Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Позивач з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №523. Відповідно до довідки №254 від 12 січня 2024 року, виданої КП«ЖЕО№1», до складу його сім`ї входить неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , він перебуває на його повному утриманні, відповідач лише зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте вже тривалий час проживає за іншою адресою. 11.08.2021 року позивач звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь аліментів на утримання спільного сина, однак, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2021 року йому було відмовлено у видачі судового наказу за вищезазначеною заявою. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року по справі №495/9942/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги було задоволено. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти за утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 09.12.2022 року і до повнолітня дитини. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року заява [PERSON] про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року по цивільній була задоволена та зазначено в резолютивній частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, що вірна дата, з якої необхідно стягнути аліменти 11.08.2021 року. Постановою Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року зазначену вище ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 1023 року було скасовано, в задоволенні заяви [PERSON] про виправлення описки було відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 19.12.2023 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження. Таким чином, зазначеними вище рішеннями різних судових інстанцій не було вирішено питання щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача на утримання спільної неповнолітньої дитини за період з 11.08.2021 року до 09.12.2022 року. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України та на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з позовними вимогами не згодна, вважає їх надуманими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2024 року здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2024 року підготовче судове засідання закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні адвокат Тузлукова І.П. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини які зазначені в позову та наполягала на задоволенні позову. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , представник відповідача адвокат Єфименко Н.В. відзив підтримали та просили відмовити у задоволені позову. Згідно ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, відзив, докази, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Сторони по справі являються батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.2007 року, актовий запис №523. Відповідно до довідки КП «ЖЕО №1» м.Білгород-Дністровський від 12.01.2021 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте вже тривалий час мешкає за іншою адресою. 07.11.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області справа № 495/3557/20 видано судовий наказ про стягнення з Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] та потім з [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Оскільки з 01.06.2021 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] за своїм власним бажанням проживав з позивачем [PERSON] та перебував на його вихованні та утриманні, позивач [PERSON] 26.07.2020 року звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, в якому просив визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] та припинити з 01.06.2021 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, справа №495/3557/20. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року, справа №495/5950/21 позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів - задоволено частково. Визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 26.07.2021 року, які стягуються на підставі судового наказу виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, справа №495/3557/20. Постановою Одеського апеляційного суду від 19.12.2022 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року, справа №495/5950/21 залишено без змін. Постановою Верховного суду від 30.08.2023 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19.12.2022 року в частині припинення стягнення аліментів залишено без змін. 11.08.2021 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2021 року, справа №495/6528/21 у видачі судового наказу за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відмовлено. 09.12.2022 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно. 12.04.2023 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 та зазначив, що в резолютивній частині даного рішення допущено описку, невірно зазначена дата з якої необхідно стягувати аліменти, замість вірної « [INFO] », зазначено « [INFO] ». Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року, справа №495/9942/22 року заява [PERSON] про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 задоволена. В резолютивній частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 зазначено, що аліменти необхідно стягувати з 11.08.2021 року, в іншій частині рішення залишено без змін. [PERSON] не погодившись з ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року, справа №495/9942/22 року подала апеляційну скаргу. Постановою Одеського апеляційного суду від 18.09.2023 року апеляційна скарга [PERSON] задоволена. Ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року, справа №495/9942/22 року - скасована. В задоволені заяви [PERSON] про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 відмовлено. Ухвалою Верховного суду від 19.12.2023 року [PERSON] у відкритті касаційного провадження на постанову Одеського апеляційного суду від 18.09.2023 року відмовлено. 30.01.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року. Положеннями частини другої статті 51\~Конституції України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Згідно з частиною другою статті 150\~СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частини третьою статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частиною першою статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно з частиною першою статті 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 року (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191\~СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. За загальним правилом, визначеним СК України та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. В даному випадку суд враховує, що надані до суду позивачем докази свідчать про наявність тривалого спору між сторонами щодо визначення місця проживання спільного сина, який перебував на розгляді у судах з 26.07.2020 року до серпня 2023 року. В цей період, а саме з 11.08.2021 року по 01.09.2021 року позивач [PERSON] вчиняв дії щодо одержання аліментів з відповідача на утримання дитини, проте на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2021 року, в задоволенні заяви [PERSON] про видачу удового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина було відмовлено та роз`яснено, що в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та станом на дату подачі заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів справа не розглянута. Також, позивачем надано в якості доказів те, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів за рішенням суду від 31.03.2023 року в ході виконавчого провадження, що в свою чергу доводить факт ухилення відповідача [PERSON] від сплати аліментів на утримання сина. Отже, на підтвердження вжиття позивачем відповідних заходів для вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів за минулий час надано належні достатні та допустимі докази про вжиття позивачем заходів спрямованих на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини, проте такі заходи не принесли результату, а тому суд вважає доведеним твердження позивача про те, що ним вживались заходи для стягнення з відповідача аліментів за минулий час. Крім того суд приймає до уваги той факт, що у постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. Як вже зазначалося, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 по справі №495/5950/21 позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів - задоволено частково, та було зокрема визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладені обставини справи, оскільки спільний син, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем з кінця 2021 року, відтак наявні підстави для стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час підлягають задоволенню, оскільки позивачем вживались заходи щодо отримання аліментів з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved