праві власності на майно квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , визначаються та розподіляються таким чином: [PERSON] є власником 18/54 частини (частки) у праві власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником 36/54 частини (частки) у праві власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Частки у наведеному вище майні сторонами не оспорюються, не виділяються в натурі, а майно не підлягає поділу. [PERSON] відмовляється від поданого позову до [PERSON] про поновлення порушеного права, проведення виділу частки в спільному майні, а [PERSON] визнає позов в частині усунення перешкод в користуванні вищенаведеною квартирою. Сторони зобов`язуються взаємно не чинити перешкод у користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Сторони зобов`язуються оформити всі необхідні для укладення договору купівлі-продажу документи і продати квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , будь-якій третій особі, розподіливши кошти, отримані від продажу квартири між собою пропорційно часткам у праві власності на наведену вище квартиру. Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поновлення порушеного права та виділу частки із спільної часткової власності закрито, у зв`язку з визнанням мирової угоди судом (а.с. 48-51). Згідно з копією договору дарування частини квартири від 16 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мустафаєвою Е.Б., зареєстровано в реєстрі за №996, [PERSON] безоплатно передав (подарував) у власність [PERSON] належні йому 18/54 частин квартири [ADDRESS] , а [PERSON] прийняла у дар вищевказану частину квартири (а.с. 52-55). Як це знаходить своє підтвердження Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №343812492 від 23.08.2024, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , розмір частки 36/54, на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 02.10.2008, та [PERSON] , розмір частки 18/54 на підставі договору дарування частини квартири від 16.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мустафаєвою Е.Б. (а.с. 46-47). Як убачається з копії листа відділу поточного утримання КП «Жилкомсервіс» від 16.08.2020, скерованого на адресу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , останньому повідомлено, що при візуальному огляді балкона квартири співробітники дільниці №30 КП «Жилкомсервіс» виявили порушення його конструктивів, у зв`язку з чим балкон визнано аварийно-небезпечним та таким, що потребує ремонту. Висловлено прохання про виконання робіт з ремонту балкона, роз`яснено, що у разі невиконання ремонтних робіт КП «Жилкомсервіс» буде вимушено звернутися до суду з позовом (а.с. 80). Згідно з копією акту обстеження аварійно небезпечного балкону від 28.05.2020, складеного у складі комісії: начальника дільниці №30 КП «Жилкомсервіс» Максюченко Н.М., інженера дільниці №30 КП «Жилкомсервіс» Голодних О.В., майстра дільниці № [NUMBER] КП «Жилкомсервіс» Бондарева О.І., комісією обстежено аварійно-небезпечний балкон квартири [ADDRESS] . Установлено, що при візуальному огляді залізобетонна балконна плита знаходиться у незадовільному стані, має руйнування основи, відшарування бетонного шару, значні пошкодження плити, власникові балкону було відправлено лист 28.05.2020 з вимогою виконати ремонт плити. Згідно з висновками комісії власнику квартири [PERSON] необхідно виконати роботи по поточному ремонту плити (а.с. 81). Як убачається з копії договору №479 на проведення висотних робіт м. Харків від 07.08.2020, укладеного між ПП Каліберда (підрядник) та [PERSON] (замовник), замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати одноразові роботи з ремонту балкона за адресою: [ADDRESS] (1 п. 4 пов.). Вартість робіт сторонами погоджена в сумі 6050,00 гривень, з яких замовник зобов`язується виплатити авансом в сумі 3050,00 гривень в день підписання договору та залишок суми в розмірі 3000,00 гривень - у день підписання акту здачі-приймання виконаних робіт. Термін початку та завершення робіт сторонами погоджено, як такий: початок 07.08.2020, закінчення 01.10.2020 (а.с. 73-74). 05.10.2020 між ПП Каліберда та замовником [PERSON] був підписаний Акт приймання виконаних робіт за договором №479 від 07.08.2020, копія якого міститься при матеріалах справи на а.с. 82, та було сплачено вартість проведених робіт, що підтверджується копією квитанції 199316 серії 06-ААК від 07.08.2020 на суму 3050,00 гривень та копією квитанції 199337 серії 06-ААК від 05.10.2020 на суму 3000,00 гривень (а.с. 86). Як убачається з копії судового наказу, виданого Московським районним судом м.Харкова 20.12.2021 за заявою ПрАТ «Харківенергозбут» про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію, з [PERSON] стягнуто на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 1858,76 гривень за період з 01.01.2019 по 30.11.2021 (а.с. 124). Згідно з довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг дільниці №30 КП «Жилкомсервіс», за адресою [ADDRESS] , за якою на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] , заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2015 по 01.07.2023 становить суму 4145,92 гривень (а.с. 23-24). Відповідно до довідки про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання, що надавалися за адресою - [ADDRESS] , за якою на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] , заборгованість за послугу з теплопостачання станом на 10 місяць 2023 року становить суму 40 716,35 гривень, за послугу з постачання гарячої води станом на 10 місяць 2023 року - 3070,61 гривень (а.с. 25-27). Як це убачається зі зведеної картки абонента [PERSON] , наданою КП «Харківводоканал», за адресою - [ADDRESS] , за якою на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] , заборгованість за надані КП «Харківводоканал» послуги станом на жовтень 2023 року становить суму 6 827,47 гривень (а.с. 28-31). Згідно з довідкою про нарахування та оплати за природний газ за відповідні періоди постачання природного газу ТОВ «ГК «Нафтогаз України», за період з травня 2022 року по жовтень 2023 року заборгованість за послуги з постачання природного газу за адресою - [ADDRESS] , з відповідним присвоєним одним рахунком № [NUMBER] , становить 391,82 гривень (а.с. 32-33). Відповідно до довідки абоненту, виданої ПрАТ «Харківенергозбут», за адресою - [ADDRESS] , за якою на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] , за період з 28.01.2019 по 29.10.2022 має місце заборгованість в сумі 2061,55 гривень (а.с. 34). Як убачається з листа від 10.07.2024 ПАТ «Харківміськгаз», скерованого на адресу Московського районного суду м. Харкова на виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року, за адресою - [ADDRESS] , в АТ «Харківміськгаз» було відкрито 1 особовий рахунок на ім`я [PERSON] . Постачальником природного газу з 12.03.2017 по 30.04.2022 було ТОВ «Харківгаз збут», а з 01.05.2022 по теперішній час є ТОВ «ГК «Нафтогаз України», таким чином, для отримання інформації щодо нарахувань та оплати за природний газ потрібно звернутися до постачальників природнього газу (а.с. 160). Суд звертає увагу, що з клопотанням про витребування доказів від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» позивач та його представник не зверталися. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду За правилами ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч. 1\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як це унормовано положеннями\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, як це закріплено вимогами ст. 358 ЦК України. За правилами ст.\~360\~ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З наведених вище норм закону убачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст.\~369\~ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст.\~151\~ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилу квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, і зобов`язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Згідно з п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч. 1\~ст.\~543\~ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Отже, між позивачем, який є власником 36/54 часток у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та відповідачем, яка є власником 18/54 часток у вказаній квартирі, виникли правовідносини щодо відшкодування витрат на житлово- комунальні послуги та інших витрат, пов`язаних з утриманням майна, яке знаходиться у спільній частковій власності. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги\~регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Як убачається з матеріалів справи, позивачем надано в обґрунтування пред`явлених позовних вимог довідки юридичних осіб, в яких відображено відомості щодо поточної заборгованості за надані кожною з юридичних осіб житлово-комунальні послуги. Водночас, з наданих судом довідок неможливо встановити обставини понесення позивачем [PERSON] витрат на утримання спільної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . Надані суду довідки не містять відомостей на підтвердження обставин того, що саме [PERSON] здійснювалася оплата комунальних послуг, в якому саме розмірі та коли саме. Водночас, суд зважає на те, що в обґрунтування суми понесених позивачем витрат на оплату комунальних послуг та пред`явлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованості в сумі 32 943,05 гривень, позивачем та його представником не надано жодної платіжної інструкції, а, відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, з наданих позивачем доказів в обґрунтування пред`явлених позовних вимог можна лише припускати про наявність обставин понесення саме [PERSON] витрат на утримання спільного майна та їх вартості, а, як це унормовано положеннями ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК унормовано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вимогами ст.\~77, 78 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено правилами ч. 4 ст. 12 ЦПК України. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, як це закріплено положеннями ч. 7 ст. 81 ЦПК України. З огляду на наведене вище, суд доходить висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується заяви відповідача [PERSON] про застосування до позовних вимог [PERSON] позовної давності, то суд керується таким. Правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України унормовано, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відтак, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 травня 2018 року, прийнятій у справі №369/6892/15-ц, провадження №14-96цс18, «виходячи з вимог\~статті 261 ЦК України\~позовна давність\~застосовується лише\~за наявності\~порушення права\~особи.\~Тобто,\~перш ніж\~застосувати позовну\~давність,\~суд має\~з`ясувати\~та зазначити\~в судовому\~рішенні,\~чи порушене\~право або\~охоронюваний законом\~інтерес позивача,\~за захистом\~якого той\~звернувся до\~суду.\~Якщо таке\~право чи\~інтерес не\~порушені,\~суд відмовляє\~в позові\~з підстави\~його необґрунтованості.\~І лише\~якщо буде\~встановлено,\~що право\~або охоронюваний\~законом інтерес\~особи дійсно\~порушені,\~але позовна\~давність спливла\~і про\~це зроблено\~заяву іншою\~стороною у\~справі,\~суд відмовляє\~в позові\~у зв`язку\~зі спливом\~позовної давності\~за відсутності\~поважних причин\~її пропущення,\~наведених позивачем. Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону». Беручи до уваги, що при вирішенні даної справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх необґрунтованістю, то підстави для застосування до позовних вимог [PERSON] позовної давності відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed