Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

У провадженні Ємільчинського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 21.07.2022 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6505903158. Відповідного п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.2., 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених кредитним договором. Згідно з п. 3.5. кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 02.02.2022 року. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту -134736 грн; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 0, 01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту. 01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір відступлення права вимоги №01/09/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило АТ «Таскомбанк» право грошової вимоги до третіх осіб - боржників. 27 липня 2022 року права вимоги за кредитним договором № 6505903158 від 21.07.2022 відступлені АТ «Таскомбанк». Про зміну кредитора відповідачка була повідомлена. Разом з тим, [PERSON] умови кредитного договору не виконувала, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернула, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Тому, позивач звернувся до суду і просить суд стягнути вказану заборгованість з відповідача. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 03.02.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 21 липня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6505903158, згідно умов якого кредит надається у сумі 134736 грн, строком на 60 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% від суми боргу за договором та щомісячних процентів в розмірі 2,49 % від суми кредиту (а.с.27-31). В цей же день, 21.07.2022 відповідач підписала заяву-анкету на отримання послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», що разом становлять кредитний договір (а.с.26). 27 липня 2022 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року, оскільки між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладений договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, згідно п.2.1. якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с.10-22). Складено повідомлення про відступлення прав вимог на ім`я [PERSON] , у якому зазначено про те, що права вимоги за кредитним договором №6505903158 від 21.07.2022, що укладений між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР», на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року будуть відступлені АТ «Таскомбанк» (а.с.33-36). На підтвердження передачі прав вимоги за вищевказаним кредитним договором позивачем додано витяг з реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року (а.с.9). Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №6505903158 від 21.07.2022, станом на 04.11.2024 заборгованість становить 125729,42 грн, з яких: 98883,97 грн сума заборгованості по тілу кредиту; 6,01 грн. сума заборгованості по річним процентам; 26839,44 грн сума заборгованості по щомісячним процентам (а.с.52). Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] кредитного договору № 6505903158 від 21.07.2022. Також, як вбачається з матеріалів справи, що 01 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, згідно п.2.1. якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у\~ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги вцілому. При цьому, відповідач визнає позовні вимоги. На підставі поданих позивачем письмових доказів судом безспірно встановлено, що 21.07.2022 року між ТОВ «ФК«ЦФР» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 55652533346505903158 на суму 134736 гривень, на умовах повернення коштів частинами протягом 60 місяців зі сплатою відсотків. Позивач є новим кредитором [PERSON] на підставі Договору відступлення прав вимоги. Грошові кошти відповідач отримав шляхом безготівкового перерахування коштів на вказані ним рахунки. Випискою по особовому рахунку позичальника підтверджується, що останній наданий кредит згідно погодженого графіку платежів не погасив, внаслідок чого станом на 04.11.2024 має заборгованість в розмірі 125729,42 гривень, з яких:98883,97 гривень прострочена заборгованість за тілом кредиту; 6,01 гривень прострочена заборгованість за річними відсоткам; 26839,44 гривень прострочена заборгованість за щомісячним відсоткам. Вимога позивача про дострокове стягнення усієї суми боргу за кредитним договором, ґрунтується на умовах договору та вимогах закону (ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). Позивач вправі вимагати примусового стягнення з відповідача усієї кредитної заборгованості до спливу строку кредитування, визначеного в договорі. Не виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань і непогашення заборгованості за Кредитним договором є порушенням законних прав та інтересів позивача Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» який є правонаступником ТОВ «ФК«ЦФР», які мають бути відновлені в обраний позивачем спосіб. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 6505903158 від 21.07.2022 є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача судових витрат в розмірі 2422,40 грн, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: approved