Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

17 вересня 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся заявник із вищевказаною заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Заява мотивована тим, що в написанні на українській мові в документах, що посвідчують особу заявника та його батька, наявна розбіжність в одну літеру « [PERSON] » та « [PERSON] ». В той же час, в документах, що посвідчують різні акти цивільного стану, які видавались на ім`я як заявника, так і його батька, і заповнювались ще російською мовою, прізвище останніх повністю збігається. За таких обставин, посилаючись на зміст довідки Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара, а також на інші долучені до заяви письмові докази, вказуючи, що встановлення юридичного факту потрібно для оформлення спадкових прав заявника, зазначаючи про відсутність інших спадкоємців та спору щодо спадкового майна, заявник просив його заяву задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2024 року заяву окремого провадження залишено без руху, надано заявнику відповідний строк для усунення недоліків його заяви. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року у зв`язку із повним та своєчасним усуненням заявником недоліків його заяви заяву окремого провадження прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до судового розгляду з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні представник заявника вимоги свого довірителя підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі з викладених у заяві підстав та обставин. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про дату, часта місце розгляду справи повідомлялись, своїх представників не направили. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого відкрилась спадщина на належне йому за життя майно, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 15 травня 2024 року заявник подав приватному нотаріусу ДМНО Насобіній Т.В. заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , пославшись, що спадкодавець є батьком заявника. Приватним нотаріусом в той же день заведено спадкову справу, зі змісту якої слідує, що інші особи із заявами про прийняття спадщини та/або видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались, зі спадкодавцем на момент його смерті не було зареєстровано інших осіб. Відомості про заповіти, спадкові договори відсутні. Дані обставини підтверджуються копією матеріалів спадкової справи. 08 листопада 2024 року приватним нотаріусом ДМНО Насобіною Т.В. своєю постановою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі заявнику свідоцтва про прав на спадщину після смерті [PERSON] , що мотивовано неможливістю встановлення родинного зв`язку між спадкодавцем та заявником через розбіжність в одну літеру у написанні їх прізвищ. Копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії наявна в матеріалах цивільної справи. Разом з тим, як вбачається зі змісту копії паспорту громадянина України, виданого на ім`я заявника, прізвище, ім`я та по батькові останнього у зазначеному документі записано українською мовою як « [PERSON] », а російською « [PERSON] ». Датою народження заявника є [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження заявника, яке заповнено тільки російською мовою, заявник народився [INFO] , а його прізвище, ім`я та по батькові зазначено російською мовою як « [PERSON] ». Батьків заявника записано також російською мовою як « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно копій свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу батьків заявника, анкетні дані останніх також заповнено російською мовою як « [PERSON] » та « [PERSON] », датою народження першого є [INFO] , що відповідає даті народження померлого спадкодавця. Згідно копії паспорту громадянина України, виданого на ім`я померлого спадкодавця, прізвище останнього заповнено двома мовами українською та російською, і відповідно має наступний вигляд « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно копії паспорту громадянина України, виданого на ім`я матері заявника, яка була дружиною померлого спадкодавця до розірвання шлюбу, прізвище останньої записано також двома мовами українською та російською, і відповідно має наступний вигляд « [PERSON] » та « [PERSON] ». Дата народження [INFO] . Відповідно до копії медичної картки заявника, остання заповнена російською мовою, де анкетні дані заявника вказані як « [PERSON] , [INFO] », а анкеті дані його батьків як « [PERSON] , 1963 г.» та « [PERSON] , 1962 г.». Таким чином, з викладеного слідує, що прізвище заявника та його батьків при написанні російською мовою, зазначене у наведених вище документах, що посвідчують особу та підтверджують акти цивільного стану, повністю співпадає, а розбіжність мається лише при назначені прізвищ вказаних осіб українською мовою. При цьому така розбіжність полягає у відмінності в одну літеру та має місце лише у прізвищі спадкодавця по відношенню до заявника та його матері (колишньої дружини спадкодавця). Написання українською мовою прізвищ заявника та його матері (колишньої дружини спадкодавця) у зазначених документах співпадає. Як слідує зі змісту копії довідки факультету української й іноземної філології та мистецтвознавства Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара від 11 вересня 2024 року аналізований антропонім [PERSON] (російська графіка) та Веремієнко утворений за українською словотвірною моделлю від загальної назви веремія. За нормами чинного українського правопису при творенні власної назви в корені зберігається голосний -і-, українські прізвища передаємо на письмі відповідно до мови. У зв`язку із помилкою, допущеною офіційною особою при оформленні документів, потрібно вважати антропонім [PERSON] (російська графіка) ідентичним до варіанта [PERSON] . Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України, ЦПК України, СК України, Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказ Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок). Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, одним із яких є встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За змістом норм ст.ст.133, 145, 147 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. Прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. По батькові дитини визначається за іменем батька. За змістом положень ст.ст.1216, 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.67 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Аналогічні положення містить п.4.1 глави 10 розділу ІІ Порядку. Положеннями п.4.2 глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, що доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. За змістом ст.ст.76, 89, 95, 100, 294 ЦПК України при розгляду судом цивільної справи доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)\~письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)\~показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення, ґрунтуючи своє рішення на наступному. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом, і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №320/948/18, Верховного Суду у постановах від 08 грудня 2021 року по справі №543/271/20, від 24 грудня 2021 року по справі №935/1386/20, від 26 січня 2022 року по справі №568/310/21, від 26 січня 2022 року по справі №282/976/20, п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Стосовно обставин правовідносин учасників даної цивільної справи, то судом за наслідками розгляду справи на підставі аналізу змісту наявних у справі доказів, в першу чергу документів, які посвідчують особу та факт народження заявника, його матері, померлого спадкодавиця, його колишньої дружини, враховуючи досліджену судом\~копією медичної\~документації,\~копію довідки\~факультету української\~й іноземної\~філології та\~мистецтвознавства,\~копії матеріалів\~спадкової справи, встановлено, що заявник та померлий спадкодавець дійсно є сином та батьком відповідно, а наявні у їх паспортах громадян України та копії свідоцтва про смерть спадкодавця розбіжності в одну літеру в написанні їх прізвищ лише українською мовою зумовлені виключно технічною помилкою/опискою, допущеною при складенні таких документів та перекладі прізвищ з російської мови на українську. За таких обставин, оскільки встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для подальшого належного оформлення його спадкових прав, а саме для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, не пов`язаність встановлення цього юридичного факту із подальшим вирішенням спору про право, оскільки заявник є єдиним спадкоємцем свого батька, враховуючи відсутність у заявника можливості встановити даний юридичний факт або усунути недоліки у вигляді розбіжностей в написанні прізвищ заявника та спадкодавиця українською мовою в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви окремого провадження, а отже і про можливість її задоволення. У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved