Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

06 лютого 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про виділ частки із спільної часткової власності в окрему одиницю та визнання права власності на частину домоволодіння в натурі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті якого залишилося спадкове майно, житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишив заповіт, в якому заповідав своє майно двом синам в розмірах 1/2 для кожного. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа у державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори Кременчуцького району Полтавської області, де спадкоємцями по заповіту є його сини [PERSON] та [PERSON] . Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] є власником 1/2 житлового будинку в [ADDRESS] . Інша 1/2 частка належить його братові [PERSON] . Згідно рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05.06.2024 [PERSON] виділив належну йому 1/2 частку вказаного житлового будинку в окрему одиницю та припинив спільну часткову власність за адресою: [ADDRESS] . Позивач замовив та отримав технічний паспорт на фактично належну йому частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Проте зареєструвати право власності на вказане майно як окремий об`єкт нерухомого майна не має можливості, оскільки відсутня правова підстава. Таким чином, фактично за [PERSON] залишилось у користуванні: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а3», ганок літ. «а3г», загальною площею 47.1 кв. м., житловою площею 22.8 кв. м., погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», сарай літ. «ж», вигрібна яма літ. «І», 1/2 частина огорожі літ. «№1», ворота літ. «№2», огорожа «№4». Рішенням №6 від 06.11.2024 Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області новоствореному домоволодінню [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] . Іншим чином, як через рішення суду не можливо припинити право спільної часткової власності на домоволодіння та виділити його в самостійний об`єкт нерухомості. Посилаючись на викладене, позивач просив суд виділити йому в натурі 1/2 ідеальної частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] в самостійний об`єкт нерухомого майна (окрему одиницю із правовим режимом користування 1/1 частини), а саме житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а3», ганок літ. «а3г», загальною площею 47.1 кв. м., житловою площею 22.8 кв. м., погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», сарай літ. «ж», вигрібна яма літ. «І», 1/2 частина огорожі літ. «№1», ворота літ. «№2», огорожа «№4» та припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [INFO] , уродженця селище Градизьк Кременчуцького району, Полтавської області, рнокпп: [NUMBER] на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, звернувшись із заявами позивач про підтримання позову, представник відповідача при винесенні рішення покладався на розсуд суду й розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НРЕ 739616 від 28 липня 2021 року [PERSON] належить частка житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] ( а.с.6). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 268066074 від 29.07.2021 за [PERSON] зареєстрована 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 7). Відповідно до\~технічного паспорту,\~житловий будинок\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~має наступні\~технічні характеристики: квартира [ADDRESS] всього загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 22,8 кв.м, допоміжною площею 7,5 кв.м, літніх неопалюваних приміщень 16,4 кв.м., передпокій 1 площею - 7,5 кв.м. допоміжною площею 7,5 кв. м., кімната 2 площею - 16,7 кв.м., житловою площею - 16,7 кв. м., кімната 3 площею 6,1 кв.м. житловою площею 6,1 кв. м., веранда І площею - 6,0 кв.м. літніх неопалюваних приміщень площею 6,0 кв. м., кухня ІІ - площею 104 кв. м. літніх неопалюваних приміщень площею - 10,4 кв. м; квартира [ADDRESS] всього загальною\~площею 47,2\~кв.м,\~житловою площею\~22,5\~кв.м,\~допоміжною площею\~7,5\~кв.м,\~літніх неопалюваних\~приміщень 17,2\~кв.м.,\~передпокій 1\~площею -\~7,5\~кв.м.\~допоміжною площею\~ 7,5\~кв.\~м.,\~кімната 2\~площею \~5,8\~кв.\~м.,\~ житловою\~площею \~5,8\~кв.\~м.,\~ кімната\~3\~площею \~16,7\~кв.м.\~житловою площею\~ 16,7\~кв.\~м.,\~ веранда\~ІІІ площею\~ 7,1\~кв.м.,\~літніх неопалюваних\~приміщень площею\~ 7,1\~кв.\~м.,\~ кухня\~ІV\~-\~площею 8,1\~кв.\~м.,\~літніх неопалюваних\~приміщень площею\~ 8.1\~кв.\~м.,\~санвузол V\~площею 2,0\~кв.\~м.,\~літніх неопалюваних\~приміщень площею\~ 2,0\~кв.\~м (а.с. 8-13). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року [PERSON] , [INFO] , рнокпп: [NUMBER] виділено в натурі 1/2 частки із житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що є у спільній частковій власності та визнано за ним право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна (окрему одиницю), згідно з висновком експерта М.В. Маківського № 37-24, відповідно до варіанту розподілу житлового будинку згідно фактичного користування (на плані будинку заштриховано червоним кольором (додаток № 1 до висновку експерта № 37-24)), а саме: в житловому будинку літ. «А»: № по плану «1-2» кухня площею 7,5 м.кв., № по плану «1-3» кімната площею 16,7 м.кв., № по плану «1-4» кімната площею 6,1 м.кв., всього 30,3 м.кв.; в прибудові літ. «а»: № по плану «ІІ» кухня площею 10,4 м.кв., всього 10,4 м.кв.; по надвірним господарським будівлям та спорудам: літера по плану «а2» веранда, літера по плану «а2г» ганок, літера по плану «Д» гараж, літера по плану «№1» частина огорожі, літера по плану «№3» ворота, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Припинено право спільної часткової власності [PERSON] , [INFO] , рнокпп: [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , рнокпп: [NUMBER] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14,15). Рішенням №6 від 06.11.2024 Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області новоствореному домоволодінню [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно до технічного паспорту, за адресою: [ADDRESS] ., належна [PERSON] частина домоволодіння має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а3», ганок літ. «а3г», загальною площею 47.1 кв. м., житловою площею 22.8 кв. м., погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», сарай літ. «ж», вигрібна яма літ. «І», 1/2 частина огорожі літ. «№1», ворота літ. «№2», огорожа «№4» (16-19). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за волею, незалежно від волі інших осіб. Із змісту\~ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Правом володіння є юридично забезпечена можливість власника мати майно у своєму безпосередньому фізичному чи юридичному віданні, у сфері свого господарського чи іншого впливу. Правом користування є юридично забезпечена можливість власника здобувати від майна, що йому належить корисні властивості для задоволення своїх особистих майнових потреб. Правом розпорядження є юридично закріплена можливість власника самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна, шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану призначення, тощо. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Відповідно до\~ст.\~358\~ЦК України, право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За таких обставин, оскільки між нами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статей 364,367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13. Крім того, суд враховує роз`яснення, що містяться у пункті 6постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", згідно з яким при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками права спільної часткової власності на нього припиняється. На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved