Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 05.11.2024 року позивач звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він є спадкоємцем сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на будинковолодіння, по [ADDRESS] . Вказане будинковолодіння було колгоспним двором, головою якого була бабуся померлої сестри [PERSON] , яка померла 2000 року. Окрім неї в даному домогосподарстві проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які теж померли. Позивач зазначає, що спадкоємців після смерті сестри немає, а отже він є єдиним спадкоємцем, однак приватний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння у зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Окрім цього при внесенні відомостей про матір при народженні його сестри [PERSON] було зазначено ім`я матері [PERSON] замість правильного [PERSON] . Тому звертається до суду для вирішення питання про визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та встановлення факту родинних відносин. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, через підсистему «Електронний суд». Жодних клопотань на адресу суду не надходило. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 05.11.2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху. 19.11.2024 року недоліки, вказані в ухвалі судді, позивачем були усунуті. Ухвалою судді від 22.11.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.12.2024 року постановлено витребувати у приватного нотаріуса належним чином завірені копії спадкових справ. Ухвалою суду від 09.01.2025 року постановлено прийняти до розгляду заяву про зміну позовних вимог. Ухвалою суду від 24.01.2025 року постановлено підготовче провадження закрити та призначити судове засідання для розгляду справи по суті. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до витягу з погосподарської книги №3 за період з 1996-2000 року №251 станом на 01.01.1996 року господарство, головою якого була [PERSON] , належало до суспільної групи колгоспний двір, членами господарства разом із нею були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.16). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу №00044687815 від 24.04.2024 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] , про що 09.11.1982 року складено актовий запис №126. Прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] » (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04.07.1978 року в с. Колодіївка Івано-Франківського району Івано-Франківської області [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого була [PERSON] , в розділі «Батько» відомості про батька відсутні (а.с.9). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00044606630 від 18.04.2024 року внесено відомості про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] , актовий запис 11 складений 08.12.1983 року, батьками якої були [PERSON] та [PERSON] (а.с.78). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 18.05.2017 року Тисменицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] , [INFO] померла (а.с.21). Згідно записів погосподарської книги №3 за періоди 1996-2000 роки станом на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка є бабусею [PERSON] , в [ADDRESS] були зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] ; невістка - [PERSON] , [INFO] ; онука - [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно з інформаційною довідкою із Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.103). Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 28.03.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] померла (а.с.22). З записів погосподарської книги №3 за періоди 2006-2010 роки вбачається, що станом на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , в [ADDRESS] були зареєстровані: чоловік - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно з інформаційною довідкою із Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.104). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 04.11.2014 року виконавчим комітетом Колодіївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, засвідчено те, що [PERSON] , [INFO] помер (а.с.23). У записах погосподарської книги №3 за періоди 2011-2015 роки зазначено, що станом на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , який є батьком [PERSON] , в [ADDRESS] були зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Згідно з інформаційною довідкою із Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.105). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.01.2024 року департаментом адміністративних послуг (Центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська) Івано-Франківської міської ради, [PERSON] , [INFO] померла (а.с.24). Згідно записів погосподарської книги №3 за періоди 2011-2015 роки станом на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] була зареєстрована одна (а.с.14-16). В матеріалах справи міститься заява [PERSON] приватному нотаріусу Юрчаку О.В. про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] (а.с.71). Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77343463 від 17.06.2024 року свідчить про реєстрацію спадкової справи приватним нотаріусом Юрчаком О.В. після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за номером у спадковому реєстрі 72584658 (а.с.26). Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради за №6/123-15/35, №23/123-15/35, №61/123-15/35 надані довідки, згідно яких, [PERSON] , [INFO] до смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , записано зі свідчень сусідів [PERSON] та [PERSON] . Заповіт від її імені в сільській раді не посвідчувався. Господарство, в якому проживала [PERSON] станом на 01.01.1991 року відносилось до типу колгоспного двору. Згідно даних погосподарських книги №3 за 2011-2015 року за житловим будинком в [ADDRESS] закріплені земельні ділянки в кількості 0,50 га. (а.с.27,28,29,30). Постановою приватного нотаріуса Юрчака О.В. від 14.08.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння після смерті сестри у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів (а.с.6). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Щодо визнання права власності. Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. При розгляді справи суд має з`ясувати чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 ЦК України може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. 15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність". Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з положеннями ч.1ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Позивач звернувся до суду про встановлення факту, що має юридичне значення, з урахуванням уточнених позовних вимог, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною сестрою позивача. Факт, який просить встановити позивач, знайшов своє підтвердження на підставі поданих письмових доказів. Встановлення вказаного факту, має для позивача юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати право власності на будинковолодіння. Відтак, суд вважає доведеним факт родинних відносин міжбратом [PERSON] та сестрою [PERSON] . Щодо визнання права власності, то суд зазначає, що житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] , відносився до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , а членами господарства: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки після смерті голови та членів колгоспного двору, які були зареєстровані та проживали в даному господарстві, єдиний спадкоємець [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину після смерті сестри [PERSON] , яка була останнім членом колгоспного двору, однак не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на спірне майно в порядку спадкування за законом після смерті сестри.

Outcome: approved