Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

27 серпня 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори, в якій позивач просить суд скасувати архівний запис про обтяження реєстраційний номер 1255831 від 25.08.2004, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою\~ на підставі Договору застави від 28.10.2003, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Мельничук І.М. за реєстровим номером № 5321. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належала квартира [ADDRESS] , яку в подальшому було переобладнано в нежитлове приміщення. Між позивачем та Акціонерним банком «Банк регіонального розвитку» було укладено Кредитний договір № 14/10-486 від 22.10.2003. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позивач уклала з\~\~ банком Договір застави, посвідчений 28.10.2003 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Мельничук І.М. за реєстровим № 5321, за яким заставодержатель АБ «Банк регіонального розвитку», предмет застави нежитлове приміщення загальною площею 40,5 кв. м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі якого було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про обтяження, реєстраційний номер 1255831 від 25.08.2004, внесений Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою.\~ З моменту укладення кредитного договору позивач повністю розрахувалась за грошовими зобов`язаннями, проте станом на дату звернення до суду з цим позовом обтяження на нерухоме майно [PERSON] припинене не було.\~\~ Позивач звернулась до Національного Банку України з проханням надати лист про відсутність заборгованості та повне виконання зобов`язань за кредитним договором перед АБ «Банк регіонального розвитку», та отримала відповідь про те, що постановою Правління НБУ № 713 від 02.12.2019 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АБ\~ «Банк регіонального розвитку». В зв`язку з закінченням строку ліквідаційної процедури\~ АБ «Банк регіонального розвитку» його непродані активи та перелік незадоволених вимог кредиторів\~ були передані до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М». За результатами розгляду запитів позивача встановлено, що в переліку непроданих активів АБ «Банк регіонального розвитку» передані в управління ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» заборгованість [PERSON] за кредитним договором не значиться. Згідно даних з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 05.03.2024 відносно позивача відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження, в яких вона є боржником. Позивач вважає, що продовження дії заборони відчуження нежитлового приміщення в якості заходу забезпечення виконання зобов`язань за договором, за яким зобов`язання виконане, порушує її право власності на майно. Ухвалою суду від 30 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження у відкритому та призначено\~ підготовче засідання на 25 вересня 2024 року. 25 вересня 2024 року підготовче засідання було відкладено на 04 жовтня 2024 року в зв`язку з неявкою відповідача. 26\~ вересня 2024 року на адресу суду надійшов відзив від завідувача Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори Антоніни Кравець з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважають себе неналежним відповідачем в даній справі. Відзив обґрунтовано тим, що нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають з цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. При вирішенні справ, які стосуються звільнення майна з-під арешту або заборони відчуження нерухомого майна у нотаріальної контори відсутня юридична зацікавленість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення, а тому дана юридична особа може бути залучена до участі в справі, маючи процесуальний статус третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог.\~\~\~ 02 жовтня\~ 2024 року на адресу суду від представника позивача адвоката Новогребельської Ірини Миколаївни надійшло клопотання про заміну відповідача з Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області на Акціонерний Банк «Банк регіонального розвитку», а Першу Білоцерківську державну нотаріальну контору залучити до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 04 жовтня\~ 2024 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області\~ клопотання представника позивача адвоката Новогребельської Ірини Миколаївни про заміну первісного відповідача та залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору задоволено. Замінено у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «Банк регіонального розвитку», про скасування заборон, накладених на нерухоме майно, первісного відповідача Першу Білоцерківську державну нотаріальну контору Київської області належним відповідачем - Акціонерним Банком «Банк регіонального розвитку (04050, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 8А, код ЄДРПОУ: 19338316). Підготовче засідання у справі відкладено на 05 листопада 2024 року на 10:30 год. 05 листопада 2024 року підготовче засідання було відкладено на 03 грудня 2024 року в зв`язку з неявкою представника відповідача АБ «Банк регіонального розвитку». 03 грудня 2024 року представник позивача адвокат Зайцев В.С. звернувся до суду з клопотанням про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, просив розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, не заперечила проти винесення заочного рішення.\~ Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 січня 2025 року о 10:15. 29 січня 2025 року відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, в зв`язую чим судове засідання було відкладено на 28 лютого 2025 року. 28 лютого 2025 року представник відповідача в судове засідання не з`явився, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертались, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с. 21-22). 22 жовтня 2003 року між АБ «Банк регіонального розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір\~ № 14/10-486 (а.с. 23-25). 28 жовтня 2023 року\~ між АБ «Банк регіонального розвитку» та [PERSON] було укладено договір застави з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 14/10- 486 від 22 жовтня 2003 року та додаткових угод до нього.\~ Під заставу за цим Договором передається майно заставодавця, а саме: нежитлове приміщення № 31, розташоване по [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Мельничук І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 5321. Згідно даних з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 25 серпня 2004 року Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою було зареєстровано запис про обтяження - заборону (архівний запис) на підставі договору застави № 5321, посвідченого 28.10.2003 Приватним нотаріусом Мельничук на нежитлове приміщення [ADDRESS] . Реєстраційний номер обтяження: 1255831. Додаткові дані: архівний номер: 6252932KIEV468, архівна дата 30.10.2003, дата виникнення: 29.10.2003, № реєстра 2092, внутр. № 3801АВ3F2BF4302A7D53 (а.с. 22).\~ Згідно відповіді Національного банку України щодо надання листа про відсутність заборгованості за кредитним договором, укладеним з АБ «Банк регіонального розвитку», повідомлено, що\~ в зв`язку із закінченням строку ліквідаційної процедури АБ «БРР» його непродані активи та перелік незадоволених вимог кредиторів банку, відповідно до статті 96 Закону про Банки та Договору про передавання в управління непроданих активів від 20.11.2013 (реєстр. № 3960) передані в управління визначеній Національним банком України юридичній особі - Товариству з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М». За результатами розгляду Ваших запитів було встановлено, що у переліку непроданих активів АБ «БРР», переданих в управління ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», наведеному у Додатку № 1 (який є невід`ємною частиною Договору) заборгованість [PERSON] за кредитним договором не значиться. Крім того повідомили, що документи АБ «БРР» знаходяться на зберіганні в архіві Національного банку України, однак документи, зазначені у Ваших зверненнях, на архівне зберігання до Національного банку України ліквідатором АБ «БРР» не передавалися (а.с. 31-32). Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно [PERSON] , [INFO] , відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження з приводу стягнення заборгованості (а.с. 28).\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зазначені принципи сформулювано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За правилами ч. 4 ст. 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. За змістом ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Положеннями ст. 74 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини,нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно із п. 5.3. Порядку № 296/5 як доказ зазначеного нотаріусу боржником подаються:копія зобов`язання,копія договору застави/іпотеки,квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів,які свідчили б про повне і безумовне виконання зобов`язання,копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит,копія заяви боржника, переданої нотаріусом кредиторові відповідно до вимог цього Порядку, щодо вчинення цим кредитором необхідних дій із зняття заборони відчуження тощо. При знятті заборони на примірнику правочину, що залишається у справах нотаріуса, проставляється відмітка про зняття заборони, проставляються дата, підпис нотаріуса та його печатка. У відповідності до п.п. 5.4., 5.5. Порядку № 296/5 про зняття заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора. Повідомлення судових або слідчих органів та органів державної виконавчої служби про зняття арешту після опрацювання повертається нотаріусом ініціаторам звернення. Копія такого повідомлення залишається у справах нотаріуса. Пунктом 6 глави 15 розділу II Порядку № 296/5 передбачена реєстрація зняття заборони відчуження та арешту майна. Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Згідно п. 4.2 глави 15 розділу II Порядку № 296/5 у випадках, передбачених частиною першою статті 537 Цивільного кодексу України, нотаріус за заявою боржника знімає заборону відчуження заставленого майна за наявності таких документів: копія правочину, що підтверджує виникнення відповідного зобов`язання; копія договору застави / іпотеки; документ про внесення в депозит нотаріуса, нотаріальної контори належних з боржника кредиторові грошей або цінних паперів; копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит та документ, що підтверджує отримання такого повідомлення кредитором. Про зняття заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора (п. 4.4). Статтями 319, 321 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Право власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що наявне обтяження було зареєстровано з метою забезпечення боргових вимог АБ «Банк регіонального розвитку» до [PERSON] як боржника у зобов`язанні. У свою чергу відповідно до інформації Національного банку України в переліку непроданих активів АБ «Банк регіонального розвитку», переданих в управління ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», наведеному у Додатку № 1 (який є невід`ємною частиною Договору) заборгованість [PERSON] за кредитним договором не значиться, а в згідно даних АСВП Позивач не є боржником за жодним виконавчим провадженням. Відповідач не оспорює та не спростовує цивільне право позивача на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а тому за таких обставин суд вважає, що наявне обтяження за умови відсутності у самого обтяжувача будь-яких претензій майнового характеру до власника та належного йому майна порушує право власності позивача [PERSON] , у зв`язку із чим таке порушене право підлягає судовому захисту шляхом усунення перешкод у його користуванні та зняття зареєстрованого обтяження майна України. Наявність такого обтяження є втручанням у володіння своїм майном позивачем, що є порушенням статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право\~ володіти своїм майном. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати. Позивачем при зверненні з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 1816,80 грн (а.с. 8), разом з тим, позов містить одну вимогу немайнового характеру, за яку згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211,20 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Суд роз`яснює право позивача звернутись до суду з заявою про повернення надміру сплаченого судового збору відповідно до вимог статті 7 Закону України Про судовий збір» та Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (з урахуванням змін).

Outcome: approved