Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.09.2000 року Палацом урочистих подій Олександрійської міської ради Кіровоградської області, актовий запис №336. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 вересня 2000 року між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , 02.1 [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, а відтак суперечить інтересам позивача. Позивач та його представник, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Ісмайлова А.В. подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у відсутність позивача та його представника. Відповідач, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що дійсно між сторонами припинені подружні відносини, а тому вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Також просила визначити місце проживання їх малолітньої доньки з відповідачем. Крім того, подала клопотання, в якому просила розглядати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд доходить таких висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2000 року Палацом урочистих подій Олександрійської міської ради Кіровоградської області, актовий запис №336. Вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Отже, позов підлягає задоволенню. Щодо визначення місця проживання дитини, про яке у відзиві просила відповідач, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки, позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини, відповідно до вимог ЦПК України, не пред`являлися, то суд позбавлений можливості вирішити таке питання. В той же час, у випадку наявності спору щодо місця проживання дитини, жодна зі сторін, в тому числі і відповідач, не позбавлені можливості звернутися в суд з відповідним позовом на підставі СК України, в порядку передбаченому ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір, від сплати якого позивач звільнений на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій, слід стягнути в дохід держави з відповідача. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved