Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

У липні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) до [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , в якій позивач просить розірвати між ним та відповідачкою шлюб, який зареєстрований 09 серпня 2003 року виконавчим комітетом Комунарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, актовий запис № 10. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2024 року матеріали вказаної позовної заяви передано на розгляд судді Левицької Т.В. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб 09 серпня 2003 рокуу виконавчому комітеті Комунарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 10. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , а [INFO] народився другий син - [PERSON] . Позивач в позовній заяві зазначив, що сімейні відносини з відповідачкою погіршились, вони втратили почуття любові один до одного, мають різні погляди на життя та сімейні відносини, як наслідок не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, просив розірвати укладений шлюб між ним та відповідачкою. Зазначив, що з квітня 2023 року між ним та відповідачкою припинені шлюбні відносини, проживає з іншою жінкою трохи менше двох років, діти проживають разом з відповідачкою. Спільного майна з відповідачкою він не має. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] підтримала позовну заяву, зазначивши, що намагалася примиритися з чоловіком, проте приблизно з квітня 2023 року між нею та позивачем припинені шлюбні відносини, її чоловік [PERSON] проживає з іншою жінкою трохи менше двох років. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2003 року. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . [INFO] народився другий син - [PERSON] . Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин з квітня 2023 року, позивач проживає з іншою жінкою трохи менше двох років, тому примирення між сторонами і збереження шлюбу на теперішній час є неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя, зокрема, має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дітей, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved