Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

25.11.2024 позивач звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом, який мотивований тим, що 30.12.2021 між нею та відповідачем укладено у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу, належної на праві власності відповідачу квартири [ADDRESS] , яку відповідач успадкувала після смерті свого діда [PERSON] . Згідно умов договору продаж вказаної квартири вчинено за 3000 доларів США, які відповідачі в день укладення договору отримали від позивача, а позивачу були віддані ключі від квартири та оригінал правовстановлюючого документу на квартиру. За домовленістю сторін договору, його нотаріальне посвідчення мало відбутись в строк до 01.03.2022, оскільки відповідачу лишилось отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану квартиру. Проте відповідач, після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України виїхала з України до російської федерації, громадянкою якої вона є, на зв`язок не виходять, місце її знаходження встановити не виявляється можливим, будь-які зв`язки з громадянами російської федерації на даний момент втрачено, що свідчить про безповоротне\~\~ухилення\~\~відповідача від нотаріального\~\~посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами\~\~для визнання правочину дійсним на підставі ст. 220 ЦК України. Зважаючи на повне виконання сторонами умов попереднього договору купівлі-продажу квартири, а також на вжиття позивачем всіх залежних від неї дій з метою нотаріального посвідчення договору, позивач просить позов задовольнити, визнати дійсним укладений сторонами 30.12.2022 попередній договір купівлі-продажу вказаної квартири та визнати за позивачем право власності на вказану квартиру. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.12.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.02.2025 представник позивача адвокат Середюк В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в тому числі і відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікувань оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, до суду не з`явилась без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористались. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав покази, що він є головою ОСББ «Гоголя 13», проживає також в будинку по [ADDRESS] . Як голова ОСББ добре знав покійного [PERSON] , а також був присутній, коли сторони у справі домовлялись про продаж квартири. При ньому позивач передала кошти за квартиру відповідачу та вони домовились, що мають йти до нотаріуса оформити договір купівлі-продажу. Але, оскільки відповідач є громадянкою російської федерації, то після початку війни вона поїхала до росії і де вона зараз ніхто не знає. В спірній квартирі періодично проживає позивач, вона зробила в квартирі ремонт, сплачує за комунальні послуги та робить внески до ОСББ. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши подані представником позивача докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 05.03.1993 квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті був [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину від 04.04.2017 та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] 23.08.2017 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 23.08.2017, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Орлюком В.К. Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . 26.10.2021 [PERSON] , тобто у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, звернулась до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Анцут Л.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Також з матеріалів справи вбачається, що інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались. Судом також встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою російської федерації, що підтверджується наявною в матеріалах спадкової справи копією її паспорта від 09.12.2016 № 5016618338. Проте, як свідчать матеріали спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідач не отримала. Разом з тим, згідно зі\~статтею 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини\~(частина 5\~статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно\~до\~глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає\~в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга\~статті 1299 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що\~спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво\~на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень»\~не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Відсутність реєстрації права власності зумовлює обмеження у праві розпорядження майном. Такі правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 303/6974/16-ц та від 14.08.2019 у справі № 523/3522/16-ц. Таким чином,\~відповідач прийняла\~спадщину після\~смерті [PERSON] ,\~зокрема,\~належну йому\~на праві\~власності квартиру\~ [ADDRESS] , а отже і стала її власником, проте не зареєструвала таке право власності відповідно до закону. 30.12.2021 між позивачем та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу вказаної квартири. Згідно умов вказаного договору продавець продала, а покупець купила квартиру [ADDRESS] на умовах, передбачених даним договором. За домовленістю сторін продаж квартири вчинено за 3000 доларів США, які покупець сплатив продавцеві в повному обсязі в момент підписання даного попереднього договору. Факт отримання коштів підтверджується підписом продавця. При підписанні попереднього договору продавець передає покупцеві оригінали правовстановлюючих документів на квартиру та ключі. Продавець зобов`язується в строк до 01.03.2022 з`явитись до нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Згідно зі\~ст.\~655\~Цивільного кодексу\~України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~638\~Цивільного кодексу\~України договір\~є укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про те, між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу вказаної вище квартири, при укладанні договору між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договору відбулося: продавець отримала кошти, а покупцю було передано як нерухоме майно так і ключі й правовстановлюючий документ на нього. Також в матеріалах справи наявна довідка № 34 від 30.01.2025 за підписом голови ОСББ «Гоголя 13» про те, що [PERSON] дійсно з січня 2022 року постійно проживає в квартирі [ADDRESS] . Вказану квартиру вона купила у [PERSON] , провела в квартирі ремонт, оплачує комунальні послуги та внески до ОСББ. Заборгованості по платежжах не має. Приймає активну участь в житті ОСББ. В ч. 2, 4\~ст. 639 Цивільного кодексу України\~зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до\~ст.\~657\~Цивільного кодексу\~України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в\~ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно вимог частини першої якої такий договір є нікчемним. Разом з тим, згідно з ч. 2 вказаної статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оцінюючи у сукупності умови попереднього договору від 30.12.2021, покази свідка, наявність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, розірвання дипломатичних відносин України з рф у зв`язку з повномасштабною збройною агресією, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та втрату можливості з будь-яких причин його посвідчити, а тому відповідно до ч. 2 ст. 220\~Цивільного кодексу України\~суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до\~ст. 328 Цивільного кодексу України \~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 334 Цивільного кодексу України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи викладене, із врахувань відсутності порушень діючого законодавства під час укладення договору купівлі-продажу та його виконання, принципу неприпустимості позбавлення права власності, презумпції законності правочинів суд задовольняє позовні вимоги про визнання попереднього договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Outcome: approved