Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернулася до Добропільського міськрайнного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] , з яким вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за вказаною адресою та з земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування цього житлового будинку. На все своє майно [PERSON] залишив заповіт на ім`я їх спільної з позивачем доньки [PERSON] , яка згідно повідомлення Другої добропільської державної нотаріальної контори 17.01.2022 прийняла спадщину. 18.01.2022 позивач звернулася до Другої добропільської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини та від отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадщини як особа, непрацездатна за віком, згідно ст. 1241 ЦК України. Позивач відмовилася від спадщини, щоб її донька все оформила на себе. Утім, після її відмови від обов`язкової частки у спадщині, відповідач почала погано до неї відноситися та почала перешкоджати проживанню позивача в спірному будинку. Позивач зверталася до поліції та сільради, але їй не змогли допомогти через те, що вона не є власником даного майна. 01.04.2022 позивач звернулася до Другої добропільської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , як такій, що пережила подружжя, оскільки даний житловий будинок був збудований в період шлюбу позивача та [PERSON] 28.03.2023 постановою державного нотаріуса Другої добропільської державної нотаріальної контори Гусєвої О.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у спільному сумісному майні подружжя на частку житлового будинку [ADDRESS] , оскільки нею не наданий правовстановлювальний документ, або дублікат правовстановлювального документа на даний житловий будинок. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , Г-1 - літній душ, Д-1 - вбиральня, Е-1 - сарай, №1 - паркан, №2 - ворота, №3 - паркан, №4 - паркан, І - вимощення, II водопровід, 1\\2 К - колодязь, розташованого в [ADDRESS] . Ухвалою Добропільського міськрайнного суду Донецької області відкрито провадження по даній цивільній справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано з Другої добропільської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №1/2022, відкриту до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.41). Ухвалою Добропільського міськрайнного суду Донецької області від 30.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.101). Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2797/0/15-24 від 24 вересня 2024 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області» з 7 жовтня 2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана цивільна справа 26.12.2024 надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. (а.с.115). 27.12.2024 ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська дану справу прийнято до свого провадження (а.с.116). Позивач [PERSON] та її представник адвокат Акульшина В.Д. в судове засідання не з`явилися, надали заяви щодо розгляду справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити (а.с.119, 121). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.07.1978, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Палацом одруження м. Горлівки Донецької області, актовий запис №1666 (а.с.8). 30.11.2009 виконавчим комітетом Святогорівської селищної ради на підставі рішення виконавчого комітету Святогорівської селищної ради «Про оформлення права власності на житловий будинок» №49 від 20.12.2000 [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на будинок [ADDRESS] (а.с.67). За життя [PERSON] склав заповіт, який 25.09.2014 був посвідчений секретарем Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області Авраменко Т.А. та зареєстрований у реєстрі за №1119, за яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, і на що він за законом матиме право, на випадок своєї смерті [PERSON] заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.54). [INFO] [PERSON] помер (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . 17.01.2022 [PERSON] звернулася до Другої добропільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.50). 18.01.2022 [PERSON] звернулася до Другої добропільської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини та від отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частину спадщини як пенсіонерка, непрацездатна за віком (а.с.69). Згідно довідки №06/02-21 від 10.01.2022, виданої виконкомом Добропільської міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] , на момент своєї смерті постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на момент його смерті за вказаною адресою постійно проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с.74). 01.04.2022 [PERSON] звернулася до Другої добропільської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] , як такій, що пережила подружжя, у зв`язку з тим, що даний будинок був придбаний нею зі спадкодавцем в період шлюбу та є їх спільною сумісною власністю (а.с.78). 28.03.2023 постановою державного нотаріуса Другої добропільської державної нотаріальної контори Гусєвої О.В. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у спільному сумісному майні подружжя на частку житлового будинку [ADDRESS] , оскільки нею не наданий правовстановлювальний документ, або дублікат правовстановлювального документа на даний житловий будинок (а.с.81). 26.01.2024 державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвою О.В. видано [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про право власності на частку у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу, а саме на земельну ділянку площею 0,5 га, кадастровий номер 1422055500:03:000:0596, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, роташованої в [ADDRESS] (а.с.99). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинного на час будівництва спірного житлового будинку у 1992 році), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Водночас, оскільки правовстановлювальні документи на спірний будинок [PERSON] отримав лише 30.11.2009, суд вважає можливим застосувати до даних правовідносин також положення ЦК України. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. (ч. 1 ст. 368 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч. 2 ст. 372 ЦК України). Таким чином, житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами [ADDRESS] , належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Статтями 34, 71 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі викладеного, враховуючи, що житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами [ADDRESS] , був побудований [PERSON] та [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved