Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 52370796 від 27. 09. 2016 року, винесеною заступником начальника ВДВС Баришівського РУЮ Стешенко Т. П. державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/355/848/15, виданому 31. 08. 2016 року Баришівським районним судом Київської області про стягнення з неї, [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 19\~879, 05 грн., накладено арешт на належне їй рухоме та нерухоме майно. Проте станом на 18. 09. 2024 року заборгованість перед Банком відсутня, однак накладений арешт перешкоджає їй користуватись належним їй майном. З відповіді Баришівського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) вона дізналася, що виконавче провадження про стягнення з неї суми боргу відсутнє, але арешт з майна зняти неможливо у зв`язку з ліквідацією ГТУЮ в Київській області, тому їй було рекомендовано звернутися до суду. З огляду на викладене, враховуючи, що підстави для накладення арешту відпали, просить зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна та заборону на його відчуження, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 52370796 від 27 вересня 2016 року, винесеною заступником начальника ВДВС Баришівського РУЮ Стешенко Т. П. державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/355/848/15, виданому 31. 08. 2016 року Баришівським районним судом Київської області про стягнення неї, [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 19\~879,05 грн. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату слухання справи повідомлена належним чином, надала суду про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. Представник відповідача начальник Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) М. Старенький до суду не з`явився, про дат слухання справи повідомлений належним чином, у заяві просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження № 52370796 від 27 вересня 2016 року, відкритого на підставі виконання виконавчого листа від 31. 08. 2016 року, виданого Баришівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 19\~879, 05 грн., заступником начальника ВДВС Баришівського РУЮ Стешенко Т. П. державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції накладено арешт на належне боржнику рухоме та нерухоме майно. 25. 09. 2024 року [PERSON] звернулася до Баришівського ВДВС із заявою про те, що нею було сплачено усю суму боргу перед ПАТ «Універсал Банк», через що просила знята арешт з майна. Проте 19. 12. 2024 року вона отримала відмову від начальника Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) М. Старенького, у якій той вказав, що виконавче провадження було повернуто стягувачу 28. 07. 2017 року без виконання на підставі ст. 37 п. 2 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», арешт згідно вимог діючого закону не знімається, так як борг не сплачено. Повторно стягувач виконавчий лист не подавав. У зв`язку з ліквідацією ГТУЮ в Київській області та створенням ЦМУ МЮ (м. Київ) зняти арешт з даного майна, накладеного в рамках ВП № 52370796 немає законних підстав. Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~41 Конституції України\~кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. ст.\~316,317,319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що на час звернення із позовною заявою до суду порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, порушене право підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 юку у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6\~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21. 02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що накладення арешту при відсутності виконавчого провадження позбавляє позивача вільно розпоряджатися належним йому на праві власності нерухомим майном, позовні вимоги [PERSON] не суперечать вимогам закону, отже підлягають задоволенню.

Outcome: approved