Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.\~В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 листопада 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем, який на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2020 року розірвано. Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на дитину не надає, хоча відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення сином повноліття. На підставі викладеного позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітню дитину\~ сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з 17 січня 2025 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 28 січня 2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 30). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, письмово просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, який згідно поштового повідомлення відсутній за вказаною адресою, а тому вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 01 листопада 2003 року сторони уклали шлюб, який на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2020 року розірвано (а.с. 6). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки № 07.2-10/2690 від 19 грудня 2024 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог\~ст. 150 СК України\~виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов`язками батьків. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН, 20 листопада 1959 р. (принцип 6, 8), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дитина повинна при всіх обставинах бути серед тих, хто першим отримує захист і допомогу. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 21 квітня 2001 року виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 182 СК України та роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Згідно з\~статтею 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~ \~ \~Таким чином законодавством визначено, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі, а правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини. \~ \~ \~ \~Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. \~ \~ \~ \~Як убачається з матеріалів [PERSON] , будучи батьком неповнолітнього [PERSON] , має іншу сім`ю та двох неповнолітніх дітей, проживає окремо та належно матеріально сина не утримує, а тому повинен сплачувати аліменти на останнього. \~ \~ \~ \~При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, можливість утримувати відповідачем свого сина, відсутність заперечень [PERSON] , вважає за необхідне стягнути з останнього аліменти на користь позивачки на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, якою є дата [INFO] , а не 17 січня 2025 року, як просить позивачка у своєму позові, що підтверджується відміткою на поштовому конверті (а.с. 25) та штампом про отримання позовної заяви судом (а.с. 1). За таких обставин позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Враховуючи, що позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому останній необхідно стягнути відповідача в дохід держави в порядку ст. 141 ЦПК України, який складає 1 211,20 грн.

Outcome: partial