Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

20 серпня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до відповідачів ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 10 квітня 2024 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗАЗ 110206,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~водія [PERSON] \~та автомобіля\~марки Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою суду винуватцем дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ЗАЗ 110206, номерний знак [NUMBER] , на час ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ліміт страхового відшкодування 160\~000 гривень, франшиза 3200. Отримавши повідомлення про настання страхового випадку, ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» запропонувало [PERSON] страхову виплату в розмірі 19\~161,93 гривень. Однак, позивач відмовся від такої пропозиції, оскільки розумів, що розмір запропонованого відшкодування є недостатнім. 31 травня 2024 року страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 27\~982,42 гривень, не погодивши таку суму виплати з позивачем. Відповідно до висновку експерта від 27 червня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , становить 143\~952,22 гривень, вартість матеріального збитку 71\~903,89 гривень. З наведеного слідує, що страховик виплатив позивачу недостатній розмір страхового відшкодування. На підставі наведеного позивач просив стягнути з ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] 40\~721,47 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 75\~248,33 гривень матеріальної шкоди. Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 05 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 19 вересня 2024 року до суду від представника відповідача ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвоката Пилипця А. Ю. надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник страховика зазначає, ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило позивачу страхове відшкодування відповідно до чинного законодавства на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку № 4009 від 10 червня 2024 року, що був складений ФОП [PERSON] . У страховика відсутній обов`язок враховувати наданий позивачем висновок експерта, оскільки законом визначений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку. Також представник відповідача вважає, що [PERSON] помилково визначив страховика у статусі відповідача, оскільки відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування законом покладається на винуватця ДТП. З урахуванням наведеного представник відповідача ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить в задоволенні позову відмовити. 14 листопада 2024 року [PERSON] подав до суду нову редакцію позовної заяви та заявив про зміну підстав позову. В обґрунтування позову зазначив, що на час звернення до суду страховик відшкодував йому 27\~982,42 гривень. Тоді як висновком експерта підтверджено, що вартість завданого йому матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 71\~903,89 гривень. Враховуючи ліміт відповідальності страховика та розмір франшизи, розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», становить 40\~721,47 гривень. Крім того, позивач заявляє, що окрім матеріальних збитків йому було завдано й моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . На підставі наведеного позивач просить стягнути з ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] 40\~721,47 гривень матеріальної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3200 гривень франшизи, 10\~000 гривень моральної шкоди. Понесені судові витрати зі сплати судового збору, витрати на проведення експертного дослідження та витрати на професійну правничу допомогу адвоката позивач просить покласти на відповідачів ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] . Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 14 січня 2025 року позов в частині вимог до відповідача [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 14 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Невмержицька Т. О. в судове засідання не з`явилася, заявою від 11 лютого 2025 року просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримає в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у судове засідання не з`явився, у своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача просить розгляд справи здійснювати за його відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що 10 квітня 2024 року водій [PERSON] в м. Житомирі по вул. Бориса Тена, біля будинку 69, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110206, номерний знак [NUMBER] , перед початком руху не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 16 травня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Також установлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач [PERSON] , автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень. Суд установив, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». З копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219467523 вбачається, що ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого становить 160 000 гривень; франшиза 3 200 гривень; строк дії полісу: з 17 лютого 2024 року по 16 лютого 2025 року. Сторони у справі визнають та підтверджують, що страховик ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 27\~982,42 гривень. Вважаючи такий розмір страхової виплати недостатнім, позивач звернувся до експерта з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № 06/06/24 від 27 червня 2024 року, проведеного судовим експертом Демешком\~В.\~Ю. на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в ДТП 10 квітня 2024 року, станом на 14 червня 2024 року становить 71\~903,89 гривень. Згідно з п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов`язкових видів страхування, що здійснюються в Україні. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV). Відповідно до статті 9 Закону 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відповідно до ст. 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону 1961-IV). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18. Таким чином, у спірних правовідносинах суду належить встановити розмір матеріальної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та перевірити чи не перевищує вона ліміту відповідальності страховика. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд враховує висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № 06/06/24 від 27 червня 2024 року, проведеного судовим експертом Демешком В. Ю., оскільки такий є належним, допустимим та достовірним доказом. Підстав ставити під сумнів правильність висновку експерта за результатами проведення експертизи, у суду немає, оскільки висновок містить вказівку про попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача вказує, що страховик визначив розмір страхової виплати на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку № 4009 від 10 червня 2024 року, що був складений ФОП [PERSON] . Копію вказаного звіту надано суду разом з відзивом на позовну заяву. Суд установив, що звіт ФОП [PERSON] виконано на замовлення ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», та не містить будь-яких застережень щодо відповідальності оцінювача за дачу неправдивих висновків. Також суд ураховує, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не дотримано порядку здійснення страхового відшкодування, оскільки на час прийняття страховиком рішення щодо розміру страхового відшкодування позивач не був ознайомлений з документами, що стали підставою для розрахунку страхової виплати. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страховика покладено обов`язок щодо погодження розміру страхового відшкодування. Таким чином, розмір майнової шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, становить 71\~903,89 гривень. Враховуючи ліміт відповідальності страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219467523 (160 000 гривень), розмір франшизи (3 200 гривень), установлено, що сума страхового відшкодування, яку належить стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] становить 40\~721,47 гривень, видячи з розрахунку: 71\~903,89 27\~982,42 3\~200 = 40\~721,47. Підсумовуючи наведене, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] 40\~721,47 гривень страхового відшкодування (майнової шкоди). Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). Суд установив, що 17 жовтня 2024 року між [PERSON] та Адвокатським бюро «Тетяни Невмержицької» укладено договір про надання правничої допомоги (далі по тексту - Договір). Предметом цього договору є надання адвокатським бюро клієнту правничої допомоги та представництво інтересів клієнта в Корольовському районному суді м. Житомира в справі № 296/7685/24 за позовом [PERSON] до ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. У розділі 2 Договору адвокат та клієнт узгодили порядок здійснення розрахунків між собою. На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та їх вартості стороною позивача надано Акт виконаних робіт від 11 лютого 2025 року, відповідно до якого адвокат Невмержицька Т. О. надала позивачу такі послуги на виконання Договору: ознайомлення з матеріалами справи в суді 1000 гривень; складання позовної заяви та пакету документів 5\~500 гривень; складання заяви про залишення позову в частині вимог без розгляду 500 гривень. Погоджений розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката 7\~000 гривень. Гонорар адвокат в розмірі 5\~000 гривень оплачено клієнтом. Частина гонорару в розмірі 2000 гривень здійснюється протягом п`яти робочих днів на розрахунковий рахунок АБ «Теяни Невмержицької». Копією платіжної інструкції № 2.78568377.1 від 03 грудня 2024 року підтверджується, що [PERSON] сплатив АБ «Тетяни Невмержицької» частину гонорару у розмірі 5 000 гривень, що відповідає умовам Договору. Копією квитанції АТ КБ "Приватбанк" від 11 лютого 2025 року підтверджується, що [PERSON] сплатив АБ «Тетяни Невмержицької» частину гонорару у розмірі 2 000 гривень. Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс [PERSON] є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, співмірними зі складністю справи та обсягом проведеної адвокатом роботою, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Установлено, що позивач, звертаючись до суду з цим позовом, заявив вимогу про стягнення матеріальної шкоди з відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в розмірі 40 721,47 гривень; вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди та франшизи в розмірі 13 200 гривень. Ціна заявленого позову становить 53\~921,47 гривень, а тому вимоги до страхової компанії - це 75,52 % від ціни позову. Таким чином, ураховуючи висновок суду про задоволення вимог позову в частині вимог до страхової компанії, то з відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] слід стягнути 5\~286,40 гривень витрат на професійну правничу допомогу адвоката. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 6 ст. 139 ЦПК України). За замовленням позивача судовим експертом Демешком В. Ю. 27 червня 2024 року підготовлено висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № 06/06/24. На підтвердження понесених витрат на підготовку висновку експерта позивач надав суду копію Договору № 06/06/24 про організацію взаємовідносин при проведенні оцінки майна від 14 червня 2024 року; копію акту виконаних робіт від 27 червня 2024 року; копію платіжної інструкції № 0.0.3703864440.1 від 14 червня 2024 року про оплату послуг експерта на суму 7000 гривень. Вказаними письмовими доказами підтверджується, що позивач поніс витрати на підготовку висновку експерта в розмірі 7 000 гривень. Тож, такі витрати позивача також підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Виходячи з раніше визначеної судом пропорції розподілу судових витрат у цій справи, з відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] слід стягнути 5 286,40 гривень витрат, пов`язаних із підготовкою висновку експерта. Суд, установив, що [PERSON] , звертаючись до суду з цим позовом, сплатив судовий збір в розмірі 1\~229,70 гривень. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору в цій справі становить 1211,20 гривень. Таким чином, з відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] слід стягнути 914,70 гривень судового збору.

Outcome: approved