Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 05.02.2021 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202731607, предметом якого є страхування ТЗ SSANG YONG ACTYON державний номерний знак [NUMBER] . Представник позивача зазначає, що 24.11.2021 року в м. Одесі по вул. Тениста сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП відповідач пошкодив транспортні засоби: LEXUS IS 250, номерний знак [NUMBER] , та HYUNDAI ACCENT, номерний знак [NUMBER] , які були припарковані на узбіччі. Представник зазначає, що позивач, тобто страховик 26.11.2021 року отримав повідомлення про ДТП від власника пошкодженого ТЗ LEXUS IS 250, та 01.12.2021 року отримав повідомлення від власника пошкодженого ТЗ HYUNDAI ACCENT. Загальний розмір страхового відшкодування, здійсненого позивачем за страховим випадком внаслідок ДТП, яке мало місце 24.11.2021 року становить: 22 172, 87 грн. Представник зазначає, що відповідно до пп.а) п.38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Постановами Приморського районного суду м. Одеси від 19.01.2022 року (справа № 522/23721/21) та від 21.02.2022 року (справа № 522/23618/21) встановлено, що відповідач не мав при собі посвідчення водія, зник з місця ДТП та перебував в стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі: 22 172, 87 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі: 8 000 грн., та сплачений судовий збір. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Чергове судове засідання у справі призначено на 26 лютого 2025 року, сторони до суду не з`явились. Згідно прохальної частини позовних вимог, позивач просить розгляд справи провести за його відсутності (а.с.7). Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін, підстав для відкладення слухання справи передбачених ст. 223 ЦПК України, не встановлено. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2025 року вирішено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що 24.11.2021 року в м. Одесі по вул. Тениста сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] , страховик 26.11.2021 року отримав повідомлення про ДТП від власника пошкодженого ТЗ LEXUS IS 250, та 01.12.2021 року отримав повідомлення від власника пошкодженого ТЗ HYUNDAI ACCENT. Загальний розмір страхового відшкодування, здійсненого позивачем за страховим випадком внаслідок ДТП, яке мало місце 24.11.2021 року становить: 22 172, 87 грн. В силу положення п.п.38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду у справі № 522/24491/21 від 19 січня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою встановлено, що 24.11.2021 року в м. Одесі по вул. Тениста сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП відповідач пошкодив транспортні засоби: LEXUS IS 250, номерний знак [NUMBER] , та HYUNDAI ACCENT, номерний знак [NUMBER] , які були припарковані на узбіччі (а.с.16-17). Також, встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року справа № 522/23721/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.19-20). Також, встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року справа № 522/23721/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП (а.с.21-23). Крім цього, встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2022 року справа № 522/23618/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.25-26). У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу № 202731607 встановлено, що між ТОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування ТЗ SSANG YONG ACTYON державний номерний знак [NUMBER] . Представник позивача зазначає, що 26.11.2021 року отримав повідомлення про ДТП від власника пошкодженого ТЗ LEXUS IS 250 та заяву про страхове відшкодування (а.с.29-31). Представник позивача зазначає, що 26.11.2021 року було здійснено огляд пошкодженого ТЗ LEXUS IS 250, про що складено відповідний протокол огляду ТЗ. Вартість відновлювального ремонту ТЗ LEXUS IS 250 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без ПДВ становить 9 037, 60 гривень. Відповідно позивачем було затверджено розрахунок страхового відшкодування та виплачене страхове відшкодування на користь потерпілої [PERSON] у розмірі: 8 037, 60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 19.04.2022 року № 27962 (а.с.40). Також, 01.12.2021 року, позивач отримав повідомлення від власника пошкодженого ТЗ HYUNDAI ACCENT та заяву про страхове відшкодування (а.с.41-43). 07.12.2021 року позивачем було здійснено огляд ТЗ HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак [NUMBER] , про що складено відповідний протокол огляду ТЗ. Відповідно до консультації № 02-D/10/51 від 09.12.2021 року, вартість відновлювального ремонту HYUNDAI ACCENT номерний знак [NUMBER] становить 26 467, 08 гривень. Таким чином, вартість відновлювального ремонту ТЗ HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без ПДВ становить 15 135, 27 гривень. З урахуванням викладеного, позивачем було складено страховий акт, затверджено розрахунок страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування на користь потерпілого [PERSON] у розмірі: 14 135, 27 гривень, що відповідно підтверджується платіжною інструкцією від 19.01.2022 року № 26446 (а.с.55). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що розмір страхового відшкодування, здійсненого позивачем за страховим випадком внаслідок ДТП, яка мала місце 24.11.2021 рок в м. Одесі по вул. Тениста становить 22 172, 87 гривень. Відповідно, ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконало вимоги, передбачені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувавши у встановленому порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну потерпілого. За змістом ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Відповідно до вимог п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом "а" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або колія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як встановлено матеріалами справи, відповідач, тобто винуватець ДТП здійснював керування застрахованим транспортним засобом без права керування ТЗ та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак, на підставі ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на вищезазначене, у [PERSON] виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі, сплаченому останнім страхового відшкодування за Полісом № 202731607 від 05.02.2021 року. Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, що відповідно підтверджується платіжними інструкціями, а відтак позовні вимоги є підтвердженими належними доказами та доведеними. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі: 8 000 гривень, суд зазначає наступне. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать зокрема,витрати на професійну правничу допомогу (п.1.ч.3 ст. 133 ЦПК України). Згідно Витягу з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, встановлено, що договір укладено між позивачем ТздВ СК «Альфа-Гарант» та АБ «Грідін і Партнери», предметом якого є надавати клієнту професійну правничу допомогу передбачену цим Договором та/або додатками, додатковими угодами, завданнями- дорученнями до цього Договору, а клієнт зобов`язується прийняти відповідну правничу допомогу та сплати її. Так, відповідно до Завдання-доручення № 230 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, сума гонорару за надання правничої допомоги за договором страхування № 202731607 становить 8 000 гривень. Згідно детального розрахунку та опису робіт (наданих послуг) виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року надана правова допомога та здійснені дії становлять 8 000 гривень. Позивачем, на підтвердження факту виплати суми витрат на правничу допомогу надано акт прийому-передачі наданої правничої допомоги та платіжну інструкцію від 24.04.2023 року № 1094 (а.с.58-66). Згідно із статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, витрати понесені позивачем з розглядом справи є доведеними та такими, що підлягають до стягнення. Вирішуючи справу суд виходить з того, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу\~положень ст.\~76\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~вимог ч.ч.\~1,5,6\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом; докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінює усі докази в сукупності, а тому, враховуючи наявність належних доказів щодо підтвердження вини та причинно-наслідкового зв`язку, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення сплачені та документально підтверджені судові витрати в загальному розмірі: 11\~028, 00 гривень, що складаються з 8 000 витрати з надання правничої допомоги; та 3\~028, 00 гривень зі сплати судового збору.

Outcome: approved