Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ В\~обґрунтування своїх\~позовних вимог\~позивачка посилається\~на те,\~що вона з відповідачем з 26.07.2014 року по 12.03.2024 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Відповідач сплачує аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) на утримання їхньої спільної з позивачкою доньки, інших осіб на утриманні у відповідача немає. З 07.06.2023 року, тобто ще в період її знаходження у зареєстрованому шлюбі, позивачці була встановлена третя група інвалідності від загального захворювання, термін дії якої автоматично продовжено на період дії воєнного стану. [PERSON] зазначає, що страждає на ряд важких хвороб, які потребують дорогого постійного обстеження та лікування, на даний час є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги, тому вимушена звернутись до суду з позовом до свого колишнього чоловіка про стягнення з нього аліментів на її утримання, одночасно вказуючи, що відповідач працездатний, працює, має постійний порівняно високий дохід та взмозі надавати матеріальну допомогу їй, як колишній дружині, без шкоди для свого фінансового стану. 20.08.2025 від представника відповідача адвоката Крушинської Антоніни Андріївни надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач повною мірою заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач не є такою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує пенсію, розмір якої перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, виплату як внутрішньо переміщена особа, а він не може надавати матеріальну допомогу, оскільки на даний момент є безробітним, має утримувати нову сім`ю та батька-інваліда, який потребує лікування. До того ж він сплачує позивачці аліменти на у тримання їхньої спільної доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення дитиною повноліття. Має також інші зобов`язання матеріального характеру, зокрема щомісячну сплату оренди житла разом з оплатою комунальних платежів. Відповіді на відзив від позивача до суду не надходило. Сторони у судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Мазницького Миколи Михайловича надійшла заява про проведення судового засідання без його участі та участі позивачки, в якій позовні вимоги підтримував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, від представника відповідача адвоката Крушинської Антоніни Андріївни надійшла заява про проведення судового засідання без її участі та участі відповідача, в якій просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Дослідивши наявні докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 214, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . 08.02.2024 року Чугуївським міським судом Харківської області по справі № 636/659/24 (провадження № 2-н/636/92/24) було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не меньше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31 січня 2024 року, до досягнення дитиною повноліття, які відповідач сплачує відповідачці, згідно долученої до позовної заяви та відзиву на позовну заяву звітності щодо здійснення відрахувань та виплати, наданої за місцем роботи відповідача. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12.03.2024, справа № 636/9928/23 (провадження № 2/636/723/24) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Судом встановлено, що з 22.12.2021 року, тобто ще під час перебування у зареєстрованому з відповідачем шлюбі, [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності за причиною: загальне захворювання, згідно довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ № 751946, термін дії якої продовжувався за результатами чергових медичних оглядів, а даний час на період дії воєнного стану відповідно до постанови КМУ № 390 «Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану». До позовної заяви також долучені інші докази, такі як Пенсійне посвідчення від 13.02.2024, серія [NUMBER] , медична документація з підтвердженням діагнозу вказаного загального захворювання позивачки, а також Довідка про доходи № 6247282298201229, Лист Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 23.01.2025 № 2000-0310-7/13232, де підтверджено сам факт і розмір отримуваної [PERSON] пенсії по інвалідності. Як зазначено у позові, [PERSON] на даний час є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги, тому вимушена звернутись до суду з позовом до свого колишнього чоловіка про стягнення з нього аліментів на її утримання. Досліджуючи відзив на позов, наданий відповідачем по справі, суд встановив, що на його утриманні на даний час перебуває лише одна особа - донька [PERSON] , [INFO] , на у тримання якої ним відраховуються аліменти згідно судового наказу Чугуївського міського\~суду Харківської\~області від 08.02.2024. Доказів наявності у відповідача будь-яких інших зобов`язань майнового (матеріального) характеру суду не надані. Відповідач, у відзиві на позовну заяву, також вказує що позивачка є забезпеченою прожитковим мінімумом та не є особою, що потребує матеріального утримання. Однак, згідно з Рішенням Конституційного Суду №1-р/2024 від 29.10.2024 частину четверту статті 75 Сімейного кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є незаконною), а саме «один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч.1, 2, 3 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Відповідно до ч. 1,2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Частиною 4 ст. 75 СК України передбачено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, а відповідач, може і зобов`язаний утримувати свою колишню ( цивільну) дружину шляхом сплати щомісячно аліментів на її користь. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує і ту обставину, що [PERSON] , не працює, на даний час, має ряд захворювань, крім пенсії, інших доходів не має. Тому, враховуючи, що відповідач факт спільного проживання з позивачкою не заперечує та не оспорює, тобто визнає її дружиною (колишньою), стан здоров`я та матеріальне становище позивача; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на утриманні лише дочки, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову про стягнення аліментів з відповідача у розмірі - 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково оскільки позивачем належним чином представлені докази в обґрунтування своїх вимог. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Судом встановлено, що безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, суду не надано. З огляду на це, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому за вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки про стягнення із відповідача на її користь аліментів на її утримання, як колишньої дружини яка має інвалідність, у розмірі однієї шостої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду 04.07.2024 і протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це, згідно ч.3 ст.79 Сімейного кодексу України. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням однієї позовної вимоги, з відповідача мають бути стягнуті 1211 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: partial