Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради. В обґрунтування заяви заявники зазначили, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Заявники зазначають, що через втрату оригіналу свідоцтва про право власності на житло, вони звернулись до КП Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради з заявою про отримання дублікату, однак, листом від 25.10.2024 року вони отримали відмову у видачі дублікату у зв`язку наявними розбіжностями в написанні прізвищ співвласників квартири в свідоцтві про право власності та паспортах громадян України. З урахуванням викладеного заявники просить: встановити факт того, що свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 28.10.1996 року та розпорядження органу приватизації № 83983 від 28.10.1996 року видані Управлінням житлово-комунального господарства ОМР народних депутатів на квартиру [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] , [PERSON] та члену їх сім`ї [PERSON] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. В судове засідання [PERSON] та [PERSON] не з`явились, звернулись із заявами про можливість розгляду справи за їх відсутності, згідно яких зазначили про підтримку зави (а.с.28,32). Представник заінтересованої особи: Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» до суду також не з`явилась, на адресу суду 13.02.2025 року (вх. № 348) за підписом представника надійшла заява згідно якої представник зазначила, що просить розгляд справи провести за її відсутності та зазначила, що при підготовці документів на приватизацію було допущено технічну помилку, що потягло невірне написання прізвищ власників (а.с.36). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дослідивши докази надані на підтвердження обставин заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом досліджується копія Свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1996 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної часткової власності належить [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Свідоцтво видане згідно розпорядження від 28.10.1996 року № 83983 (а.с.4;5). Реєстрація права власності на квартиру за заявниками підтверджуються листом КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , у віці 80 років, актовий запис № 1342 (а.с.14). Разом з цим, відповідно до свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] . Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно копій паспортів громадян України останні видані на ім`я [PERSON] (а.с.15-17) та [PERSON] (а.с.19-20). Отже, з досліджених документів вбачається, що у Свідоцтві про право власності на житло прізвища заявників зазначені як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Згідно з\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту\~зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявникам для оформлення документів та вільного розпорядження власністю, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved