Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін [PERSON] (позивачка) подала на розгляд суду позовну заяву до Лопатинської селищної ради Шептицького району Львівської області (відповідача), у якій просить: встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , Державного акту серії ІІІ-ЛВ №081795 виданого 24.01.2001 Радехівською районною радою народних депутатів; встановити факт, що має юридичне значення, що [PERSON] , яка [INFO] померла, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Козинською сільською радою Радивилівського району Рівненської області 21.01.2007, є матір`ю [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,4591 га, яка складається із земельних ділянок площею 1,3767 га за кадастровим номером 4623983000:07:000:1256 та площею 0,0824 га за кадастровим номером 4623983000:07:000:1257 в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, зокрема, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається зокрема із земельної ділянки загальною площею 1,4591 га, яка належала їй згідно державного акту серії ІІІ-ЛВ №081795 виданим 24.01.2001 на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23.06.2000, яка включає земельні ділянки площею 1,3767 га за кадастровим номером 4623983000:07:000:1256 та площею 0,0824 га за кадастровим номером 4623983000:07:000:1257. [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з останньою на день смерті проживала її дочка [PERSON] . Після смерті матері, [PERSON] , позивачка вступила в спадщину та маючи намір оформити свої права на спадкове майно після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено позивачці, оскільки державний акт та свідоцтво про смерть містили відмінності в імені спадкодавця. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви та клопотання учасників справи 31.12.2024 на розгляд суду надійшла заява, подана представником позивачки [PERSON] , у якій останній просить суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відносно прийняття заочного рішення не заперечує (а.с.40). 20.01.2025 на розгляд суду надійшла заява, подана представником відповідача [PERSON] , у якій останній просить суд розглянути справу без участі представника Лопатинської селищної ради Шептицького району\~Львівської області та прийняти рішення, що відповідатиме вимогам чинного законодавства(а.с.42-44). Процесуальні дії суду у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 30.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до відкритого підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.36-37). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 21.01.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті(а.с.45). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №12 від 28.01.1959, вбачається, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №4 від 28.01.1984 встановлено, що між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] »(а.с. 10). Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №3, від 27.01.2007 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у с. Козин Радивилівського р-ну Рівненської обл.(а.с.11). Згідно копії довідки №424 від 09.08.2024, виданої старостою Миколаївського старостинського округу Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживала її дочка [PERSON] (а.с.12). Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ №081795 від 24.01.2001, виданого на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 23.06.2000 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12737 вбачається, що [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 1,4591 гектарів розташована на території Миколаївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.16). Згідно із копій Витягів з Державного земельного кадастру на земельну ділянку № НВ-2100332082024 від 22.07.2024 та № НВ-0500689962024 від 18.07.2024 вбачається, що земельні ділянки за кадастровим номером 4623983000:07:000:1257 та за кадастровим номером 4623983000:07:000:1256 розташовані за адресою: Львівська область, Радехівський район, Миколаївська сільська рада та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.17-18) Згідно із копією інформації із книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю(пай) на території Миколаївської с. ради № 12737 від 24.11.2001 вбачається, що [PERSON] видано державний акт серії ІІІ-ЛВ № 081795 на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради(а.с.19). Копією Рішення та додатком до рішення Радехівської районної ради Львівської області ХІI сесії ІІІ демократичного скликання від 23.06.2000 «Про затвердження проекту по передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці Миколаївської сільської ради» підтверджується, що [PERSON] виділено земельну ділянку площею 1,4591 га (а.с.20,21-22). Згідно із копією Витягу про реєстрації у Спадковому реєстрі №78882206 від 24.10.2024, встановлено, що Радехівською державною нотаріальною канторою Львівської області заведена спадкова справа №182/2024 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.13). Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Медведюк Зої Степанівни про відмову у вчиненні нотаріальних дій №478/02-14 від 21.11.2024 вбачається, що остання відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] , у зв`язку із розбіжностями у документах(а.с.14). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Сімейного кодексу України (далі СК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту. Водночас, нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім цього, судом застосовано норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених правових норм, суд враховує роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі постанова Пленуму ВСУ). Так, в пункті 1 постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 12 постанови Пленуму ВСУ при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] регулюються нормами ЦК України. Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Приписами частини 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони у цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Встановлені судом обставини, підтверджують що дійсно існують розбіжності у державному акті, який підтверджує право власності спадкодавиці з іншими правовстановлюючими документами, зокрема, в імені спадкодавиці, що зазначено в державному акті на право приватної власності на землю та у свідоцтві про народження дочки [PERSON] вказано " [PERSON] ", однак у свідоцтві про смерть, вказано " [PERSON] ". При цьому, інші дані, зокрема щодо місця її проживання, анкетних даних про народження, повністю співпадають. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] (позивачки) і саме їй належало право на земельну ділянку 1,4591 га, яка складається з земельних ділянок площею 1,3767 га за кадастровим номером 4623983000:07:000:1256 та площею 0,0824 га за кадастровим номером 4623983000:07:000:1257, що підтверджується виданим на її ім`я Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №081795. Крім цього, судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживала [PERSON] . Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність фактів родинних відносин та спільного поживання між позивачкою та [PERSON] і належності [PERSON] , яка померла [INFO] , правовстановлюючого документа Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №081795, виданого на ім`я [PERSON] . Встановлення зазначених фактів породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в одержанні нею у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну ділянку у порядку спадкування) не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість та підставність заявлених вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1223, 1225, 1268, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved