Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

26 грудня 2024 року Комунальне підприємство «Деснянське» Чернігівської міської ради звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 40478 грн. 88 коп. Позов обґрунтовано тим, що Комунальне підприємство «Деснянське» Чернігівської міської ради, відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про призначення управителя багатоквартирного будинку» від 15 лютого 2019 року № 58, є управителем 427 багатоквартирних будинків в м. Чернігові. 20 лютого 2019 року було укладено Договір № 2/370 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] . Відповідно до пунктів 1, 2, 3 зазначеного договору управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначалися у додатку № 1 до договору, що є невід`ємною його частиною. У зв`язку з тим, що підприємство на час укладення договору № 2/370 від 20.02.2019 не володіло інформацією про власника нежитлових приміщень площею 149,7 кв.м. житлового будинку [ADDRESS] , то відповідна інформація не була включена до додатку № 1 до договору. Після отримання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, про те що власником нежитлових приміщень площею 149,7 кв. м. в житловому будинку [ADDRESS] є [PERSON] , підприємством була укладена додаткова угода № 2 від 31.01.2023 року до договору № 2/370 від 20.02.2019, якою Додаток № 1 до договору був викладений у новій редакції. Таким чином, відповідач зобов`язана оплачувати управителеві надану послугу з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором. Проте, відповідач свої зобов`язання систематично не виконує, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість за надані послуги підприємства в загальній сумі 40487 грн. 88 коп., а саме: 15292 грн. 53 коп. за період 01.03.2019 по 30.11.2024; 15261 грн. 66 коп. за період 01.03.2019 по 30.11.2024; 9924 грн. 69 коп. за період 01.07.2021 по 30.11.2024, яку остання у добровільному порядку не погашає, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06\~січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги задовольнити частково на суму 22440 грн. 55 коп., посилаючись, зокрема, на те, що на момент укладення договору № 2/370 від 20.02.2019 відповідач не володіла нежитловим приміщенням № 20 в будинку [ADDRESS] , а власником даного приміщення до 07.07.2021 був ФОП [PERSON] . Отже обов`язок з оплати послуг, наданих позивачем щодо нежитлового приміщення № 20 в будинку [ADDRESS] виник у відповідача лише з 01.02.2023 (з часу уточнення списку співвласників), а тому сума заборгованості, що підлягає стягненню за це приміщення становить 5368 грн. 87 коп. за період з 01.02.2023 по 30.11.2024. Заборгованість за надані послуги, нарахована починаючи з 01.03.2019, виходить за межі строку позовної давності. Крім того, представник відповідача зазначає, що 30.10.2018 [PERSON] направила на адресу позивача заяву, в якій зазначила, що у зв`язку з недоцільністю продовження надання послуг з утримання нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] (магазин «ДМ-Світ годинників») та невиконанню організацією позивача належних послуг по утриманню нежитлового приміщення, вона відмовляється від продовження дії цього договору з 01.11.2018. Окрім того, за її заявою було скасовано судовий наказ Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2021 року про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період 01.03.2019 по 01.12.2021 у сумі 6739 грн. 23 коп., а також судовий наказ Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2022 року про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.03.2019 по 01.12.2021 у сумі 6725 грн. 82 коп. 13.02.2025 представник позивача подав письмові пояснення, в якому підтримав вимоги позовної заяви, а також зазначив, що 20 лютого 2019 року було укладено Договір № 2/370 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] . На дату укладення договору відповідач дійсно була власником двох нежитлових приміщень (№ 22, 23) загальною площею 99.10 кв. метри. 07.07.2021 відповідачем було придбано нежитлове приміщення загальною площею 50,6 кв. метри в багатоквартирному будинку [ADDRESS] . Зазначене нежитлове приміщення відповідач придбала у ФОП [PERSON] . Відповідачем було порушено частину 6 договору № 2/370 від 20.02.2019 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком в частині інформування управителя про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомості), що і стало причиною внесення змін до додатку № 1 до договору в січні 2023 року, оскільки позивач до цього часу не мав відомостей про зміну власника нежитлового приміщення. Обов`язок відповідача брати участь в утриманні спільного майна багатоквартирного будинку, шляхом оплати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком виник у зв`язку з наявністю права власності на нежитлове приміщення в будинку [ADDRESS] та починає свій перебіг 07.07.2021. Окрім того, одностороння відмова відповідача у 2018 році від виконання обов`язків за договором № 409-н про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не спростовує обов`язку відповідача належним чином виконувати обов`язки за діючим договором № 2/370 від 20.02.2019. Щодо позовної давності представник позивача зазначає, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема пунктом 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначенні статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи, що позов до суду подано у грудні 2024 року, а заборгованість за надані позивачем послуги виникла з 01.03.2019, представник позивача вважає, що строки позовної давності продовжені законом до моменту їх спливу, а тому відсутні підстави для застосування судом наслідків спливу строків позовної давності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, її представники позовні вимоги визнали частково з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про призначення управителя багатоквартирного будинку» від 15 лютого 2019 року № 58 комунальне підприємство «Деснянське» Чернігівської міської ради призначено управителем 427 багатоквартирних будинків (а.с. 10-15). 20 лютого 2019 року було укладено Договір № 2/370 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] (а.с. 16-19). [PERSON] на праві приватної власності належать нежитлові приміщення в багатоквартирному будинку [ADDRESS] , а саме: нежитлове приміщення площею 49,5 кв.м (№ 22) з 25.11.2016; нежитлове приміщення площею 49,6 кв.м (№23) з 25.11.2016 та нежитлове приміщення площею 50,6 кв.м (№20) з 07.07.2021, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 30-32). Згідно пунктів 1, 2, 3 зазначеного договору управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначаються у додатку № 1 до договору, що є невід`ємною його частиною. Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Пунктом 6 договору передбачено, що кожний співвласник зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором, у свою чергу, управитель має право вимагати від співвласників оплату наданої послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором, вести претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надану послугу з управління в порядку і строки, встановлені законом та або договором. Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно додатку до Договору (кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території), ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] з 01.03.2019 року для власників нежитлових приміщень становить 3,9793 грн. за 1 кв.м. Згідно додаткової угоди № 1 від 25.05.2021 до Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 2/370 від 20.02.2019 року ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] з 01.06.2021 року для власників нежитлових приміщень становить 4,7387 грн. за 1 кв. метр. Згідно нового кошторису витрат до договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 2/370 від 20.02.2019 року ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] з 04.11.2024 року для власників нежитлових приміщень становить 6,7966 грн. за 1 кв. метр. Відповідач, в порушення умов договору, свої обов`язки систематично не виконує, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість в загальній сумі 40478 грн. 88 коп., а саме: 15292 грн. 53 коп. за період 01.03.2019 по 30.11.2024 за приміщення № 23; 15261 грн. 66 коп. за період 01.03.2019 по 30.11.2024 за приміщення № 22; 9924 грн. 69 коп. за період 01.07.2021 по 30.11.2024 за приміщення № 20. Зазначена заборгованість підтверджується розрахунком плати та нарахування послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою [ADDRESS] на нежитлове приміщення власника [PERSON] (а.с. 36-38). Згідно з довідкою Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради від 23.12.2024 року № 02-481 убачається, що заборгованість [PERSON] за послугу з управління багатоквартирним будинком (будинок [ADDRESS] , три нежитлових приміщення, загальною площею 149,7 кв. метри) за період з 01.03.2019 по 30.11.2024 становить 40478 грн. 88 коп.; претензій щодо ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком від [PERSON] не надходило; за період з 01.03.2019 по 30.11.2024 зауважень, скарг від співвласників будинку [ADDRESS] щодо виконання кошторису до підприємства не надходило (а.с. 39). Підтвердженням надання послуг співвласникам будинку є звіти про виконання кошторису витрат на управління будинку за період з 2019 року по жовтень 2024 рік, та відсутності зауважень від співвласників, щодо його виконання (а.с. 40-45). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2022 року у справі № 750/14819/21 було задоволено заяву [PERSON] про скасування судового наказу; скасовано судовий наказ Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.03.2019 по 01.12.2021 в сумі 6739 грн. 23 коп. (а.с. 46). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2022 року у справі № 750/14820/21 було задоволено заяву [PERSON] про скасування судового наказу; скасовано судовий наказ Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2022 року про стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.03.2019 по 01.12.2021 в сумі 6725 грн. 82 коп. (а.с. 47). Згідно частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Частиною третьою статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Відповідно до частини 6 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до положень частини 4 статті 319 ЦК України, власність зобов`язує. За правилами частини 1 статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Доводи представників відповідача про відсутність зобов`язання відповідача перед позивачем через не укладення нею договору із надавачем послуг з управління багатоквартирним будинком, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до частини 3 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Позивачем надавалися послуги з управління багатоквартирним будинком, проте відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг належним чином та в повному обсязі не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 40478 грн. 88 коп. Відповідачем вказаного розрахунку не спростовано. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом . Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи, що відповідач не здійснювала оплату наданих позивачем послуг, суд знаходить підстави для стягнення з неї заборгованості за надані позивачем послуги, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо застосування строків позовної давності, про які заявив у відзиві на позовну заяву представник відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя, четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11\~березня 2020\~року №\~211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)»\~№ 540-IX розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Строк карантину неодноразово продовжувався, у зв`язку з чим карантин в Україні діяв в період з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Крім того, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. Законом України\~від 15\~березня 2022\~року №\~2120-ІХ\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи що позов до суду подано у грудні 2024 року, а заборгованість за надані позивачем житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком виникла з 01 березня 2019 року, строки позовної давності продовжені законом до моменту їх спливу, а тому відсутні підстави для застосування судом наслідків пропуску строків позовної давності до спірних правовідносин. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved