Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивач ТОВ «Споживчий центр» Мохир Я.В. звернувся до суду з описаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором № 16.03.2024-100000566 від 17.03.2024 в розмірі 30\~528,25 грн та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 16.03.2024-100000566. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 13 000 гривень строком на 140 дні за процентною ставкою у розмірі 1 % за один день користування кредитом. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 30\~528,25 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 12\~989,64 грн, заборгованість по процентах 14\~288,61 грн, 3 250 000 неустойка, у зв`язку з чим були порушені права та інтереси позивача. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 31.01.2025 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу направлено\~копію позовної\~заяви з\~додатками до\~неї разом\~із ухвалою\~про відкриття\~провадження у\~справі та\~встановлено п`ятнадцятиденний\~строк для\~подання відзиву\~на позовну\~заяву. Проте вказані документи повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відзиву на позов суду не надано. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини. 17.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 16.03.2024-100000566, який складається із заявки на видачу кредиту, пропозиції укладення кредитного договору (оферти), відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт). Договір укладений в електронному вигляді та підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному\~статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідач, підписавши договір, погодилась з умовами договору. За умовами договору: сума кредиту складає 13 000 грн., строк надання кредиту 140 днів з дня його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 03.08.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Денна процентна ставка\~загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,82% = (15001,75/13000)/140*100%. Комісія, пов`язана з наданням дорівнює 1 950 грн. Пунктом 13 заявки передбачена сплата неустойки у розмірі 130,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит. В заявці кредитного договору стороною відповідача вказано реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів за цим договором 5457-08хх-хххх-7043. Перерахування коштів на платіжну картку клієнта підтверджується квитанцією LIQPAY від 17.03.2024, відповідно до якої відповідачу здійснено переказ коштів на суму 13\~000 грн, номер транзакції 2438639527, на карту 545708*43, призначення платежу видача за договором № 16.03.2024-100000566. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість відповідача складає 30\~528,25 грн, що складається із основного боргу в розмірі 12\~989,64 грн, 14\~288,61 грн - проценти, 3 250 грн - неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 17.03.2024 року по 03.08.2024. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1 цієї статті Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII\~законодавець залишив за банком можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні`у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625\~ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення електронного кредитного договору з відповідачем та порушення останнім взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що згоден з його умовами, вони йому зрозумілі, отже погодився на отримання коштів у кредит саме на умовах, що визначені договором. Умови договору відповідачем не оспорювалися. Відповідач порушив умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості. Разом з тим, стягнення неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 27\~278,25 грн. Щодо розподілу судових витрат. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 2\~156 грн (27\~278,25 *100/30528,25 = 89%; 2 422,40*0.89 = 2\~156 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial