Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

11 грудня 2024 року представник заявниці - адвокат Ковальчук А.С. звернулася до суду із заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з січня 2019 року по 24 жовтня 2024 року. Заява обґрунтована тим, що заявниця [PERSON] та [PERSON] з січня 2019 року почали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в її будинку за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, робити ремонт у будинку, придбавали меблі, побутову техніку, тощо. [PERSON] працював трактористом у ТОВ «Згода», отримував заробітну плату близько 10000,00 грн. [PERSON] працює у ПрАТ «Аврора» та отримує заробітну плату на рівні мінімальної. Весь дохід сім`ї був спільним бюджетом. Разом з [PERSON] та [PERSON] у належному заявниці будинку проживав і її син [PERSON] , віком 12 років, з яким у [PERSON] були добрі стосунки, як батька та сина, мали спільне дозвілля, друзів, які були обізнані про те, що вони проживають разом. З 29 серпня 2024 року [PERSON] , маючи намір захищати Батьківщину, став військовослужбовцем і проходив службу у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , виконуючи поблизу населеного пункту Катеринівка Покровського району Донецької області бойове завдання по захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування агресії російської федерації проти України, зник безвісти. 28 жовтня 2024 року відділом поліції №2 Новоукраїнського районного управління поліції Головного управління поліції в Кіровоградській області, на підставі заяви [PERSON] від 28.10.2024, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань ( номер кримінального провадження 12024120000001203) по факту зникнення безвісти її співмешканця - військовослужбовця [PERSON] [INFO] , біля населеного пункту Катеринівка Покровського району Донецької області, за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України. 05 листопада 2024 року на адресу [PERSON] надійшов лист від військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України, в якому командуванням частини повідомлено про відсутність підстав для виплати [PERSON] грошового забезпечення солдата [PERSON] . Для реалізації прав близьких родичів та членів їх сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця, що гарантуються Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» заявниці необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2024 року за вказаною заявою відкрито окреме провадження у справі №387/1608/24 та призначено судове засідання. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні 21.01.2025 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що вона проживала, як чоловік і жінка з [PERSON] з січня 2009 року, без реєстрації шлюбу в належному їй на праві власності житловому будинку. Вели спільне господарство, мали спільний побут, бюджет, мали взаємні права та обов`язки, як чоловік та дружина. Також в судовому засіданні 21.01.2025 були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2025 року замінено заінтерисовану особу [INFO] на [INFO] , судове засідання відкладено на 17 лютого 2025 року. На визначену судом дату заявниця [PERSON] не з`явилась. Представник заявниці - адвокат Ковальчук А.С. в судовому засіданні 17.02.2025 підтримала вимоги заяви, в підстав, наведених в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні 17.02.2025 підтримала заяву [PERSON] , зазначила, що вона дійсно проживала із її братом [PERSON] однією сім`єю як чоловік та дружина. При цьому вказала, що брат та [PERSON] почала проживати як подружжя не з січня 2019 року, як вказано в заяві, а трішки пізніше, точної дати згадати не може. Висловилася, що спору про право немає. Заінтерисована особа [INFO] явки повноважного представника в судове засідання 17.02.2025 не забезпечила. Пояснень причин неявки суду не повідомила. При цьому суд зважає, що про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 0690286354170. Заяв чи клопотань про відкладення судового засідання чи іншого змісту до суду не надходило. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності заінтересованих осіб, які належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з чим суд , враховуючи думку представника заявниці адвоката Ковальчук А.С. та заінтерисованої особи Шевцової С.А., ухвалив проводити розгляд справи за відсутністю заінтерисованої особи [INFO] . Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом». Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Компаніївським РВ УМВС України у Кіровоградській області 12 грудня 2005 року (а.с. 11, 12). Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади №2023/008819288 [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про народження № 139 від 18.12.1987, [PERSON] народився [INFO] , та є громадянином України, що ствердужється копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 11.03.2019 (а.с. 15, 20). З копії трудової книжки [PERSON] встановлено, що останній в період з 17.03.2021 по 31.10.2022 працював на посаді тракториста у ТОВ «Згода» (а.с. 32). Зі змісту довідки Піщанобрідської сільської ради №400 від 01.11.2024 встановлено, що [PERSON] [INFO] , проживав в цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] та її сином - [PERSON] , [INFO] за адресою: с. Олексіївка Новоукраїнського району Кіровоградської області. [PERSON] та [PERSON] проживали разом за вищевказаною адресою з 2019 року та вели спільне господарство (а.с. 27) Відповідно до змісту акта обстеження та встановлення спільного проживання сім`ї [PERSON] , складеного комісією у складі діловода [PERSON] , спеціаліста сільської ради [PERSON] , старости Олексіївського старостинського округу [PERSON] , в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , 11.11.2024 проведено обстеження та встановлення спільного проживання сім`ї [PERSON] . Зі слів свідків [PERSON] з січня 2019 року по даний час проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. До складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , входять: син - [PERSON] , [INFO] ; співмешканець [PERSON] , [INFO] (а.с. 28) Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 07.09.2024 за №2460 солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] (а.с. 23) 24.10.2024 [PERSON] отримала сповіщення сім`ї №150 від 24.10.2024 про те, що її чоловік, солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 21.10.2024 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Катеринівка Покровського району Кіровоградської області (а.с. 25). 28.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою [PERSON] від 28.10.2024, внесено відомості про реєстрацію криміналльного провадження за № 1202412000001203, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Відповідно до короткого викладену обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 21.10.2024 безвісно зник військовослужбовець ЗСУ (ВЧ [NUMBER] ) [PERSON] , [INFO] , який перебував в зоні проведення бойових дій, а саме в районі н.п. Катеринівка Покровського району Кіровоградської області (а.с. 26). Як зазначено вище, в судовому засіданні 21.01.2025 були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є кумою заявниці [PERSON] . Зазначила, що у 2019 році [PERSON] переїхала до місця проживання [PERSON] в с. Варваро-Олексіївку. Згодом переїхали проживати в с. Олексіївку в будинок, що належить [PERSON] . За час спільного проживання придбавали майно, тримали домашню птицю, вели спільне господарство. Стосунки в родині були добрі та дружні. Також зауважила, що [PERSON] дуже пишався тим, що купив своїй дружині трактора. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою [PERSON] . Зазначила, що в с. Олексіївка проживає з 2015 року , і з того часу перебуває у дружніх відносинах з заявницею. У 2019 році їй стало відомо, що [PERSON] почала проживати разом з [PERSON] в с. Варваро-Олексіївка. Особисто з [PERSON] свідок познайомилась в грудні 2019 року, коли він разом із заявницею приїздили до неї в гості. У 2020 році переїхали проживати в с. Олексіївку, в будинок заявниці. Вказала, що це була повноцінна сім`я, дбали один про одного, хазяйнували, купили трактор, ремонт робили, тримали домашню птицю. Окремо зауважила, що у [PERSON] та сина [PERSON] - [PERSON] були дуже добрі довірливі відносини, [PERSON] постійно цікавився тракторами, машинами в чому [PERSON] йому допомагав. Часто ходили на риболовлю, проводили разом відпочинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає на одній вулиці із [PERSON] . Зазначила, що у 2019 році [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом як подружжя. Спочатку проживали в с. Варваро-Олексіївка в будинку [PERSON] . Згодом переїхали до будинку [PERSON] в с. Олексіївка. [PERSON] працював трактористом на елеваторі. Проживали добре, перебували в хороших сімейних стосунках, вели спільне господарство, тримали домашню птицю. У [PERSON] були дуже довірливі стосунки з сином [PERSON] . Марком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає на одній вулиці із [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] тривалий час. В певний період проживали в селі за місцепроживанням [PERSON] , а в будинку, що належить [PERSON] в с. Олексіївка проживала її мати. При цьому [PERSON] та [PERSON] разом постійно провідували мати та підпримувати там порядок. Згодом переїхали проживати в с. Олексіївку в будинок, що належить [PERSON] . За час спільного проживання вели спільне господарство, придбавали майно, робили ремонт в будинку, купили трактор для господасртва. [PERSON] обробляв людям городи на придбаному тракторі, вечорами всі разом їздили косити траву для господарства. Стосунки в родині були добрі та дружні. Поміж з цим, на підтвердження факту спільного сімейного бюджету, заявницею надано виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 20.11.2024 по рахунку 28.08.2024 № [NUMBER] (а.с. 34, 35). Відповідно до реєстрації трактора, [PERSON] являється власником трактора модель Шифент 244, серійний номер [NUMBER] , тип на номер двигуна [NUMBER] , термін гарантійної експлуатації з 29.12.2021 по 25.12.2023 (а.с. 33). Згідно із ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Так, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] , [PERSON] зазначає, що встановлення такого факту дозволить їй належним чином комунікувати із органами військового управління, подавати заяви до уповноважених орагнів щодо розшуку [PERSON] , а також ініціювати питання виплати грошових коштів. У Законі України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» термін «близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин» вживаються в такому значенні: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Відповідно до частин 1-4 статті 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України варто виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За приписами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі №544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі №207/3371/17. Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. У Віснику Верховного Суду України №8 (144) за 2012 рік викладені правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом). У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із вимогами ч.4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. theUnitedKingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом». Згідно із положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведених вище вимог, заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] у період з січня 2009 року по день набуття [PERSON] правового статусу, зниклого безвісти, тобто до 24.10.2024. Факт спільного проживання однією сім`єю заявниці [PERSON] зі зниклим безвісти [PERSON] , як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, надані докази та показання свідків та заінтересованої особи, підтверджують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з січня 2019 року по 24.10.2024, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти, піклування чоловіка та жінки один про одного. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] , заявниця зазначає, що встановлення такого факту дозволить їй належним чином комунікувати із органами військового управління, подавати заяви до уповноважених орагнів щодо розшуку [PERSON] , а також ініціювати питання виплати грошових коштів. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про встановлення факту того, що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживали в період з січня 2009 року до зникненя безвісти останнього, однією сім`єю як чоловік та дружина, оскільки іншим шляхом його встановити неможливо, а тому заявлені вимоги підлягають задоволеню.

Outcome: approved