Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач ТзОВ «Газорозподільні\~мережі України»в особі його Львівської філії у порядку\~представництва,\~котре здійснює\~адвокатка Сидор\~О.В., сформувавши\~документ в\~системі «Електронний\~суд»,\~08.10.2024\~року подаву Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на свою користь з відповідачки [PERSON] заборгованостіза оплату\~житлово-комунальних\~послугз\~розподілу природного\~газу в загальному розмірі 3\~216 грн. 71 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 2\~422 грн. 40 коп., позивач Львівська філія ТзОВ «Газорозподільні мережі України» при ухваленні рішення просить покласти на відповідачку [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка [PERSON] з 01.09.2023 року є споживачкою послуг з розподілу природного газу ТзОВ «Газорозподільні мережі України», вона проживає за адресою: [ADDRESS] , й позивачем ТзОВ «Газорозподільні\~мережі України»надаються послуги з розподілу природного газу по абонентському рахунку № [NUMBER] . Відповідачка [PERSON] після початку здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу позивача ТзОВ «Газорозподільні\~мережі України»приєдналась\~до умов\~Типового договору\~розподілу природного\~газу,\~за адресою\~проживання:\~ [ADDRESS] \~(абонентський\~рахунок №\~ [NUMBER] ),\~підтверджуючи обсяг\~спожитого природного\~газу.\~Споживання природного\~газу підтверджується\~зміною показників\~обсягу природного\~газу та\~показів лічильника,\~що відображено\~в розрахунку\~суми заборгованості\~за послуги\~розподілу природнього\~газу.\~Ще одним\~підтвердженням того,\~що відповідачка\~ [PERSON] \~як споживачка\~повністю погодилася\~та прийняла\~умови договору\~розподілу природного\~газу,\~є невиконання\~покладеного на\~неї обов?язку,\~передбаченого пунктом\~5\~глави 3\~розділу VI\~Кодексу газорозподільних\~систем,\~де передбачено,\~що у\~разі незгоди\~споживача приєднуватися\~до умов\~договору розподілу\~природного газу,\~споживач не\~має права\~використовувати природний\~газ із\~ГРМ та\~має подати\~до Оператора\~ГРМ письмову\~заяву про\~припинення розподілу\~природного газу\~на його\~об?єкт,\~а також\~згідно пункту\~1,\~глави 3,\~розділу VI\~Кодексу газорозподільних\~систем споживачі,\~у тому\~числі побутові\~споживачі,\~для здійснення\~ними санкціонованого\~відбору природного\~газу з\~ГРМ та\~можливості забезпечення\~постачання їм\~природного газу\~їх постачальниками\~зобов?язані укласти\~договір розподілу\~природного газу\~з Оператором\~ГРМ,\~до газорозподільної\~системи якого\~в установленому\~законодавством порядку\~підключений їх\~об?єкт.\~За таких\~обставин,\~відповідачка [PERSON] \~зобов?язана сплачувати\~вартість послуг,\~пов?язаних із\~розподілом природного\~газу,\~які надає\~позивач ТзОВ\~«Газорозподільні мережу\~України» з\~01.09.2023\~року.\~Станом на\~01.09.2023\~року у\~відповідачки [PERSON] \~за її\~адресою газопостачання\~не припинялося,\~послуги з\~розподілу природного\~газу надавалися\~відповідно до\~Типового договору\~розподілу природного\~газу;\~тобто,\~на момент\~отримання позивачем\~ТзОВ «Газорозподільні\~мережі України»\~з 01.09.2023\~року ліцензії\~на розподіл\~природного газу\~вказана споживачка\~була приєднана\~до газорозподільної\~системи та\~користувався послугами\~з розподілу\~природного газу\~і не\~відмовляється від\~отримання послуги\~розподілу природного\~газу. З огляду на вищенаведене, відповідачкою [PERSON] порушено виконання зобов`язання щодо належного виконання умов договору, у зв`язку з чим станом на 23.09.2024 року у цієї споживачки існує заборгованість за послугу розподілу природного газу у сумі 3 216,71 грн.. На даний час, борг відповідачкою [PERSON] не сплачено, тому позивач ТзОВ «Газорозподільні мережі України», в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України», звертається до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за розподіл природного газу із відповідачки [PERSON] в розмірі 3 216, 71 грн. та 2 422, 40 грн. судового збору, - підсумовує зміст своєї позовної заяви ТзОВ «Газорозподільні мережі України». Відповідачка [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ТзОВ «Газорозподільні мережі України» до неї про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу, не подала, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 16.01.2025 року їй вручена 30.01.2025 року. Відповідно, відповідачка [PERSON] свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навела. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Заяви та клопотання учасників справи. Будь-яких заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачкою у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамком Р.Т., у відповідності до положень частин 6 і 7 ст. 187 ЦПК України, з метою\~визначення підсудності, 21.10.2024 року було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідачки [PERSON] . Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамка Р.Т. від 04.12.2024 року справу за єдиним унікальним номером 456/5360/24 та номером провадження 2/456/1576/24, у зв`язку із встановленням необхідності пред`явлення вищевказаної позовної заяви з дотриманням правил загальної підсудності, визначених у ч. 1 ст. 27 ЦПК України, направлено у Сколівський районний суд Львівської області, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] , котрим є [ADDRESS] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 16.01.2025 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки [PERSON] ,\~яка не\~має статусу\~підприємця,\~з-поміж\~іншого,вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд цивільної справи визначено провести у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та інших учасників справи, без проведення судового засідання протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження. Інші процесуальні дії у цій справі ані Стрийським міськрайонним судом Львівської області ані Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950\~року,\~яка є\~невід`ємною частиною\~національного законодавства\~держави Україна,\~кожна людина\~при визначенні\~її громадянських\~прав і\~обов`язків має\~право на\~справедливий судовий\~розгляд.\~ Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з ч. 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ТзОВ «Газорозподільні\~мережі України»за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідачки [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , що підтверджується отриманою судом 06.11.2024 року відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області, що зареєстрована в діловодстві за вх. № 19456. Позивач ТзОВ «Газорозподільні мережі України» стверджує, що за вказаною вище адресою ним надаються відповідачці [PERSON] послуги з розподілу природного газу, заперечень щодо вказаної обставини вказаною відповідачкою суду не подано. При цьому судом встановлено, що Львівською філією ТзОВ «Газорозподільні мережі України» оприлюднено на офіційному сайті типовий договір розподілу природного газу та заяву-приєднання до умов розподілу природного газу (для побутового споживача), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послугах» № 2498 від 30.09.2015 року, доступ за посиланням: https://lv.grmu.com.ua/важлива-інформація. Згідно з пунктом 1.3. цього типового договору, він договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до пункту 6.1. цього типового договору, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Розрахунковим періодом за цим типовим договором є календарний місяць (пункт 6.4.). Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим типовим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ (пункт 6.6.). При цьому, відповідно до підпункту 1 пункту 7.4. споживач зобов`язується зокрема здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Згідно з пунктом 8.1. цього типового договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України. Так, відповідно до розрахунку заборгованості від 23.09.2024 року, абоненту (споживачу) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , присвоєно номер рахунку [NUMBER] , та за період з 01.09.2023 року по 31.08.2024 року включно їй нараховувались позивачем ТзОВ «Газорозподільні мережі України» послуги з розподілу природного разу у зв`язку зі споживанням такого, однак жодних оплат вартості послуг відповідачка [PERSON] не здійснювала, у зв`язку з чим станом на 23.09.2024 року заборгувала суму у розмірі 3\~216 грн. 71 коп.. Таким чином, судом встановлено, що укладення між позивачем ТзОВ «Газорозподільні мережі України» та відповідачкою [PERSON] типового договору розподілу природного газу підтверджується документальним підтвердженням споживання останньою природного газу, зазначена відповідачка користується послугами з розподілу природного газу. Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо порушення зобов`язання й застосування відповідних наслідків цього, у тому числі й за житлово-комунальним договором з розподілу природнього газу, регулюються\~Конституцією України,\~ЖК України, ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494, а також іншими підзаконними нормативно-правовими актами. Згідно з\~положеннями ст.\~8\~Конституції України\~в Україні\~визнається і\~діє принцип\~верховенства права. Положеннями статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України, згідно з якою власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених у ст. 11 цього Кодексу. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом\~ст.\~162\~ЖК України\~(у\~редакції Закону\~України №\~2215-ІХ\~від 21.04.2022\~року «Про\~дерадянізацію законодавства\~України»)\~плата за\~користування жилим\~приміщенням в\~будинку (квартирі),\~що належить\~громадянинові на\~праві приватної\~власності,\~встановлюється угодою\~сторін. Плата\~за комунальні\~послуги береться\~крім квартирної\~плати за\~затвердженими в\~установленому порядку\~тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У свою чергу, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Перелік житлово-комунальних послуг наведений у статті 5 вищевказаного Закону, до котрих, з-поміж іншого, належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Так відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача прямо відповідає визначений пунтком 5 ч. 2 даної статті Закону обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з частинами 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно пункту 5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем споживачі, у тому числі побутові, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної мережі та можливості постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором газорозподільної мережі, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Типовий договір розподілу природного газу є публічним, його умови є однаковими для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 року (пункт 1.2.) та є Договором приєднання, що укладається сторонами з урахуванням положень статей 633 , 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до його умов на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем Заяви-приєднання, сплати рахунку оператору газорозподільної мережі та/або документальне підтвердження споживання природного газу (пункт 1.3.). Обсяги споживання природного газу по особовому рахунку, відкритому на ім`я споживача, визнається згідно з Правилами комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі, визначеними розділом ІХ Кодексу газорозподільних систем. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2080 від 07.10.2019 року внесені зміни до Типового договору розподілу природного газу, як складової вартості природного газу. Відповідно до змін оплата вартості послуги оператора газорозподільної мережі з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора газорозподільної мережі, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Розмір плати за розподіл газу розраховується індивідуально для кожного абонента. За основу розрахунку береться обсяг споживання газу за минулий газовий рік (період з початку жовтня до кінця вересня). Цей індивідуальний об`єм використаного природного газу розподіляється на 12 рівних частин та помножується на встановлений НКРЕКП для оператора газорозподільної мережі тариф на послуги з розподілу природного газу. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунку оператора газорозподільної мережі (абз. 2 пункту 6.6. розділу VI договору). Споживачі можуть сплачувати за розподіл газу щомісяця або одним платежем за будь-який період, в тому числі квартал, півроку чи рік. Також згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2498. При цьому згідно з абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. При цьому відповідно до пункту 6 глави 6 розділу VI періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць. Відповідно до позиції Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи за єдиним унікальним номером 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року за єдиним унікальним номером судової справи 6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 751/3840/15-ц. Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи. Вочевидь, відповідачка [PERSON] отримувала надані послуги з розподілу природного газу, проте своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконувала та не сплачувала їх. При цьому відповідно до доданого позивачем ТзОВ «Газорозподільні мережі України» розрахунку, розмір заборгованості відповідачки [PERSON] перед позивачем ТзОВ «Газорозподільні мережі України» станом на станом на 23.09.2024 року становить 3 216 грн. 71 коп., доказів оплати вказаних послуг за спірний період відповідачкою [PERSON] суду не надано. Відтак, оскільки у цій судовій справі ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем ТзОВ «Газорозподільні мережі України» розрахунок є невірними, а також ніщо не свідчить про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг відповідачці [PERSON] , оскільки доказів протилежного нею не представлено, суд приймає вказаний розрахунок як належний та допустимий доказ позовної вимоги. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі. Суд також враховує, що, як неодноразово вказував Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», серія A № 303-A, параграф 29-30). Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом\~частин 1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~ на\~відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові \~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ТзОВ «Газорозподільні мережі України» судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 2 422 грн. 40 коп., підтверджується відповідною випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, та підлягають стягненню на користь зазначеного позивача з відповідачки [PERSON] , пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в повному обсязі. Доказів понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved