Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

06.11.2024 [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Ковтун В.І., звернувся до суду із вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України та перебуває на посаді моториста-електрика артилерійського катеру групи артилерійських катерів ланки артилерійських катерів військової частини [NUMBER] , проходить службу з 16.09.2022 по теперішній час. 05.08.2024 відповідач [PERSON] звернулась до Відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області та повідомила, що позивач [PERSON] за місцем свого мешкання зберігає вибухові речовини. У подальшому, під час надання пояснень, [PERSON] вказала про те, що позивач зберігає гранату невідомого походження та зброю. Внаслідок цього, на підставі ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2024 у справі ЄУН 337/4479/24, за місцем проживання позивача - [ADDRESS] був проведений обшук з метою виявлення та вилучення вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових приписав, вибухових речовин, вибухових пристроїв. В ході проведення обшуку за місцем проживання позивача за вищевказаною адресою, жодної вогнепальної зброї, ані бойових припасів, ані вибухових речовин або вибухових пристроїв не виявлено, а тим більше, вилучено не було. Таким чином відповідачем [PERSON] фактично подана заяву про наявність у позивача [PERSON] зброї та вибухових речовин із завідомо неправдивими відомостями, чим порушено немайнові права позивача на честь та гідність, а також спричинено моральну шкоду. Інформація, яка була поширена відповідачем та викладена у заяві до поліції має негативний характер, адже стає відомою третім особам про неправдиві відомості стосовно наявної у позивача забороненої зброї. Поширенням неправдивої інформації відповідач проявляє до позивача негативне ставлення, що в свою чергу впливає на зниження цінності його особи приниження його гідності. Подавши таким способом неправдиву інформацію, відповідач створила негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши його честь. При цьому позивач є військовослужбовцем, бере активну участь у захисті Батьківщини, виконує бойові завдання у гарячих точках та усі хто його знає, поважають його, зокрема, сусіди. Після проведення обшуку, позивач вимушений був пояснювати сусідам, що він не порушував закон, що у нього в житлі немає зброї, ані гранат, та що його квартира є безпечною для багатоквартирного будинку та його мешканців. Це довелось пояснювати майже кожному сусіду, що пригнічувало позивача та підірвало його повагу. Крім того, після отримання інформації про проведений обшук Військовою частиною з позивача стягнуто дисциплінарне стягнення у розмірі 30000,00грн. Також вказує, що така поведінка відповідача має систематичний характер, адже сусіди неодноразово помічали за сусідкою зухвале ставлення до оточуючих, зокрема, вона винесла лавочку з двору, ображає кожного сусіда нецензурною лайкою, кричить уночі, про що було повідомлено правоохоронні органи. Крім того, у серпні, під час раптово виниклого конфлікту, син відповідачки на її прохання, побив позивача, наніс йому удари, що призвело до забою м`яких тканин обличчя, що підтверджується лікарським висновком з поліклініки військової частини [NUMBER] від 05.08.2024. Вказує, що внаслідок порушення його прав, йому завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 50000,00 грн. Просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність позивача інформацію, поширену відповідачем в заяві до Відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про прийняття заходів до [PERSON] , який нібито за місцем мешкання зберігає вибухові речовини та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50\~000,00 грн. Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 08.11.2024 вказаний позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 14.11.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 15.11.2024 у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 05.12.2024 за клопотання сторони позивача з Відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області витребувано інформацію щодо викликів наряду поліції [PERSON] відносно [PERSON] за період з 01.01.2023 по 11.09.2024 та інформацію щодо результатів таких викликів. \~ \~ \~ \~24.12.2024 до суду з Відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшла витребувана судом інформація. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду 24.12.2024 підготовче провадження у справі закрито, справа призначено до судового розгляду. Також за клопотанням позивача в судове засідання викликано свідків сторони позивача. \~ \~ \~ \~В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Ковтун В.І., позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позов або зустрічного позову не подала. Суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, допитавши заявлених свідків, приходить до такого. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 28 Конституції України гарантує кожній особі право на повагу до її гідності, а за ч. 4 ст. 32 основного Закону кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Тож право на захист честі, гідності і ділової репутації - один з основних способів захисту Конституційних прав людини на недоторканність особистого життя. Кожен має право захищати честь, гідність і ділову репутацію в суді, крім того Конституція України передбачає судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе або членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб. Здійснення передбачених ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зокрема, свободи дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів), пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Тобто праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ст. 297\~ ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. За змістом ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 Закону України «Про інформацію»). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співвжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 зроблено правовий висновок про те, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно зі ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (ч.1 ст. 1 Закону України Законом України «Про звернення громадян»). У постанові Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 752/5766/16-ц (провадження № 61-9541св19) зазначено, що у разі, якщо особа звертається до юридичної особи із зверненням про проведення перевірки певних обставин і в якому міститься та чи інша інформація, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою права, передбаченого Законом України «Про звернення громадян», а не поширення недостовірної інформації. У постанові Верховного Суду від 31.05.2021 у справі №\~638/9228/18 (провадження № 61-4597св20)\~вказано, що\~звернення особи до правоохоронних органів не може розглядатися як дії, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки таке звернення здійснене в рамках закону і спрямоване на захист та відновлення порушених конституційних прав заявника. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23.11. 2022 у справі № 501/3208/19 (провадження № 61-7771св21). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з Рішенням Конституційного Суду від 10 квітня 2003 року звернення до правоохоронного органу про порушення прав особи не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію. Така правова позиція підтверджується рішенням ЄСПЛ у справі «SIRYK v. UKRAINE», № 6428/07, § 37, ЄСПЛ, від 31 березня 2011 року. Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.1\~2\~ст.\~23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає,\~зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є сусідами, проживають в одному будинку [ADDRESS] . 05.08.2024 [PERSON] звернулась до Відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області з заявою, в якій просила органи поліції прийняти міри до [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , який можливо за місцем свого мешкання зберігає вибухові речовини. Вказане звернення зареєстроване у ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області до ІПНП України «Єдиний облік» №13358 від 05.08.2024, відомості внесено до ЄРДР за № 12024082070000807 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. В межах даного кримінального провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про проведення обшуку житла [PERSON] та ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2024 у справі ЄУН 337/4479/24 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання позивача [PERSON] - [ADDRESS] , з метою виявлення та вилучення вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових приписав, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Документи з інформацією про час та результати проведення обшуку, процесуальний статус позивача [PERSON] у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 12024082070000807, а також про результати досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, в матеріалах даної справи відсутні. Згідно з наданою Відділом поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області інформацією від 23.12.2024 за №15921/47/01-2024: за період з 01.01.2023 по 11.09.2024 [PERSON] зверталась до ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області 35 разів, з приводу громадянина [PERSON] 4 рази, а саме: 05.08.2024 з заявою, в якій просила органи поліції прийняти міри до [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , та який можливо за місцем свого мешкання зберігає вибухові речовини; 21.08.2024, 06.08.2024 з заявою про те, що просить органи поліції розглянути її звернення від 06.08.2024. Вказане звернення зареєстровано в ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області до ІПНП України «Єдиний облік» №14396 від 21.08.2024, відомості внесені до ЄРДР №12024087070000319 за ч.1 ст.296 КК України; 27.08.2024 та 28.08.2024 з заявами про те, що просить прийняти міри до сусіда з кв. [ADDRESS] , якій поводить себе неадекватно. Звернення зареєстровані в ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області до ІПНП України «Єдиний облік» №14793 від 27.08.2024 та №14888 від 28.08.2024 відповідно, відомості приєданін до ЄРДР №12024087070000319 за ч.1 ст.296 КК України. Згідно з інформацією, яка міститься у довідці поліклініки Військової частини [NUMBER] від 05.08.2024, [PERSON] має забій м`яких тканин обличчя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає відповідачку [PERSON] як сусідку свого друга [PERSON] , вона неадекватна людина, погана себе поводить, постійно безпідставно скаржиться на позивача, викликає поліцію. Йому відомо, що [PERSON] звернулась до поліції з заявою про те, що [PERSON] зберігає зброю, але це неправда. Зі слів позивача він знає, що за заявою відповідачки у [PERSON] проведений обшук, але нічного не знайшли. Особисто чув, як відповідачка нецензурно висловлюється відносно позивача, це було на початку зими минулого року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] є її другом, а з відповідачкою [PERSON] у неї неприязні відносини, оскільки на її зауваження остання оскорбляє. [PERSON] провокує позивача, каже про нього неприємні речі, зокрема, що він п`є, не служить, а навпаки ховається. Їй відомо, що [PERSON] викликала поліцію та у позивача був проведений обшук. Про це вона дізналась в день проведення обшуку, оскільки стояла біля під`їзду, коли до [PERSON] прийшла поліція. Ці події були влітку 2024 року. Також [PERSON] сама розказувала, що викликала поліцію. Також зі слів позивача та його дружини їй відомо, що на службу позивача надійшли документи про обшук. У 2024 році [PERSON] рази чотири викликала поліцію до [PERSON] , про два рази вона казала сама, а інші рази свідок здогадується. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони проживають у сусідньому з нею будинку, в одному дворі, між ними постійні конфлікти. В літку 2024 року від дружини позивача дізналась, що [PERSON] звернулась до поліції з повідомленням, що [PERSON] зберігає зброю, у них був проведений обшук, але нічого не знайшли. Коли проводився обшук вона перебувала біля під`їзду позивача. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що сторони є її сусідами. [PERSON] не дає мешканцям будинку покою, викликає постійно поліцію, працівники поліції дзвонять їй у домофон та просять відкрити двері, щоб потрапити у квартиру [ADDRESS] , де мешкає [PERSON] , або к [PERSON] . У серпні 2024 між сторонами виник конфлікт. Також у 2024 році вона була понятою під час проведення обшуку у квартирі [ADDRESS] , де мешкає [PERSON] . Під час обшуку у нього нічого не знайшли. Хто викликав поліцію не знає, допускає, що це була [PERSON] . Характеризує відповідачку негативно, як агресивну, конфліктну людину, яка постійно викликає поліцію як на [PERSON] , так і на інших мешканців будинку, провокує позивача, ображає нецензурною лайкою. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає сторін тривалий час, оскільки він мешкає з ними в одному дворі. З [PERSON] у нього був конфлікт, характеризує її як непорядну та конфліктну особу, яка постійно грубить та висловлюється нецензурною лайкою. Також йому відомо, що у серпні 2024 року у їх двір приїхала поліція, вони знаходились біля під`їзду, де мешкають позивач та відповідачка. Після цього він від [PERSON] дізнався про те, що [PERSON] написала на нього заяву в поліцію, що він нібито зберігає зброю, проте під час обшуку нічого не знайшли. [PERSON] після цього відчував себе пригніченим. Проте його добре відношення до позивача через ці події жодним чином не змінилось. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що вона проживає в одному дворі із сторонами по справі. З [PERSON] підтримує дружні відносини. [PERSON] характеризує як неадекватну жінку. Зі слів своєї подруги - [PERSON] їй відомо, що [PERSON] викликала поліцію, у зв`язку з чим у [PERSON] був проведений обшук. Шукали зброю, але нічого не знайшли. [PERSON] теж потім розказував їй про ці події. Незважаючи на це, її добре відношення до позивача не змінилось. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Суд виходить з того, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач заявив позовні вимоги про визнання недостовірною та такою, що принижує честі і гідність позивача інформацію, поширену відповідачем в заяві до відділу поліції про прийняття до позивача заходів, оскільки він нібито за місцем свого мешкання зберігає вибухові речовини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що його право на повагу честі та гідності порушено в результаті поширення такої недостовірної інформації про нього, чим також спричинено моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 50 тис. грн., Як встановлено\~судом з\~матеріалів справи\~та показів\~свідків,\~між сторонами\~склалися неприязні\~відносини,\~неодноразово між\~ними виникали\~суперечки та\~конфлікти.\~У період\~з 01.01.2023\~по 11.09.2024\~відповідачка [PERSON] \~чотири рази\~зверталась до\~поліції із\~заявами відносно\~ [PERSON] .\~Зокрема, 05.08.2024 [PERSON] з метою перевірки компетентними органами незаконних, на її думку, дій [PERSON] , а саме можливе зберігання за місцем мешкання вибухової речовини, звернулася з заявою до правоохоронного органу ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Зі змісту ухвали слідчого судді від 14.08.2024 про надання дозволу на проведення обшуку в квартирі позивача та інформації, яка міститься у відповіді ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 23.12.2024 вбачається, що у своїй заяві до поліції [PERSON] інформацію виклала у формі припущення, а саме щодо можливого зберігання позивачем за місцем проживання вибухових речовин. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що [PERSON] реалізувала своє право на звернення, передбачене ст. 40 Конституції України, що не можна вважати поширенням недостовірної інформації. Обставини, на які посилається позивач, не можуть вважатись поширенням інформації, як обов`язковий елемент юридичного складу правопорушення, для складу якого є необхідним наявність сукупності обставин, що може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності. Навіть якщо повідомлена відповідачем у зверненні інформація не підтвердилася в ході здійсненої перевірки компетентних органів, це не може свідчити про поширення недостовірної інформації, оскільки відповідач зазначила у зверненні обставини, які підлягали перевірці компетентними органами, чим реалізувала своє право, передбачене ст. 40 Конституції України. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що зазначена відповідачкою у її звернені до правоохоронного органу інформація мотивована цілеспрямованими діями, направленими на приниження честі та гідності позивача. [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що внаслідок звернення відповідача до правоохоронного органу відбулося створення негативної соціальної оцінки щодо нього з боку друзів, сусідів чи мешканців міста. Щодо доводів\~позивача про\~надання відповідачкою\~ [PERSON] \~пояснень про\~те,\~що позивач\~зберігає гранату\~невідомого походження\~та зброю,\~то суд\~враховує,\~що в\~ухвалі слідчого\~судді від 14.08.2024 про надання дозволу на проведення обшуку дійсно міститься інформація про те, що [PERSON] була допитана як свідок по кримінальному провадженні та в ході допиту пояснила, що від своєї сусідки їй відомо, що [PERSON] за місцем свого мешкання зберігає гранату невідомого походження та зброю. Такі покази свідка є доказом у кримінальному провадженні, якому суд не може надавати оцінку щодо їх достовірності при розгляді даної справи в порядку цивільного судочинства. В даному випадку суд вважає необхідним врахувати позицію, викладену у п. 17\~постанови Пленуму\~ВСУ від\~27.02.2009\~за №1\~«Про судову\~практику у\~справах про\~захист гідності\~та честі\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи» - не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Окрім того, позивачем не обґрунтовано та не надано доказів факту поширення відповідачем змісту відповідних показань як свідка. Також суд вважає за необхідне зауважити, що обіг інформації саме в межах проведення досудового розслідування кримінальної справи стосується специфічної сфери правовідносин, які регулюються переважно КПК України. Отже, і вирішення питання про достовірність чи недостовірність такої інформації повинно здійснюватись в порядку та за правилами кримінально-процесуального законодавства. Так, ст. 96 КПК України врегульовано питання з`ясування достовірності показань свідка. Те, що свідки, які були допитні в межах даної справи за клопотанням позивача, характеризують відповідачку [PERSON] як конфліктну людину, не є підставою для задоволення даного позову про захист честі та гідності позивача [PERSON] , оскільки суд прийшов до висновку про недоведеність поширення недостовірної інформації відносно позивача. Також суд вважає зауважити, що допитавши свідків, суд встановив, що незважаючи на інформацію, яку виклала [PERSON] у своєму звернені до правоохоронних органів, та конфлікти, які відбувалися між позивачем та відповідачем, оточення позивача не змінило своє ставлення до нього, продовжує з ним спілкуватися та вважають його порядною людиною. Раптово виниклий конфлікт позивача з сином відповідачки, про який зазначає позивач у позовній заяві, та нанесення йому тілесних ушкоджень, стосуються саме тієї події та можуть бути підставою для звернення позивача для правоохоронних органів з відповідною заявою, проте не свідчать про поширення відповідачем недостовірної інформації, яка принижує честь та гідність позивача. При таких обставинах суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] в частині вимог про захист честі та гідності. Також суд дійшов висновку, що оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною\~від вимоги про захист честі та гідності, вона також задоволенню не підлягає. На підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed