Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однієї сім`єю без шлюбу з 2014 року та встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що вона з 2014 року проживала разом з [PERSON] як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу у квартирі [ADDRESS] . Після початку повномасштабної війни на території України [PERSON] був призваний на військову службу та зник безвісті 08.07.2024 при виконанні бойового завдання в районі нп.Старомайське Донецької області. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина, вони вели спільне господарство, дбали однин про одного, при цьому в них не виникало потреби в оформленні їхніх відносиш шляхом реєстрації шлюбу, оскільки обоє вже були поважного віку. Крім цього, впродовж всього періоду спільного життя вона перебувала на утриманні [PERSON] , який забезпечував їй придбання ліків, харчування, здійснював догляд за нею в період загострення хвороб, оскільки мінімальної пенсії їй не вистачало. Проте, після зникнення [PERSON] за особливих обставин у неї виникла необхідність у встановлення фактів, що мають юридичне значення для реалізації її прав, як члена сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця. У зв`язку з цим вона змушена звернутися з даною заявою до суду за захистом свого права та інтересу, оскільки інших способів встановлення цих фактів не існує. Просить заяву задоволити. Ухвалою суду від 12.09.2024 прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у даній справі. Клопотання заявника про виклик та допит свідків задоволено, витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 10.10.2024 клопотання та заяву представника заявника та заяву представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Матяшука В.К. про витребування доказів та залучення в якості заінтересованих осіб задоволено. Ухвалою суду від 27.12.2024 заяву представника заявника про витребування доказів задоволено. Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним у такій заяві. Просять заяву задоволити повністю. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судовому засіданні заяву заперечив, надав пояснення аналогічні до письмової заяви від 01.10.2024 та вказав, що заявницею не надано доказів спільного проживання та ведення спільного господарства, а також доказів, що заявниця перебування на утриманні у зниклого [PERSON] . Крім цього, заявником до справи не залучено в якості заінтересованої особи матір [PERSON] . Просить відмовити у задоволенні заяви. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав, та вказав, що заявниця спільного проживала, мала спільний побут та вела спільне господарства із його батьком [PERSON] . Просить заяву задоволити. Заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про день, час та місце слухання справи. За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності заінтересованих особі на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. Заслухавши пояснення заявника представника заявника, покази свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 2014 заявниця та [PERSON] , [INFO] , який зник безвісті 08.07.2024 при виконанні бойового завдання в районі нп.Старомайське Донецької області, проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, зокрема, за час спільного проживання у квартирі [ADDRESS] вели спільний побут, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджується копіями наступних документів: актом ЛКП «Вулецьке» №116 від 21.07.2024; медичною карткою амбулаторно хворого [PERSON] ; декларацією [PERSON] №0000-5438-ТНТН про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 07.05.2018; договором про надання медичних послуг від 20.08.2018, укладеним між ТзОВ «Офтальмологічна клініка «Візекс» та [PERSON] ; сповіщенням сім`ї №90 про зникнення [PERSON] ; довіреністю [PERSON] від 16.11.2023; випискою за картковим рахунком клієнта за період з 16.11.2023 по 30.07.2024 АТ «УКРСИББАНК»; випискою по карті/рахунку [NUMBER] із додатковим рахунком договору SAMDNWFC00095578564 від 30.11.2023 за період 01.11.2023-20.08.2024 АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; довідкою про прийняття та реєстрацію заяви ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області; витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №1202414370000726 від 14.07.2024; обліковим послужною карткою військовослужбовця [PERSON] ; анкетою [PERSON] ; автобіографією [PERSON] ; та долученими фотографіями. При цьому, як вбачається з копій анкети та автобіографії [PERSON] , які заповнені ним власноручно 25.11.2023, останній особисто зазначив свій сімейний стан як "цивільний шлюб" та як члена сім`ї - "цивільною дружиною" зазначив [PERSON] . Суд також дає віри показанням свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що заявниця та [PERSON] проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 2014 року, а тому такі пояснення свідків є логічними, вірними та підтверджуються іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі№523/14489/15-ц(провадження №14-22цс20). Згідно з роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч.4 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них прав та обов`язків. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. З матеріалів справи судом встановлено, що заявник та [PERSON] спільно проживали у квартирі, яка належить [PERSON] , хоча [PERSON] і не був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , даний факт його проживання саме за вказаною адресою доводиться копіями акту ЛКП «Вулецьке» №116 від 21.07.2024; медичної картки амбулаторно хворого [PERSON] ; декларації [PERSON] №0000-5438-ТНТН про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 07.05.2018; договору про надання медичних послуг від 20.08.2018, укладеним між ТзОВ «Офтальмологічна клініка «Візекс» та [PERSON] ; сповіщення сім`ї №90 про зникнення [PERSON] ; довіреністі [PERSON] від 16.11.2023; виписки за картковим рахунком клієнта за період з 16.11.2023 по 30.07.2024 АТ «УКРСИББАНК»; виписки по карті/рахунку [NUMBER] із додатковим рахунком договору SAMDNWFC00095578564 від 30.11.2023 за період 01.11.2023-20.08.2024 АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; облікової послужної картки військовослужбовця [PERSON] ; анкети [PERSON] ; автобіографії [PERSON] . Також даний факт проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З позиції викладеної в постанові Верховного суду України від 19.12.2018 року (справа № 540/147/17) встановлено, що саме по собі визнання юридичного факту в судовому порядку є непотрібним, якщо від цього факту не виникають, не змінюються чи не припиняються інші правовідносини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 відступила від висновку Великої Палати Верховного суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18 та Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, на які посилалися суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржених судових рішень, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду визнала неефективним підхід до визначення юрисдикції спорів про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. У цій постанові підкреслено, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зазначила, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений у порядку цивільного судочинства. Як вбачається з матеріалів справи, сини [PERSON] , які були залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб, не заперечили щодо задоволення заяви, натомість в судовому засіданні [PERSON] просив заяву [PERSON] задоволити та дав показання на підтвердження факту спільного проживання як чоловіка та дружини його батька та заявника з 2014 року. З огляду на викладене суд вважає, що доводи Міністерства оборони України та військової частини [NUMBER] щодо наявності в цій справі спору про право, а також щодо ненадання заявником доказів для встановлення даного факту слід визнати необґрунтованими. При цьому, між заявником та Міністерством оборони України, військовою частиною [NUMBER] не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки останнє не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 07 лютого 2024 року у справі № 519/339/23 (61-15687св23). Таким чином, судом встановлено, що заявниця [PERSON] , проживала з [PERSON] однією сім`єю, вела з ним спільне господарство, мала спільний побут, взаємні права та обов`язки. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника для отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України "Про військовий обов`язок та військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин». Окрім цього, встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. За таких обставин, суд проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликається заявник у заяві про встановлення факту проживання однієї сім`єю без шлюбу знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах та у показах свідків, а тому, вимоги, викладені у цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа, зникла безвісти, - це фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук.Особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Особа набуває статусу зниклої безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, на підставі заяви про факт зникнення особи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - це чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Згідно з ч.4 ст.6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. Відповідно до п.7 постанови КМУ від 30.11.2016 року №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також безвісти відсутніх», виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Згідно з ч.2 ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Отже, факт перебування заявника на утриманні зниклого безвісти, має значення для виплати грошового забезпечення у зв`язку з зникненням безвісти її чоловіка, яке може бути їй виплачено в разі встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася зниклим безвісти, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що зниклий безвісти, виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку зниклого безвісти, та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. В постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 вказано, що для вирішення вимоги про встановлення факту перебування на утриманні, суду слід встановити чи перебувала заявниця на повному утриманні безвісно зниклої особи, а повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги годувальника. Якщо крім допомоги, що надавалася безвісно відсутнім військовослужбовцем, заявниця мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні суду необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може бути повним або частковим. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Часткове утримання означає, що особа мала інші джерела доходів, однак допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують отримання заявником допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Із метою підтвердження факту перебування на утриманні [PERSON] , який вважається військовослужбовцем, що зник безвісти, заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вона перебувала на його утримані, отримувала від нього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Як встановлено судом, що у період з січня 2014 року по квітень 2024 року заявниця мала дохід та матеріальну допомогу, оскільки працювала у період з січня 2014 року по вересень 2014 року у ТзОВ «ЦИРЮЛЬНИК», де отримувала заробітну плату в розмірі 9 259,98грн.; з жовтня 2014 року по квітень 2024 року отримувала державну та соціальну матеріальну допомогу, соціальні виплати з відповідних бюджетів від Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Франківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, що підтверджується відповідями на запити від 28.10.2024 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2014 року по 4 квартал 2018 року, від 28.10.2024 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2023 року, від 28.10.2024 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2024 року по 2 квартал 2024 року (загальна сума 25 790,38грн.), наданими Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області на виконання ухвали суду від 10.10.2024. Водночас із даних відомостей судом встановлено, що за період з 1 квартал 2014 по 4 квартал 2023 року відсутня інформація про доходи [PERSON] , а з грудня 2023 по березень 2024 [PERSON] отримав виплати від військової частини [NUMBER] в розмірі 73 933,15гривень. Крім цього, як бачаться із копії пенсійного посвідчення Серія [NUMBER] від 23.02.2011, заявник отримує пенсію за віком. Згідно з довідки про доходи №244 9994 4774 1030 від 29.07.2024, за період з 01.07.2024 по 31.07.2024 сума пенсії заявника складає 3 656,05 гривень. Згідно з довідки про доходи №8463 8444 1244 8422 від 20.08.2024, за період з 01.01.2022 по 31.07.2024 загальна сума пенсії заявника складає 99 254,05 гривень. Отже, заявниця мала стабільніший дохід, що був постійним і основним джерелом існування сім`ї (докази протилежного матеріали справи не містять), що не підтверджує те, що заявниця фактично перебувала на утриманні у [PERSON] . Із наданих доказів заявником суду не підтверджується, що допомога, яка надавалася [PERSON] була для заявниці єдиним, постійним та основним джерелом засобів до існування. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суд не приймає, як доказ перебування заявника на утриманні у [PERSON] , оскільки свідки лише підтвердили факт спільного проживання заявниці та [PERSON] . З долучених виписок з банківського рахунку [PERSON] вбачається факт перерахування коштів з банківської картки "ПРИВАТБАНК" [PERSON] на рахунок іншої його банківської картки "УКРСИББАНК" за період 27.01.2024-24.04.2024, однак, заявником не доведено, що кошти з банківської картки [PERSON] "УКРСИББАНК" використовувались саме заявником виключно на її утримання. Інших доказів, які б підтверджували факт перебування заявниці на утриманні [PERSON] матеріали справи не містять. Таким чином, у судовому засіданні обставини викладені в заяві про встановлення факту перебування на утриманні не знайшли своє підтвердження, оскільки заявником не доведено, наявність обґрунтованих підстав для встановлення факту перебування її на утриманні [PERSON] , до моменту зникнення його безвісти за особливих обставин. За таких обставин заявлені вимоги про встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] не підлягають задоволенню, а відтак в цій частині вимог заяви слід відмовити. Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: partial