Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за дні невикористаної відпустки. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що у період із 13.03.2018 по 30.11.2020 він працював у ТОВ «Краснолиманське». 30.11.2020 року позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України. Утім, із моменту звільнення та до подачі даної позовної заяви до суду, із позивачем не проведений розрахунок по виплаті заборгованості по заробітній платі, як це передбачено ст. 116 КЗпП України. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.10.2023 року по цивільній справі №227/1917/23 з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнуто суму заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 287628,91 грн.. 24.11.2023 року рішення суду в примусовому порядку виконано у повному обсязі. Згідно з довідкою №65 від 26.01.2024 року середньоденний заробіток позивача становить 1393,32 грн.. Позивач вказує, що значна частина середнього заробітку за час затримки розрахунку склалася в момент дії ст.117 КЗпП України в редакції, в якій відсутнє обмеження шестимісячним строком, а тому при обчисленні розміру середнього заробітку за час затримки за період до внесення змін у КЗпП України 01 липня 2022 року обмеження шестимісячним строком не застосовується. Останній день праці [PERSON] 30.11.2020 року, що підтверджується наказом №334к від 30.11.2020 року. Таким чином, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні складає 737066,28 грн. (середньоденна заробітна плата 1393,32 грн.*529 кількість робочих днів). Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог ,позивач просить суд стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.12.2020 року по 01.01.2023 року у розмірі 287628,00 грн.. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Трун О.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу слухати за ї відсутності та за відсутності позивача, про що надала до суду письмову заяву. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» Руденко А.А. у судове засідання не з`явився, просив провести розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ТОВ «Краснолиманське» у період з 13.03.2018 року по 30.11.2020 року, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.28-30). 30.11.2020 року позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.10.2023 року по цивільній справі №227/1917/23 з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнуто суму заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 287628,91 грн. (а.с.24-27). 23.11.2023 року ТОВ «Краснолиманське» виплатило на рахунок [PERSON] суму заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 287628,91 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №2774 від 23.11.2023 року (а.с.20). Так, ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За приписами ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в редакції Закону України №2352-IX від 01.07.2022 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 року, яким обмежено період нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, набрав чинності 19.07.2022 року. Останній день праці [PERSON] 30.11.2020 року, що підтверджується наказом №334к від 30.11.2020 року (а.с.44). Доказів щодо пред`явлення [PERSON] вимоги до відповідача про здійснення з ним розрахунку після звільнення і до звернення до суду позивачем не надано. Доводи позивача про необхідність нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.12.2020 року - наступного дня після звільнення до 01.07.2022 року, суд вважає безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно доЗакону України "Про пенсійне забезпечення". Згідно абз. 1,2,4 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" №100 у всіх інших випадках (окрім для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки) середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану. Згідно абз. 1, 2 п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. Судом встановлено, що відповідно до квитанції №198705 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, відповідачу було доставлено позовну заяву [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі 03.08.2023 року (а.с.10-11), а тому час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з 04.08.2023 і закінчується 23.11.2023 та становить 80 робочих днів. Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» №65 від 26.01.2024 року, середньоденний заробіток позивача на дату звільнення склав 1393,32 грн. (а.с.45). Отже, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні складає 111465,60 грн. із розрахунку: середньоденна заробітна плата позивача 1393,32 грн. х 80 робочі дні. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1\~ст. 80 ЦПК України). Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 111465,60 гривень. Вирішуючи питання судових витрат у справі в порядку ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти їх на відповідача. Оскільки позивач звернувся до суду через підсистему "Електронний суд", що передбачає пониження розміру ставки судового збору із застосуванням коефіцієнту 0,8, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 731,35 грн..

Outcome: partial