Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

28.03.2024 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з вказаною заявою у якій просить продовжити строк дії рішення Святошинського районного суду м.Києва від 19.01.2022 р. (№759/18589/21) про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним. В обґрунтування заяви посилається на наявність у [PERSON] стійкого хронічного психічного захворювання, внаслідок якого він не розуміє значення своїх дій, не може ними керувати і потребує опіки та постійного догляду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2024 р. відкрито провадження у справі, призначено судово-психіатричну експертизу. 22.11.2024 р. від Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» надійшов висновок експерта про проведення судово-психіатричної експертизи. Заявник у судовому засіданні заяву підтримує та просить задовольнити. Представник органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Київського психоневрологічного інтернату у судовому засіданні заяву підтримує. Представник особи стосовно якої продовжується рішення суду про визнання її недієздатною в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2022 р. (ун.№759/18589/21) [PERSON] , [INFO] визнано недієздатним. Строк дії рішення суду - два роки. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.06.2022 р. (759/5935/22) встановлено опіку над недієздатним [PERSON] . Призначено недієздатному [PERSON] опікуном [PERSON] для захисту прав та законних інтересів підопічного. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №1488 від 28.02.2024 р., [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді шизофренії. Даний психічний розлад [PERSON] носить хронічний та стійкий характер. [PERSON] за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ст. 300 ЦПК України у рішенні суду про визнання особи недієздатною слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку який не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що "відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними" (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ "Наталія Михайленко проти України" (2013), "Станєв проти Болгарії" (2012), "Штукатуров проти Росії" (2008), адже ч. 6 ст. 300 ЦПК України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки). Оскільки психічний стан [PERSON] не змінився, через свою хворобу останній не може розуміти своїх дій та керувати ними, суд доходить переконання про можливість продовження строку дії рішення про визнання його недієздатним строком на два роки. На підставі викладеного та

Outcome: approved