Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

24.11.2024 АТ «Перший Український Міжнародний Банк» через систему «Електронний суд» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 56\~975,53 грн, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов кредитних договорів від 28.10.2019 № 2001434702201 та від 13.11.2020 № 1001733830101. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.12.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.01.2025. 22.01.2025 розгляд справи відкладено на 26.02.2025 у зв`язку з неявкою сторін. У судове засідання 26.02.2025 сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзиву не подала. За письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.10.2019 [PERSON] звернулася до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № 2001434702201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті: pumb.ua (а.с. 9). За умовами кредитування банк надав клієнту споживчий кредит у вигляді кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку у розмірі 23\~000,00 грн на строк 12 місяців, стандартна процентна ставка 47,88 відсотків річних, загальні витрати за кредитом 2\~577,58 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом 12\~577,58 грн, реальна річна процентна ставка 47,88% (а.с. 9 зворот). Із довідки про збільшення кредитного ліміту убачається, що 10.07.2020 щодо [PERSON] по кредитному договору № 2001434702201 від 28.10.2019 було збільшено кредитний ліміт до 26\~800,00 грн (а.с. 37 зворот). Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2001434702201\~від 28.10.2019 станом на 09.09.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» складає 38\~279,14 грн, з яких: 23\~487,24 грн - заборгованість по сумі кредиту та 14\~791,90 грн -заборгованість по відсоткам (а.с 40-41). 13.11.2020 [PERSON] звернулася до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № 1001733830101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті: pumb.ua (а.с. 8). За умовами кредитування банк надав клієнту споживчий кредит в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку у розмірі 20\~000,00 грн на строк 24 місяці, процентна ставка 0,01 відсотків річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99%, загальні витрати за кредитом 19\~153,95 грн, реальна річна процентна ставка 107,4316% (а.с. 8). Із пункту 5 паспорта споживчого кредиту «Кредит на загальні цілі GP X-sell ВСЕЯСНО (24) банківський переказ» від 13.11.2020 убачається, що відповідач зобов`язалась сплачувати по 1\~631,42 грн щомісяця як чисту суму кредиту та 1\~631,29 грн як останній платіж; 798,00 грн щомісяця як комісію за обслуговування кредитної заборгованості; усього за 24 місяці 39\~153,95 грн (чиста сума кредиту) та 19\~152,00 грн (комісія за обслуговування кредитної заборгованості) (а.с. 8 зворот). Факт переказу коштів у розмірі 20\~000,00 грн на рахунок відповідача підтверджується платіжною інструкцією від 13.11.2020 № TR.45485460.61988.8810 (а.с. 38). Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1001733830101\~від 13.11.2020 станом на 09.09.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» складає: 7\~562,02 грн як заборгованість по сумі кредиту; 1,80 грн як заборгованість по відсоткам; 11\~132,57 грн як заборгованість по комісії, а всього 18\~696,39 грн (а.с. 38 зворот - 39). До позовної заяви позивач додав Заяву № 2001434702201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28.10.2019, Заяву № 1001733830101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 13.11.2020, Паспорт споживчого кредиту від 28.10.2019, Паспорт споживчого кредиту від 13.11.2020, Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується виписками по особовому рахунку за період з 13.11.2020 до 09.09.2024, з 28.10.2019 до 09.09.2024 (а.с. 42-54). Відповідно до\~списку відправлення\~згрупованих відправлень\~рекомендованим листом,\~ [PERSON] за адресою її проживання: [ADDRESS] , АТ «Перший\~Український Міжнародний\~Банк» направлялись письмові вимоги (повідомлення) Вих. № КНО-44.2.2/555 від 09.09.2024, щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідачем вимоги не виконані, заборгованість не погашена (а.с. 34-37). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі та надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася зазначена у позовній заяві заборгованість. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги той факт, що відповідач користувалася наданими банком коштами, не виконуючи зобов`язань за кредитними договорами від 28.10.2019 № 2001434702201 та від 13.11.2020 № 1001733830101 щодо своєчасного повернення наданих грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків, суд вважає, що позовні вимоги\~\~АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в цій частині підлягають задоволенню. Щодо нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором № 1001733830101 від 13.11.2020 суд приходить до наступних висновків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Верховний суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді щомісячної винагороди є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка була чинною на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (пункт 31.29 постанови у справі № 496/3134/19). Ураховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (пункт 32.8 Постанови у справі № 496/3134/19). Визнання нікчемного правочину недійсним не вимагається, адже він є недійсним в силу закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17). Таким чином,\~вимоги позивача\~щодо стягнення\~комісії з\~відповідача у\~розмірі 11\~132,57\~грн за\~договором № 1001733830101 від 13.11.2020 є нікчемними та задоволенню не підлягають. Суд вважає за необхідне сплачені відповідачем кошти в розмірі 8\~019,43 грн, які були спрямовані банком на погашення заборгованості за комісією, у зв`язку із нікчемністю положень договору в цій частині, зарахувати на погашення тіла кредиту. Таким чином,\~у задоволенні\~позову про\~стягнення заборгованості\~за договором\~№ 1001733830101 від 13.11.2020 належить відмовити, оскільки у відповідача за цим договором мається навіть переплата. Крім того, за кредитним договором від 28.10.2019 № 2001434702201 позивачем без відповідної правової підстави також зараховані на погашення комісії сплачені відповідачем кошти в сумі 75 грн, які належить зарахувати на погашення тіла кредиту. Із огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 28.10.2019 № 2001434702201 у розмірі\~38\~204,14 грн. Згідно\~зі статтею 141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (67%). Ураховуючи викладене,

Outcome: partial