Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Бізнес позика» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує позов тим, що 23.10.2022 уклав з відповідачем договір про надання кредиту № 455450-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором. За умовами договору позивач зобов`язався надати позивачку кредит в розмірі. Надалі позивач свої зобов`язання за договором позики виконав повністю, надавши відповідачу кредит в розмірі 15000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності. Однак відповідач не належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка в добровільному порядку не погашена. За таких обставин позивач змушений звернутися з позовною заявою до суду та просить стягнути заборгованість за договором про надання кредиту в сумі 47648,83 грн, із яких: 15000,00 грн прострочені платежі по тілу кредиту, 30398,83 грн прострочені платежі по процентах, 2250,00 грн прострочені платежі по комісії. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 17.12.2024 представник позивача Мишевська Н.М., в інтересах ТОВ «Бізнес Позика», через систему «Електронний Суд», скерувала до Чорнобаївського районного суду Черкаської області в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-8). Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Відповідь про реєстрацію місця проживання відповідача на запит суду надійшла 18.12.2024 (а.с. 61). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи. Витребувано у АТ КБ\~«Приватбанк» письмові\~докази (а.с. 63-65). У судове засідання представник позивача за довіреністю Памірський М.А. не з`явився, 02.01.2025 скерував до суду через систему «Електронний Суд» заяву про розгляд справи без участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, просив розгляд справи провести без його участі (а.с. 72). Відповідач у судові засідання 20.01.2025, 06.02.2025, 20.02.2025 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом направлення поштової кореспонденції, однак конверти повернулися до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судові засідання не з`являвся, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІ. Мотивувальна частина рішення Фактичні обставини, встановлені судом та мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Відповідач з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» звернувся до позивача із Анкетою клієнта, за змістом якої просив надати йому кредит в розмірі 15000,00 грн (а.с. 36). Як вбачається з матеріалів справи сторони 23.10.2022 обмінялися пропозицією (офертою) укласти договір про надання кредиту (електронна форма) зі сторони позивача (а.с. 26-29) та прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) укласти вказаний договір (електронна форма) зі сторони відповідача (а.с. 30-33). 23.10.2022 між сторонами укладено Договір про надання кредиту № 455450-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 22-25). Згідно з умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн, строком на 16 тижнів, до 12.02.2023, зі зниженою процентною фіксованою ставкою на день в розмірі 1,19510625 та зі стандартною процентною фіксованою ставкою на день в розмірі 2,00. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Орієнтовна загальна реальна річна процентна ставка становить 17795,72 %, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 31520,00 грн, комісія за надання кредиту 2250,00 грн. На підтвердження отримання відповідачем кредиту та ознайомлення з умовами кредитування позивачем надано наступні докази: візуальна форма послідовності дій клієнта (а.с. 34-35); правила надання споживчих кредитів позивачем (а.с. 38-47), довідку АТ "Таскомбанк" від 12.12.2024 № 37315/47.1. про підтвердження переказу на суму 15000,00 гривень, де призначенням платежів, є перерахування коштів відповідачу за вказаним договором кредиту (а.с. 37), паспорт споживчого кредиту від 23.10.2022 (а.с. 19-21). Крім того,\~на виконання\~ухвали суду\~від 19.12.2024,\~АТ КБ\~«Приватбанк» 05.02.2025 направив на адресу суду довідку від 28.01.2025 № 20.1.0.0.0/7-250120/4197-БТ (а.с. 93), згідно з якою на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] . До того ж, АТ КБ «Приватбанк» до вказаної довідки додано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 23.10.2022 по 12.02.2023 (а.с. 94-95), відповідно до якої [PERSON] 23.10.2022 на картку № [NUMBER] зараховано переказ у розмірі 15000,00 грн. Отже, позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором, а останній свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 14.09.2024, заборгованість відповідача перед позивачем за період із 23.10.2022 по 12.02.2023 становить: 47648,83 грн, із яких: 15000,00 грн прострочені платежі по тілу кредиту, 30398,83 грн прострочені платежі по процентах, 2250,00 грн прострочені платежі по комісії. Застосовані норми права. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, вказаний закон не містить заборони щодо встановлення комісії кредитодавця/, котра включається до загальних витрат за споживчим кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Висновки суду. Судом установлено, що договір № 455450-КС-001 про надання кредиту сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Отже вказаний правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, а укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши 23.10.2022 відповідачу 15000,00 грн кредитних коштів. Відповідач свої зобов`язання з повернення отриманого кредиту, сплати процентів за користування коштами та щодо сплати комісії за отримання кредиту, не виконав, тобто порушив встановлений графік обов`язкових платежів. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, станом на 14.09.2024 (а.с. 12-17), а також довідки про стан заборгованості станом на 16.09.2024 (а.с. 18), заборгованість відповідача перед позивачем за період із 23.10.2022 по 12.02.2023 становить: 47648,83 грн, із яких: 15000,00 грн прострочені платежі по тілу кредиту, 30398,83 грн прострочені платежі по процентах, 2250,00 грн прострочені платежі по комісії. Перевіривши вказаний розрахунок, суд вважає його вірним, а також таким, що проведений на підставі укладеного між сторонами договору. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено. Згідно зі ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором щодо повернення коштів та сплати відсотків, комісії за надання кредиту, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. При поданні позову, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 11).

Outcome: approved