Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 24 вересня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1361. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Неповнолітня дитина проживає разом з нею, однак сторони не досягли домовленості щодо способу участі батька в утриманні спільної дитини, тому просить стягнути з відповідача аліменти у судовому порядку у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 27 січня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав та не заперечував проти їх задоволення, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини всіх доходів щомісячно. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1361. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 Сімейного кодексу України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення, оскільки сім`я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують, сімейні відносини поновлювати не збираються, подальше збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально. За таких обставин, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно \~до ст.\~7\~Закону України\~ "Про\~Державний бюджет\~України на\~2025\~рік"\~ у\~2025\~році установлено\~з 1\~січня 2025\~року прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~у розмірі\~2920\~гривень,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення:\~дітей віком\~до 6\~років -\~2563\~гривні; дітей\~віком від\~6\~до 18\~років -\~3196\~гривень; працездатних\~осіб -\~3028\~гривень; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~базового розміру\~посадового окладу\~судді,\~-\~2102\~гривні; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~посадових окладів\~працівників інших\~державних органів,\~оплата праці\~яких регулюється\~спеціальними законами,\~а також\~працівників податкових\~і митних\~органів,\~-\~2102\~гривні; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~посадового окладу\~прокурора окружної\~прокуратури,\~-\~1600\~гривень; осіб,\~які втратили\~працездатність,\~-\~2361\~гривня; осіб, які втратили працездатність, який застосовується для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі за рішеннями суду, - 1600 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~ Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених\~статтею 150\~СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.\~181,\~182 СК України\~дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. \~ \~ \~ \~ \~Частиною 3 статті 181\~Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку за вибором позивача, з яким проживає неповнолітня дитина, в силу вимог ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести та обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог\~статей 76-80 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей. Разом з цим, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, суд вважає завищеними, оскільки позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів та можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. \~ \~ \~ \~Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 24 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку\~статті 192\~СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1 211 грн. 20 коп. (за позовну вимогу щодо стягнення аліментів).

Outcome: approved