Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

05.08.2024 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимог обґрунтовані тим, що 15 травня 2020 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №333. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 21 серпня 2020 року складено актовий запис №979. Вказує на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, з 8 квітня 2022 року позивача зі спільним сином [PERSON] та двома старшими дітьми проживає у Республіці Словаччина. Зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] добровільно не надає. Посилаючись на те, що вона несе витрати на утримання сина самостійно та має на утриманні ще дві неповнолітні дитини, позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн., починаючи з 29 липня 2024 р. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Подільського районного суду м.Києва від 03.10.2024 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн., починаючи з 29 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1211,20 грн. судового збору. Не погоджуючись з даним рішенням, 04.12.2024 від відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд даного заочного рішення з посиланням на те, що суд не врахував обставин, які мають істотне значення для справи, а саме - наявність у нього старшого сина від першого шлюбу та тієї обставини, що в серпні 2023 року [PERSON] втратив роботу та не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 17.01.2025 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 р. було задоволено та скасоване заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2024 року; справу призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження на 3 березня 2025 року. В судове засідання 3 березня 2025 р., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце засідання, позивачка та відповідач не з`явились. Від позивачки [PERSON] 07.02.2025 надійшла заява, якою позивачка підтримала вимоги про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач з травня 2024 року не надає будь-якої допомоги на утримання сина, ухиляється від працевлаштування. Зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, просила визначити розмір аліментів, виходячи з такого розміру чи середньої заробітної плати по Україні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 15 травня 2020 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №333. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 21 серпня 2020 року складено актовий запис №979. Матеріали справи містять докази про проживання [PERSON] з сином [PERSON] в Словаччині. Як зазначила позивачка в поданому нею позові, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст.51 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі в розмірі 4 000, 00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які можна стягнути з відповідача, суд виходить з того, що платник аліментів не мав доходів у 2024 році, однак є працездатним, не являється особою з інвалідністю, може та повинен працювати і забезпечувати своїх дітей. Судом також встановлено, що відповідач має ще одного сина - [PERSON] , [INFO] , на утримання якого на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на підставі виконавчого листа №153/31/13-ц, виданого Ямпільським районним судом Вінницької області 27.05.2013 р. Враховуючи відсутність офіційних доходів у платника аліментів у 2024 року та наявність у нього ще однієї дитини, яку [PERSON] повинен утримувати, суд вважає за неможливе стягувати з відповідача аліменти у розмірі 4000 грн., адже це може свідчити про покладення на платника аліментів надмірного тягаря. Втім, вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що станом на день ухвалення судового рішення прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 2 563,00 грн. Такий розмір аліментів відповідав би рекомендованому розміру аліментів, встановленому ст. 182 СК України. Однак, можливість стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, закон пов`язав з достатністю заробітку (доходу) платника аліментів. Відтак, маючи відомості про відсутність доходів у платника аліментів, суд не може стягнути з нього аліменти у рекомендованому розмірі, та має законні підстави для стягнення лише мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на те, що розмір аліментів повинен бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також враховуючи, що законодавець рекомендував мінімальний розмір аліментів на одну дитину на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд звертає увагу сторін, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, відповідно до ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів стягувачка аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. За таких обставин, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial