Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства «Полімерагро», третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного\~міжрегіонального управління Міністерства юстиції\~про звільнення майна з під арешту, і свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] [PERSON] . Після її смерті приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округа Медведевою В.А. була відкрита спадкова справа за заявою [PERSON] . Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Після спливу 6-місячного строку для прийняття спадщини позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадкове майно, яке належало померлій: квартиру [ADDRESS] . Приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва позивачу у зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт. З метою зняття арешту, позивач звернулася до органів ДВС з письмовою заявою. Згідно до письмових відповідей Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.10.2023 року та від 04.12.2023 року зазначено, що виявлено запис про обтяження (арешт) нерухомого майна, однак останній накладався в рамках стягнення заборгованості з [PERSON] ; щодо вирішення питання про зняття арешту рекомендовано звернутися до суду. Права позивачки порушені, оскільки остання не може оформити спадкових прав після смерті бабусі [PERSON] , зокрема отримати свідоцтво про право на спадщину на належне померлій майно, у зв`язку з наявністю вищевказаного арешту. Вважає, що відсутні підстави для існування такого обтяження, оскільки зазначене обмеження накладалося на майно іншої особи. Ухвалою суду від 17.01.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. Позивачка [PERSON] у письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд слухати справу без її участі. Відповідач Приватне акціонерне товариство «Полімерагро» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] [PERSON] . Після її смерті приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округа Медведевою В.А. була відкрита спадкова справа за заявою [PERSON] . Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Після спливу 6-місячного строку для прийняття спадщини позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадкове майно, яке належало померлій: квартиру [ADDRESS] . Приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва позивачу у зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт. З метою зняття арешту, позивач звернулася до органів ДВС з письмовою заявою. Згідно до письмових відповідей Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.10.2023 року та від 04.12.2023 року зазначено, що виявлено запис про обтяження (арешт) нерухомого майна, однак останній накладався в рамках стягнення заборгованості з [PERSON] ; щодо вирішення питання про зняття арешту рекомендовано звернутися до суду. Поставновою державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Хоменко А.М. від 06.08.2007 року АЕ № 528404 було накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. 09.08.2007 року за № 5458737 реєстратором було зареєстроване зазначене обтяження на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] . Фактично, зазначене обтяження було зроблено помилково, оскільки власником зазначеного нерухомого майна, починаючи з 25.12.2006 року, на підставі договору дарування, була померла [PERSON] . Відтак, існування на даний час обтяження у виді накладення арешту на нерухоме майно спадкодавця [PERSON] порушує спадкові права [PERSON] як спадкоємця щодо оформлення своїх спадкових прав. Правові підстави для існування такого обтяження відсутні, оскільки зазначене обмеження накладалося на майно іншої особи. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У силу вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У силу вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У силу вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19). Позивачка зверталася із заявою про зняття арешту на належне [PERSON] нерухоме майно, однак виконавчою службою фактично відмовлено у знятті такого обтяження. Аналізуючи вищенаведене, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно спадкодавця та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту, свідчить про наявність невиправданого втручання у право [PERSON] на оформлення спадкових прав після смерті своєї бабусі та відповідно на мирне володіння нерухомим майном. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved