Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

31.10.2024 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина\~ [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000 гривень щомісячно, до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 10.10.2018 рішенням Корольовського районного суду м.Житомира (справа №296/5719/18) розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина\~ [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, працездатний, має дохід, інших утриманців не має, самостійно відмовляється надавати кошти на утримання дитини. На думку позивача, дитині має бути забезпечений належний рівень життя необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який остання не зможе забезпечити самостійно, а тому просить стягувати з батька дитини аліменти на її утримання у розмірі 5000 щомісячно. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. При розгляді справи поклалась на розсуд суду. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги не визнав, та заперечує проти їх задоволення, просив стягувати аліменти в розмірі 50% від прожиткового мінімуму. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.01.2013 року під час якого [INFO] в них народився син [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 10.12.2014 (а.с. 6). 10.10.2018 Корольовський районний суд м.Житомира шлюб сторін розірвав. Позивач разом з дитиною зареєстровані проживають за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-14/2059 від 18.02.2021 (а.с. 11) копія паспорту [PERSON] (а.с. 13) та відповідь ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області №1888/10561 від 06.11.2024 (а.с.25). Відповідач [PERSON] [INFO] до шлюбу з позивачем перебував з 02.11.2007 у шлюбі з [PERSON] . Актовий запис про розлучення №156 від 17.05.2012. Наразі на підставі Богунського районного суду м.Житомира з [PERSON] стягуються аліменти Позивач стверджує, що відповідач є працездатним, проте не надає грошових коштів на утримання їх спільної дитини. Таким чином суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, що регулюється нормами\~Сімейного Кодексу України. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі\~Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями частини першої\~статті 182 СК України\~у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин, визначено коло обставин, які суд враховує при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Пpo Дepжавний бюджeт України на 2024 рік» гарантований прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року від 6 до 18 років\~- 3196 гривні таким же він залишився і в 2025 році. Мінімальний розмір аліментів становить 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Отже, мінімальний розмір аліментів як в 2024 так ів 2025 становить: 1598 грн. для дітей віком від 6 до 18 років, а гарантований прожитковий мінімум -3196,00 грн У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першоїтретьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша, друга\~статті 77 ЦПК України). Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який станом на день подачі позову досяг 13 повних років, та який наразі проживає з матір`ю ( позивачем ) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Статтею 181 СК Українипередбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Cуд бере до уваги те, що відповідач по справі є особою працездатного віку, відомості про наявність у нього інших осіб на утриманні та докази фінансової неспроможності, тяжкого стану здоров`я, який виключає можливість фінансового забезпечення дитини, в матеріалах справи відсутні. Наявна інформація\~з Єдиного\~реєстру боржників\~від 17.12.2024\~ про\~те,\~що у\~грудні 2024\~з [PERSON] \~ стягувалися\~аліменти,\~проте що\~це за\~аліменти,\~на чию\~користь вони\~стягуються та\~до якої\~дати мають\~стягуватися ,\~ доказів не надано. Доказів, що відповідач має на утриманні та доглядає лежачу маму, як вказано в заяві про перегляд судового рішення не надано, як і доказів того, що відповідач має ще одну дитину від попереднього шлюбу та сплачує на неї аліменти. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Отже, відповідач не довів суду, що він має на своєму утримання матір та ще одну дитину. Суд же сам доказів не збирає, оскільки це може свідчити про надання переваг одній із сторін в той час як ЦПК України передбачено диспозитивність та змагальність сторін Враховуючи, що дитина сторін досягла віку 13 років на день пред`явлення позову, суд вважає що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї дитини в твердій грошовій сумі, що відповідає гарантованому прожитковому мінімуму для дитини цього віку, а саме - 3196,00 грн , оскільки відповідач не довів, що має інших утриманців чи негативний стан здоров`я або якісь інші перешкоди для утримання своєї дитини саме в гарантованому прожитковому мінімумі. При цьому і позивач не довів, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в сумі 5000,00 грн., щомісячно За таких обставин, суд приймає рішення про часткове задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову , тобто з 31.10.2024 оскільки саме цього дня позивач подав позов.. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач мав би сплатити судовий збір в сумі 1211,20 грн, як те передбачено Законом України"Про судовий збір" проте, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Законом України"Про судовий збір" Отже з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 774,20 грн оскільки позов задоволено частково (3196,00 грн : 5000,00 грн х 1211,20 грн =774,20 грн) На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial