Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] . У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.03.2024 №712/13256/23 визнано спадщину відумерлою та передано кімнату [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади міста Черкаси. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №882 від 18.06.2024 зазначену квартиру надано в оренду [PERSON] , 1984 року народження, строком на один рік на склад сім`ї три особи (вона, дочка [PERSON] , 2011 року народження, син [PERSON] , 2020 року народження). Однак, у вказаній квартирі станом на 06.08.2024 зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідною комісією департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради 05.09.2024 було складено акт про фактичне не проживання протягом тривалого часу (понад 2 роки) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] . На підставі зазначеного, позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 11 лютого 2025 року. 11 лютого 2025 року судове засідання відкладено до 03 березня 2025 року за клопотанням представника позивача та у зв`язку з неявкою відповідачів. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення, розгляду справи без їхньої участі не надали, відзив на позовну заяву не пред`явили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.03.2024 №712/13256/23 визнано спадщину відумерлою та передано кімнату [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади міста Черкаси Черкаської міської ради. Пунктом 2 Рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради №882 від 18.06.2024 надано [PERSON] , 1984 року народження, в оренду кімнату №31 жилою площею 18 кв.м. по [ADDRESS] , строком на один рік на склад сім`ї три особи (вона, дочка [PERSON] , 2011 року народження, син [PERSON] , 2020 року народження). Указане також підтверджується договором оренди комунального житла від 27.06.2024. Як вбачається з відповіді Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 07.08.2024 №4422-05-05/03.1-07, за адресою: [ADDRESS] , станом на 06.08.2024 зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №973777 від 19.12.2024 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10.10.2016. З відповідей Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 26.12.2024, наданих на запит суду, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , з 14.09.2016, [PERSON] , [INFO] , з 29.09.2016. Актом від 05.09.2024 підтверджено факт не проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , протягом тривалого часу (понад два роки). Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно зі ст.ст. 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , протягом тривалого часу фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає доведеним, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , понад 6 місяців не проживають за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні. Таким чином позовні вимоги Черкаської міської ради про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні з позовною заявою до суду, у сумі 3\~028,00 грн. по 1\~009,33 грн. з кожного.

Outcome: approved