Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

28.02.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] подана через представника-адвоката Фельського Сергія Леонідовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису №5538 від 03.11.2020 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03.11.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 5538 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі 40 706,64 доларів США. Кредитний договір №175/кф-06 було укладено 07 вересня 2006 року між ЗАТ Акціонерний комерційний\~промислово-інвестиційний\~банк (правонаступник Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційній банк код ЄДРПОУ 00039002) та [PERSON] . 04 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микитою Андрійовичем відкрито виконавче провадження № 63825218 на виконання виконавчого напису № 5538. 11.10.2011 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя винесено рішення по справі № 2-1047/11 за позовом ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 175/КФ-06 від 07.09.2006. Суд вирішив задовольнити позовні вимоги та стягнув з [PERSON] 153344 грн загальної заборгованості. 25.04.2012 відкрито виконавче провадження № 32282319 щодо стягнення з [PERSON] 154 997,44 грн. за виконавчим листом № 2-1047/2011 на користь ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк. 30.10.2013 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження. Так, ПАТ Промінвестбанк було замінено на ТОВ Кредитні Ініціативи. В межах цього провадження було відібрано автомобіль боржника (позивача по справі) та проведено публічні торги з його продажу. Автомобіль Mazda, модель RX-8, 2005 року випуску, боржнику так і не повертався. Позивач зауважив, що маючи на руках рішення суду про стягнення з [PERSON] 153 344 грн. загальної заборгованості, за договором №175/КФ-06 від 07.09.2006, ТОВ Кредитні ініціативи, додатково отримали виконавчий напис нотаріуса про стягнення 1\~163 395,77 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. від 04.12.2020 було відкрито виконавче провадження №63825218 з виконання виконавчого напису №5538 від 03.11.2020. В ході примусового виконання приватним виконавцем (виконавче провадження №63825218 з виконання виконавчого напису №5538 від 03.11.2020) проведено опис та арешт майна боржника - двокімнатна квартира, загальною площею 52.97 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві приватної власності позивачу [PERSON] , [INFO] . В подальшому, майно позивача було передане на реалізацію до Державного підприємства «СЕТАМ» (01001, м. Київ, Стрілецька, буд 4-6) та внесено до системи електронних торгів арештованим майном, лот № 485919. Згідно протоколу про проведені електронні торги №552629 від 06.09.2021 за реєстраційним лотом №491377, сформованого ДП «СЕТАМ» 06.09.2021 вказане майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 52.97 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , було реалізовано та переможцем торгів визначено [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пункту 8 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна від 29.09.2016 року № 2831/5 Акт про проведенні електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках передбачених законодавством. Згідно до Акту про проведені електронні торги від 21.09.2021, виданого приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. майно позивача було реалізовано за 488 563 грн. 60 коп. Тобто, за рахунок продажу квартири [PERSON] на виконання виконавчого напису нотаріуса було вилучено грошові кошти позивача на загальну суму 488 563 грн. 60 коп., грошові кошти, якими фактично заволоділи відповідач у справі, приватний виконавець та ДП «СЕТАМ». Посилався на\~те,\~що виконавчий\~напис №5538\~від 03.11.2020\~був вчинений\~приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. без правових на те підстав, тобто є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно набуття коштів відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі такого виконавчого напису є, також безпідставним, а тому, безпідставно набуті кошти відповідачем на підставі вказаного виконавчого напису в розмірі 410 000, 00 грн. підлягають поверненню позивачу відповідачем, на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані відпала. Крім того, просив стягнути три відсотки річних, інфляційні втрати та судові витрати з відповідача по справі. Представником відповідача від 26.03.2024 надано пояснення по справі, відповідно до яких загалом не заперечувались фактичні обставини справи, щодо видачі виконавчого напису, наявності судового рішення від 07.09.2006 про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором та наявності двох виконавчих проваджень. При цьому вважають, що оскільки позивачем не доведено сплату будь-якої суми заборгованості, не можна вважати спірною ту заборгованість на яку видано виконавчий напис нотаріуса. Зазначали, що автомобіль позивача не переходив до власності ТОВ «Кредитні ініціативи». Додатково зазначили про наявність рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2023 у справі № 331/427/22, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , приватного виконавця Безмагаричного М.А., ДП «СЕТАМ», ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., відмовлено. Зазначене рішення стосувалося того ж виконавчого напису та реалізації на електронних торгах двокімнатної квартири позивача. Далі вказали на те, що наявність виконавчого провадження № 32282319 на підставі виконавчого листа № 2-1047/2011 виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя не було перешкодою для видачі приватним нотаріусом виконавчого напису. Заперечували проти задоволення позову у повному обсязі, а також заперечили щодо розміру витрат на правничу допомогу. Окремо вважали за необхідне залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Відповідно до ухвали суду від 04.03.2024 по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче засідання на 01.04.2024 з повідомленням учасників справи, яке неодноразово було відкладено з різних підстав. 04.03.2024 та 11.03.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. 26.03.2024 від представника відповідача надійшли пояснення по справі. 01.04.2024 надійшло клопотання [PERSON] про залучення її до справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. 01.05.2024 ухвалою суду в якості третьої особи було залучено [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . 01.05.2024 від представника позивача -адвоката Фельського С.Л. надійшло заперечення на клопотання про закриття провадження по справі. 14.08.2024 від представника позивача-адвоката Фельського С.Л. надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме щодо застосування наслідків визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню шляхом стягнення з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь [PERSON] безпідставно набутих коштів за виконавчим написом нотаріуса № 5538 від 03.11.2020. 14.08.2024 ухвалою суду клопотання про збільшення позовних вимог задоволено та заява прийнята до розгляду. 05.09.2024 ухвалою суду в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 вересня 2024 року об 11 год. 00 хв. В подальшому розгляд справи декілька разів відкладався з різних причин. 24.09.2024 надійшли додатково пояснення від представника відповідача, в яких останній повністю заперечив щодо позовних вимог. У судове засідання 18.02.2025 не з`явились треті особи, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, заяв чи клопотань про відкладення не надали. Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у поясненнях по суті справи долучених до матеріалів. Представник третьої особи залишив розгляд справи на розсуд суду, але підтримав доводи представника позивача, зауваживши, що наявність судового рішення про стягнення меншої заборгованості за кредитним договором унеможливлює отримання виконавчого напису за тим самим кредитним договором, тим більше у більшому розмірі. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що 07 вересня 2006 року між Закритим Акціонерним товариством Акціонерний комерційний\~промислово-інвестиційний\~банк (правонаступник Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційній банк код ЄДРПОУ 00039002) та [PERSON] було укладено Кредитний договір №175/кф-06. 11.10.2011 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя винесено рішення по справі № 2-1047/11 за позовом ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 175/КФ-06 від 07.09.2006 року. Суд вирішив задовольнити позовні вимоги та стягнув 153344 грн загальної заборгованості. За текстом рішення заборгованість складалась з заборгованості за кредитом - 14 500,00 доларів США; заборгованість за відсотками - 3 325,21 доларів США; пеня за прострочення тілу кредиту та процентів - 1 537,14 доларів США. Тобто, кредитор реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитом. 25.04.2012 відкрито виконавче провадження № 32282319 щодо стягнення з [PERSON] 154 997,44 грн за виконавчим листом № 2-1047/2011, виданим Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 12.12.2011, на користь ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк. 30.10.2013 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження. Так, ПАТ Промінвестбанк було замінено на ТОВ Кредитні Ініціативи. В межах цього провадження було проведено публічні торги щодо продажу заставного майна - автомобіля боржника (позивача по справі) та проведено публічні торги з його продажу. З долучених скріншотів сторінок СЕТАМ вбачається, що торги з реалізації автомобілю Mazda, модель RX-8, 2005 року випуску не відбулись, дата проведення аукціону 16.10.2014. Тобто з огляду на зазначену дату, торги відбувалися вже після заміни стягувача у виконавчому провадженні ВП № 32282319 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1047/2011, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 12.12.2011. Місцезнаходження автомобіля зазначено за адресою: вул. Авраменка, буд. 2, м. Запоріжжя, що не є адресою місця проживання боржника, яка зазначена як: [ADDRESS] . Але судом не встановлено, що далі відбулось з автомобілем, оскільки жодна зі сторін спору не надала відповідних доказів. Відтак суд не може стверджувати, що відповідач довів свої заперечення щодо повернення автомобіля [PERSON] 03.11.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 5538 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі 40 706,64 доларів США на день вчинення напису згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,58 становить: 1163 395,77 грн., яка виникла по кредитному договору № 175/КФ-06 від 07.09.2006 та 1500,00 грн. витрат на вчинення самого напису. Заборгованість складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 14 500,00 доларів США; - прострочена заборгованість за відсотками - 25 997,86 доларів США; пеня за прострочення тілу кредиту та процентів - 0,00 доларів США; строкова заборгованість за відсотками та комісією 208,78 доларів США. Таким чином, порівнявши заборгованість стягнену за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2011 та за виконавчим написом нотаріуса суд встановив, що прострочена заборгованість за кредитом є ідентичною, але заборгованість за відсотками значно відрізняється, що вказує на нарахування відсотків після ухвалення судового рішення. 04 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області, Безмагоричних Микитою Андрійовичем, відкрито виконавче провадження № 63825218 на виконання виконавчого напису № 5538 виданого 03.11.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" за кредитним договором №175/КФ-06 від 07.09.2006 у розмірі 1 163 395,77 грн. Тобто, за наявності рішення суду про стягнення з [PERSON] 153 344 грн. загальної заборгованості, за договором №175/КФ-06 від 07.09.2006, та відкрите виконавче провадження № 32282319 з примусового виконання рішення суду, ТОВ Кредитні ініціативи, додатково отримавши виконавчий напис нотаріуса про стягнення 1\~163 395,77 грн. за тим самим договором, звернулось із заявою про відкриття ще одного виконавчого провадження №63825218 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. В ході примусового виконання приватним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника, зокрема двокімнатної квартири, загальною площею 52.97 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві приватної власності позивачу [PERSON] , [INFO] . В подальшому, майно позивача було передане на реалізацію до Державного підприємства «СЕТАМ» (01001, м. Київ, Стрілецька, буд 4-6) та внесено до системи електронних торгів арештованим майном, лот № 485919. Згідно протоколу про проведені електронні торги №552629 від 06.09.2021 за реєстраційним лотом №491377, сформованого ДП «СЕТАМ» 06.09.2021 вказане майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 52.97 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , було реалізовано та переможцем торгів визначено [PERSON] , [INFO] . Згідно до Акту про проведені електронні торги від 21.09.2021, виданого приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. майно позивача було реалізовано за 488 563 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України Про нотаріат та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України Про нотаріат). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України Про нотаріат та главі 16 розділу II Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України Про нотаріат визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19) зазначено, що "вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172". У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису". У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 (провадження № 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18). Так, 11 жовтня 2011 року у справі № 2-1047/11 Жовтневий районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, яким стягнув з [PERSON] на користь ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк заборгованість за кредитним договором від 07.09.2006 року № 175/КФ-06 у розмірі 153 344 грн. 03.11.2020 приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинив виконавчий напис № 5538 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі 40 706,64 доларів США на день вчинення напису згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,58 становить: 1163 395,77 грн. яка виникла по кредитному договору № 175/КФ-06 від 07.09.2006 року та 1500,00 грн. за вчинення самого виконавчого напису. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Тобто, звернувшись у 2011 році з позовом про стягнення з позичальника усієї заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання, а тому нарахування процентів після цієї дати є безпідставним, однак відповідно до наданого банком нотаріусу розрахунку, проценти нараховувались після 2011 року і нотаріусом запропоновано звернути стягнення в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами у більшому розмірі. Крім того, нотаріусом залишено поза увагою сплин строків позовної давності, який також має враховуватись під час винесення виконавчого напису. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином як у безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення за виконавчим написом, так і у самому розмірі такої заборгованості. З огляду на викладене, наявні підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 лютого 2023 року (справа № 947/10174/21, провадження № 61-11444св22). Щодо позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів, необхідно зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 16\~січня 2019\~року у\~справі №753/15556/15-ц зазначено, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18: «Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього». У свою\~чергу,\~в постанові\~Верховного Суду\~від 08\~вересня 2021\~року у\~справі №201/6498/20 зазначено, що набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норма глави 83 ЦК України, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно (грошові кошти). Позивач має право на ефективний захист в суді, що полягає у можливості максимально ефективно захистити ним своє порушене право через суд за допомогою однієї позовної заяви та не потребуватиме повторних звернень. Згідно Постанови Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі № 200/3452/17 - справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Таким чином, оскільки судом встановлено, що виконавчий напис №5538 від 03.11.2020 є таким, що не підлягає виконанню, та був вчинений без відповідних правових підстав, набуття коштів відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі такого виконавчого напису є, також, безпідставним, а тому, безпідставно набуті кошти відповідачем на підставі вказаного виконавчого напису в розмірі 410 000, 00 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава на якій вони були отримані відпала. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17, викладала висновки щодо питання застосування положень ст. 625 ЦУ України в разі порушення позадоговірного зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 цього Кодексу. Так, Велика Палата Верховного Суду з урахуванням положень статті 536 та частини 2 статті 1214 Цивільного кодексу України зазначила, що термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях: перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Погодившись із висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01.06.2016 у справі №910/22034/15, що стаття 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України. У постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відступлення, зокрема, від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 02.03.2016 у справі №6-2491цс15, що частина 5 статті 11 Цивільного кодексу України не дає підстав для застосування положень статті 625 цього Кодексу в разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. У постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) Велика Палата Верховного Суду, застосовуючи положення статті 1212 та частини другої статті 625 ЦК України погодилася з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 (провадження № 3-295гс16), про те, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань та зазначила, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Вказані висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у справі № 760/6938/16-ц (провадження № 61-14859св20) від 05 квітня 2021 року. Таким чином, дія статті 625 ЦК України поширюється на усі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України, та, з урахуванням цього, наявні правові підстави для стягнення із відповідача на користь позивача трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Отже, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 35 598,74 грн. та інфляційних втрат в розмірі 171 877,36 грн за період з 21.09.2021 по 11.08.2024 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Витрати\~на правничу\~допомогу є\~складовою судових\~витрат\~і розподіляються за певними правилами. Вимоги щодо їх стягнення на користь позивача не є позовними вимогами. Вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу не можуть бути задоволенні, оскільки в супереч вимогам процесуального закону щодо доведення перед судом тих обставин на які посилається сторона, до матеріалів справи не долучено жодного доказу, на підтвердження понесення таких витрат. Щодо витрат на сплату судового збору, до матеріалів справи долучено квитанцію про сплату 6 174,76 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved