Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

20.01.2025 року позивач звернулась до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з вищевказаною позовною заявою. В позовній заяві позивач просить визнати за нею - [PERSON] право власності на 2/4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 68,62 кв.м., житловою прощею - 45,70 кв.м. Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,62 кв.м., житловою прощею 45,70 кв.м. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Хортицькою районною адміністрацією 14.06.1999 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була приватизована та зареєстрована на праві спільної сумісної власності за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, що належала [PERSON] за заповітом успадкував [PERSON] . 24.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] передав безоплатно, а [PERSON] прийняла у власність як дарунок 1/4 частку спірної квартири. На підставі вказаного договору дарування - 24.07.2014 року [PERSON] зареєструвала своє право власності на 1/4 частки спірної квартири. [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до заповіту [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] 01.10.2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О. було винесено постанову №207/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спірної квартири, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спірну квартиру. 18.10.2024 року сторони звернулися до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради із заявою про реєстрацію права власності на спірну квартиру. Відповідно до інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №371895715 від 28.03.2024 року, спірна квартира належить: - [PERSON] на праві спільної сумісної власності; - [PERSON] на праві спільної сумісної власності; - [PERSON] 1/4 частки на праві спільної часткової власності. У зв`язку з розбіжностями у виді власності на спірну квартиру, з метою усунення цих розбіжностей у праві власності на спірну квартиру та визнання права власності на частку спірної квартири в порядку спадкування за законом, позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Хортицьккого районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2025 року відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Відзиву від відповідачів до суду не надходило. 20.02.2024 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON] про визнання позовних вимог в повному обсязі. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог, ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні, повернення 50% судового збору сплаченого за подання позовної заяви до суду та розгляд справи за її вісутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день та місце судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Частиною 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохопленням заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Хортицькою районною адміністрацією 14.06.1999 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була приватизована та зареєстровано право спільної сумісної власності за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видного Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 29.08.2008 року, актовий запис №7840. Частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, що належала [PERSON] за заповітом успадкував [PERSON] . 24.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О., відповідно до якого [PERSON] передав безоплатно, а [PERSON] прийняла у власність як дарунок 1/4 частку спірної квартири. На підставі вказаного договору дарування - 24.07.2014 року [PERSON] зареєструвала своє право власності на 1/4 частки спірної квартири. [INFO] [PERSON] померла, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 07.05.2022 року, актовий запис №1150. Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Абрамовим М.О. 16.07.2015 року, [PERSON] заповіла все належне їй майно позивачу [PERSON] 01.10.2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О. було винесено постанову №207/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру, у зв`язку з тим, що не надані документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії. 18.10.2024 року сторони звернулися до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради із заявою про реєстрацію права власності на спірну квартиру. Відповідно до інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №371895715 від 28.03.2024 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить: - [PERSON] на праві спільної сумісної власності; - [PERSON] на праві спільної сумісної власності; - [PERSON] 1/4 частки на праві спільної часткової власності. Вказані розбіжності у праві власності на спірну квартиру перешкоджають позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю, а тому визнання права власності на частку спірної квартири за позивачем є належним способом захисту своїх прав. Дослідивши матеріали справи, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] повністю підлягають задоволенню. Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 3365,08 грн. У зв`язку з тим, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи, 50% судового збору, що дорівнює - 1682,54 грн. (3365,08 грн./ 2 = 1682,54 грн.), слід повернути позивачу з державного бюджету. Позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, у зв`язку з цим суд,

Outcome: approved