Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що з2015 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON] . Від спільного проживання сторони мають дітей - сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Ще з 2020 року мати дітей залишила їх та позивача та переїхала проживати в с.Томашівку. Діти залишились проживати з батьком. Мати дітей не приділяє уваги розвитку своїх синів та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про них, не спілкується, матеріально не забезпечує дітей. Вона зареєстрована в [ADDRESS] разом з нею зареєстровані і діти. Але відповідачка тривалий час там не проживає. Вона характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Батько один їх утримує, забезпечує всім необхідним для проживання, навчання, піклується про духовний та фізичний стан, має постійне місце роботи, не зловживає алкогольними напоями, не має шкідливих звичок. До матері неодноразово зверталися, щоб вона повернулась в сім`ю почала займатись дітьми, але результатів це не дало. Жінка надає перевагу аморальному способу життя, а тому позбавлення батьківських прав [PERSON] буде доцільним та відповідатиме інтересам дітей. Ухвалою судді від 21.10.2024 року справу прийнято до провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05.12.2024 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачка [PERSON] відзиву на позов не подала, в судові засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Судом направлялись повістки за адресою реєстрації відповідачки, проте повертались з відміткою «Укрпошти» про неможливість вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Представник третьої особи - виконавчого комітету Новодунаєвецької селищної ради як органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, вказала про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, про що свідчить відповідний висновок. Батько протягом багатьох років самостійно виховує дітей, мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Повідомила, що мати [PERSON] також виросла у родині, де належним чином не виконувались батьківські обов`язки та була у полі зору соціальних служб. При спілкуванні з органами опіки мати обіцяла змінити ставлення до дітей, проте жодних дій не вчинила. У зв`язку з повторною неявкою відповідачки в судове засідання, суд в порядку ст.280 ЦПК України, вважає за можливе провести по справі заочний розгляд, проти чого позивач заперечень не висловив. Заслухавши позивача та його представника, представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є синами [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Згідно довідки про склад сім`ї від 22.08.2024 діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом зі своєю матір`ю за адресою [ADDRESS] . За відомостями довідки - характеристики від 22.08.2024 №6/304 старости Томашівського старостинського округу [PERSON] зареєстрована, але на території села не проживає. Місце проживання не відомо, зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає алкоголем і тютюновими виробами. З довідки від 26.08.2024 №5-273 старости Тиннянського старостинського округу вбачається, що позивач [PERSON] проживає на території с.Тинна та виховує двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] один. Характеризується з позитивної сторони, працює. Відповідно довідки від 12.12.2024 Батьку [PERSON] надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки він являється особою, у якої загинув брат. Син [PERSON] є вихованцем дошкільного підрозділу Тиннянської гімназії та характеризується позитивно, згідно характеристики його вихованням займається батько, мати з сім`єю не проживає, не займається вихованням дитини. Син [PERSON] є учнем 3 класу Тиннянської гімназії та характеризується позитивно, згідно характеристики його вихованням займається батько, приділяє належну увагу вихованню сина, мати не бере участі у житті і вихованні дитини. За змістом психолого - педагогічної характеристики [PERSON] , він відвідував садок з 2021 року, проживає разом зі старшим братом і батьком. Мати проживає окремо від синів, не приймає участі у житті і вихованні сина. З батьком панують теплі, довірливі відносини. [PERSON] сумує за мамою, але мати обрала іншу позицію життя. За змістом психолого - педагогічної характеристики [PERSON] , він проживає разом зі старшим братом і батько. Мати не приймає участі у житті [PERSON] , не відвідує сина і не допомагає матеріально. Дитина забезпечена усім необхідним, з батьком панують довірливі відносини. [PERSON] завжди мріє про зустріч з мамою. Згідно виписок з амбулаторних карт дітей [PERSON] та [PERSON] діти здорові, розвиток відповідає віку. Дітьми опікується батько, матір відсутня тривалий час, дітьми не цікавиться. Відповідно до інформації про сім`ю [PERSON] КУ «Центр надання соціальних послуг» Новодунаєвецької селищної ради Хмельницької області від 23.08.2024 №88/2 цивільна дружина у 2020 році залишила сім`ю та участі у вихованні дітей не приймає, матеріально не допомагає, не цікавиться життям синів, здоров`ям. До матері неодноразово звертались, щоб вона повернулась у сім`ю, результатів це не дало. Жінка надає перевагу аморальному способу життя. Сусіди і односельці позитивно відгукуються про батька. Сім`я перебувала під соціальним супроводом з 21.10.2021 по 22.04.2022 у зв`язку із невиконанням матір`ю своїх обов`язків. Ситуація з матір`ю не змінилась. На даний час сім`я знаходиться під соціальним супроводом з 08.08.2024. Згідно власноруч написаних пояснень від 22.08.2024 [PERSON] повідомила службу у справах дітей про те, що планує бути присутньою під час розгляду питання про доцільність позбавлення батьківських прав. Підтвердила, що залишила дітей [PERSON] та [PERSON] проживати біля батька [PERSON] у 2020 році. Зобов`язувалась створити належні умови проживання, але так і не створила. Час від часу вживає алкогольні напої. Не заперечила щодо розгляду питання про позбавлення батьківських прав. 22.08.2024 [PERSON] було ознайомлено з офіційним попередженням щодо відповідальності по дотриманню прав малолітніх (неповнолітніх) згідно із законодавством України. 27.08.2024 виконавчим комітетом Новодунаєвецької селищної ради прийнято рішення №147 про затвердження висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Так, у висновку вказано, що в червні 2020 року мати залишила дітей. Діти перебувають на повному утриманні батька [PERSON] . Мати зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, місце проживання не відоме. 21.08.2024 було обстежено умови проживання дітей, які відповідають загальноприйнятим нормам. У 2023 році здійснювалась оцінка потреб сім`ї [PERSON] , та з`ясовано, що батько сумлінно виконує батьківські обов`язки, мати проживає окремо, вихованням та утримання дітей не займається, матеріально не допомагає. Усі проведені заходи з матір`ю щодо відновлення батьківського потенціалу результату не дали. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, пояснили суду, що [PERSON] біля п`яти років тому покинула сім`ю, під час проживання у родині зловживала алкогольними напоями, вела аморальних спосіб життя, дітьми не цікавиться, не дбає про їх виховання та розвиток. Ставлення до дітей не змінюється. Вирішуючи питання щодо застосування норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. При вирішенні такої категорії спорів слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, який застососується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 08.05.2019 року у справі № 409/1865/17-ц, від 02.10.2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 11.03.2020 року у справі № 638/16622/17, від 13.04.2020 року у справі № 760/468/18, від 29.04.2020 року у справі № 522/10703/18 , від 23.12.2020 року у справі №522/21914/17. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позивач не довів в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення матері батьківських прав, а також, що неналежне виконання [PERSON] її батьківських обов`язків створює загрозу життю та здоров`ю дітей. З психологічної характеристики дітей вбачається, що вони сумують за матір`ю та хочуть спілкування з нею. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні вказала, що мати [PERSON] сама виросла у сім`ї, де батьківські обов`язки не виконувались належним чином. З матеріалів справи вбачається, що вона покинула родину у 2020 році, проте на обліку у соціальній службі сім`я перебувала у період з 21.10.2021 по 22.04.2022 у зв`язку із невиконанням матір`ю своїх обов`язків. Доказів вжиття всіх можливих заходів соціального супроводу, з врахуванням відсутності у матері, яка сама виросла у неналежних умовах необхідних навиків (складання індивідуального плану соціального супроводу, надання психологічної підтримки, допомоги в усвідомленні значення дій та/або розвиток вміння керувати ними; навчання та розвиток навичок, спрямованих на подолання складних життєвих обставин, тощо) не надано. Суд також звертає увагу, що [PERSON] за матеріалами справи жодного разу не притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, тобто не доведеними є обставини, що заходу впливу з метою зміни поведінки не дали позитивних змін. Крім того, суд зауважує, що на час розгляду справи представник органу опіки та піклування підтвердила, що [PERSON] за місце реєстрації не проживає, проте заходів щодо встановлення її фактичного місця проживання не вживалось. Тобто, відповідачка фактично була позбавлена можливості взяти участь у розгляді справи. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним та передчасним, тому приходить до висновку за необхідність відмови у позові, проте, враховуючи поведінку відповідачки щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, її слід попередити, що у разі продовження такої поведінки вона буде позбавлена батьківських прав.

Outcome: dismissed