Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Дніпропетровської обласної прокуратури, про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 29.06.2015 року співробітники Індустріального РВ ДМУ ГУМВС в Дніпропетровській області з метою залякування та спричинення перешкод у здійснені [PERSON] представницької діяльності відносно [PERSON] , безпідставно, незаконно, із застосуванням фізичної сили затримали позивача та доставили до приміщення Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, в результаті чого йому було завдано тілесні ушкодження у вигляді забою правого плеча. 30.06.2015 року [PERSON] звернувся до прокурора Дніпропетровської області з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 371 КК України, на що отримав відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 05.08.2015 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було винесено ухвалу, якою зобов`язано прокуратуру Індустріального району внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України відповідно до заяви від 30.06.2015 року. Протягом тривалого часу слідчі та прокурори фактично сприяють зволіканню розслідування кримінального провадження, не реагують на подані клопотання та докази, не здійснюють процесуальні дії які вони зобов`язані вчинити у визначений КПК строк, ігноруючи тим самим свої обов`язки та завдання кримінального провадження в цілому, тим самим показуючи свою упередженість. Через вказані вище дії, зокрема, і неодноразові закриття кримінального провадження, [PERSON] вимушений був звертатися до керівництва прокуратури, слідства, а також слідчих суддів зі скаргами на бездіяльність/дії останніх, в результаті чого був позбавлений можливості займатися повноцінно своїми справами, оскільки витрачав багато часу відвідуючи правоохоронні органи та судові засідання щодо розгляду скарг. Крім того, позивач звертає увагу на те, що тривалість досудового розслідування по вказаному вище факту понад дев`ять років призвела до емоційного виснаження та почуття безвиході. Постійні стреси, викликані надмірною тривалістю справи також призвели до погіршення здоров`я позивача, зокрема, з`явилися проблеми зі сном, надмірна дратівливість та тривожність, що суттєво вплинуло на його соціальні зв`язки. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути моральну шкоду у розмірі 1\~500\~000 грн, що є не лише справедливою сумою компенсації надмірності тривалого досудового розслідування, а й необхідною для зцілення його душевних страждань. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2024 року вказаний позов було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. У визначений строк, позивач виконав вимоги ухвали суду. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві через систему «Електронний суд» надіслав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що сам факт звернення позивача з заявою до правоохоронних органів чи до суду не може свідчити про реальне порушення його прав, а не погоджуючись з рішеннями слідчого чи прокурора, він у повному обсязі реалізує своє конституційне право на доступ до правосуддя шляхом звернення до слідчого судді, який здійснює судовий контроль за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. При цьому ухвали слідчих суддів, на які посилається [PERSON] , не належать до преюдиційних судових рішень і не можуть виступати у якості засобів доказування, у тому числі неправомірних дій слідчих, фактів доведеності завдання позивачу моральної шкоди і підставою для її відшкодування. Також представник відповідача зауважує на тому, що ЦПК України не передбачає можливості встановлення судом у порядку цивільного судочинства фактів протиправності дій чи бездіяльності органу досудового розслідування, а тому, в межах цієї цивільної справи неможливо проводити аналіз дій чи бездіяльності слідчих ТУ ДБР у м. Полтаві, оскільки правова оцінка таким діям має надаватись виключно в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом. Недотримання розумних строків слідчими у кримінальному провадженні № 420215040660000034 від 10.08.2015 року, як прокурором вищого рівня так і судом у порядку встановленому КПК України, не встановлено, а відтак доводи [PERSON] щодо надмірної тривалості досудового розслідування вказаного кримінального провадження є неспроможними та не підтверджуються належними і допустимими доказами. Крім того, матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів факту завдання позивачу шкоди, у тому числі відсутні й докази того, що він відчував постійні тривоги і хвилювання саме через відповідні дії ТУ ДБР у м. Полтаві. Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області також через систему «Електронний суд» надіслала відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що Державна казначейська служба України, як і Головне управління, не можуть виступати відповідачами по справі, у зв`язку з тим, що органи Казначейства не порушили жодну норму чинного законодавства, відтак залучення Казначейства в якості відповідача є процесуально неправильним та безпідставним. Крім того, вимогою позову є стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1 500 000 грн, проте зазначеного державного органу не існує, а тому такий спосіб стягнення і захисту порушених прав є таким, що не відповідає сталій судовій практиці, а отже не може бути застосований. Представник Дніпропетровської обласної прокуратури через систему «Електронний суд» надіслала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки позовні вимоги [PERSON] про заподіяння моральної шкоди, є безпідставними, оскільки прокурорами вживались достатні заходи щодо забезпечення швидкого, всебічного, повного та об`єктивного проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, зокрема, надавалися письмові вказівки слідчим та керівнику органу досудового розслідування про проведення слідчих (розшукових) дій. Крім того, позивачем не доведено належним чином, яка саме шкода йому спричинена, не долучено до матеріалів провадження доказів на підтвердження спричиненої шкоди саме у розмірі 1 500 000 грн, при цьому долучені до позову ухвали слідчих суддів та відповіді органів прокуратури, поліції, не можуть слугувати підтвердженням спричиненої шкоди, оскільки самі по собі факти неправомірності певних дій чи бездіяльності за відсутності доведеного факту наявності вищезазначених втрат немайнового характеру, не є підставою для відшкодування моральної шкоди. У відповіді на відзив [PERSON] спростовує твердження представника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві щодо відсутності встановленого факту недотримання розумних строків досудового розслідування кримінального провадження, оскільки матеріали справи містять підтвердження звернення позивача до керівника Дніпропетровської обласної прокуратури зі скаргою саме щодо недотримання розумних строків та ухвалу слідчого судді на бездіяльність керівника прокуратури щодо не розгляду вказаної скарги. У своїх запереченнях представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві зауважує на тому, що будь-яких документів, рішень уповноваженого прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури про недотримання розумних строків досудового розслідування кримінального провадження № 420215040660000034 від 10.08.2015 року або відповідних ухвал слідчих суддів, матеріали цієї цивільної справи не містять. У матеріалах справи відсутні й докази задоволення таких скарг прокурором або в разі відмови, їх оскарження до слідчих суддів, що свідчить про те, що доводи [PERSON] щодо надмірної тривалості досудового розслідування вказаного кримінального провадження є неспроможними. Крім того, оскільки відомості до ЄРДР були внесені до 15.03.2018 року, тобто до набрання чинності змін до КПК України, строк досудового розслідування в ньому не визначався. До того ж, [PERSON] не враховується, що кримінальне провадження від 10.08.2015 року № 420215040660000034 було об`єднано з іншими кримінальними провадженнями, по яким також проводилось досудове розслідування та вчинялись відповідні процесуальні дії, з метою встановлення істини у справ та прийняття на підставі цього законного рішення у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву з підстав, викладених у позові та просив задовольнити у повному обсязі. Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що безпосередньо Головне управління прав позивача не порушувало, у зв`язку з чим вимоги до казначейства як до відповідача у справі є безпідставними. Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. Крім того, зазначив, що жодними доказами позивач не підтвердив, що йому була завдана моральна шкода внаслідок тривалого досудового розслідування, а також не підтвердив нічим чому ним була визначена саме така сума відшкодування. Представник Дніпропетровської обласної прокуратури також просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 30.06.2015 року [PERSON] звернувся до прокурора Дніпропетровської області з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 371 КК України, а саме щодо його незаконного затримання 29.06.2015 року співробітниками Індустріального РВ ДМУ ГУМВС в Дніпропетровській області. Листом Дніпропетровської обласної прокуратури від 03.07.2015 року №06/20 звернення [PERSON] направлено до прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська для організації розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Також роз`яснено про необхідність перевірити доводи заявника, у разі встановлення обставин, які вказують на наявність у діях працівників міліції ознак кримінального правопорушення, матеріали перевірки направити до прокуратури області для вирішення питання щодо внесення відомостей до ЄРДР. Прокуратурою Індустріального району м. Дніпропетровська розглянуто звернення [PERSON] від 30.06.2015 року та повідомлено листом від 16.07.2015 року №К11с15, що в ході проведення перевірки встановлено, що доводи, які викладені у заяві, не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2015 року скаргу [PERSON] на бездіяльність прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено, зобов`язано прокуратуру Індустріального району внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України відповідно до заяви від 30.06.2015 року. 10.08.2015 року прокуратура Індустріального району м. Дніпропетровська внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 420215040660000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. 30.09.2015 року слідчим слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області Морозом К.А. було закрито кримінальне провадження за № 420215040660000034. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2015 року скаргу [PERSON] на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області Мороза К.А. від 30.09.2015 року про закриття кримінального провадження за № 420215040660000034 задоволено, постанову скасовано. 05.11.2015 року [PERSON] звернувся до прокуратури Дніпропетровської області з клопотанням про відсторонення слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області Мороза К.А. від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №42015040660000034 від 10.08.2015 року. Листом начальника слідчого відділу слідчого управління прокуратури області від 09.11.2015 року №17/1-4692 вих-15 повідомлено, що за результатами розгляду клопотання від 05.11.2015 року про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №42015040660000034 від 10.08.2015 року, встановлено, що рішення, прийняті слідчим Морозом К.А. за результатами проведених слідчих та процесуальних дій, відповідають вимогам ефективності та розумності строків їх проведення з урахуванням обставин кримінального провадження. Рішення про закриття кримінального провадження перевірено прокурором та не скасовано. Під час досудового розслідування слідчим Морозом К.А. задоволено клопотання представника потерпілого [PERSON] про проведення слідчих та процесуальних дій, які виконано у повному обсязі. 23.11.2015 року Мостовий Л.І. подав скаргу на бездіяльність працівників прокуратури, в якій зазначив про залучення до розслідування кримінального провадження експертів УСБУ в Дніпропетровській області з метою відновлення відеозапису з камер спостереження. 25.11.2015 року слідчий Мороз К.А. звернувся до УСБУ у Дніпропетровській області про можливість технічного відтворення експертами УСБУ у Дніпропетровській області відеозапису з камер спостереження, розташованих у Індустріальному відділенні поліції Дніпропетровського відділу поліції. Листом від 17.12.2015 року №55/31-2639 начальник Управління Служби безпеки України повідомив, що в експертному підрозділі УСБУ у Дніпропетровській області наявні технічні можливості відновлення даних з магнітних носіїв інформації. Вирішення зазначеного питання здійснюється в рамках проведення комп?ютерно-технічної експертизи. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2016 року у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області Мороз К.А., погодженого прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Листопад А.М. про здійснення тимчасового доступу до документів, а саме відео-реєстратору в приміщенні Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, відмовлено. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2016 року скаргу [PERSON] на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області Мороза К.А. від 29.12.2015 року про закриття кримінального провадження за № 420215040660000034 задоволено, постанову скасовано. 29.02.2016 року [PERSON] звернувся до слідчого з клопотанням у кримінальному провадженні №42015040660000034 про звернення до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до відео-реєстратора, встановленого у приміщенні Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області Мороза К.А. від 01.03.2016 року у задоволенні клопотання [PERSON] від 29.02.2016 року відмовлено, оскільки до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська вже було направлено клопотання про отримання тимчасового доступу до відео-реєстратора, встановленого у приміщенні Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Осіння, 6, для проведення експертного дослідження наявної інформації. 16.01.2016 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2016 року скаргу [PERSON] про визнання бездіяльності слідчого протиправною задоволено, зобов`язано слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області Мороза К.А. розглянути подані [PERSON] три клопотання та вручити йому постанову про розгляд вказаних клопотань. 17.03.2016 року [PERSON] звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури з клопотанням №12861вx-16 про проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні №42015040660000034 та клопотанням про проведення судово - медичної експертизи у кримінальному провадженні №42015040660000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.08.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2016 року скаргу [PERSON] щодо нерозгляду у встановлений строк клопотань від 17.03.2016 року задоволено, зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути клопотання [PERSON] від 17.03.2016 року, про що його повідомити. Листом в.о. прокурора Дніпропетровської області від 25.04.2016 року №15-647316 [PERSON] повідомлено, що підстави для проведення службового розслідування стосовно слідчого [PERSON] та відсторонення його від проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні відсутні. Також відсутні обставини для проведення в рамках кримінального провадження № 42015040660000034 службового розслідування відносно прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 [PERSON] 25.03.2016 року проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №42015040660000034 доручено старшому слідчому першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області Кириєнку П.Ф. Процесуальним керівником у кримінальному провадженні надано письмові вказівки про проведення необхідних слідчих дій, у тому числі про проведення одночасних допитів, допиту працівників чергової частини, проведення судово-медичної експертизи на підставі медичної документації. 07.07.2016 року [PERSON] подав заяву в порядку ст. 55 КПК України до першого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області про залучення його в якості потерпілого. Постановою слідчого від 08.07.2016 року відмовлено у визнанні потерпілим у зв?язку з відсутністю відомостей про спричинення шкоди його інтересам. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2016 року скаргу [PERSON] на постанову про відмову у визнанні його потерпілим, задоволено, постанову скасовано. Зобов`язано старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області Кириєнка П.Ф. вирішити питання про залучення [PERSON] як потерпілого у кримінальному провадженні №42015040660000034. 07.11.2016 року начальник відділу прокуратури області листом №15-6473-16 повідомив [PERSON] , що прокуратурою області розглянуто його звернення, яке надійшло з Генеральної прокуратури України, щодо зміни підслідності у кримінальному України. 25.07.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42016040000000612 внесено відомості за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. 09.09.2016 року вказані кримінальні провадження об?єднані в одне провадженням під №42015040660000034 та на даний час триває досудове розслідування. Підстави для зміни підслідності даного кримінального провадження відсутні. Листом заступника прокурора Дніпропетровської області від 22.11.2016 року №15-6473-16 повідомлено, що прокуратурою області розглянуто звернення [PERSON] щодо проведення службового розслідування відносно окремих працівників прокуратури Дніпропетровської області, відсторонення слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області Кириєнка П.Ф. та процесуального керівника [PERSON] від проведення досудового розслідування та зміни підслідності у кримінальному провадженні № 42015040660000034. За результатами досудового розслідування 17.11.2016 слідчим прокуратури області Кириєнко П.Ф. прийнято рішення про закриття кримінального провадження №42015040660000034 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв?язку з встановленням відсутності у діянні складу кримінального правопорушення. Кримінальне провадження направлено процесуальному керівнику для перевірки прийнятого рішення в порядку ч. 5 ст. 284 КПК України. 27.12.2016 року [PERSON] звернувся до прокуратури Дніпропетровської області із заявою щодо службової недбалості та бездіяльності прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Белова М.С. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2017 року скаргу [PERSON] на бездіяльність уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, задоволено. Зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань заз заявою від 27.12.2016 року. 03.05.2017 року начальник відділу прокуратури області листом №15-6473-16 повідомив [PERSON] , що прокуратурою Дніпропетровської області розглянуті звернення на дії окремих працівників прокуратури області від 06.04.2017 року та 25.04.2017 року. Першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №42015040660000034, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2015 року за заявою про перевищення працівниками Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області своїх службових повноважень, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. 04.04.2017 року здійснення досудового розслідування кримінального провадження доручено слідчому в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області Тимошенко В.В. 28.04.2017 року заступником прокурора області винесено постанову про зміну групи прокурорів у кримінальних провадженнях № 42015040660000034 та №42017040000000085, відповідно до якої старшим процесуальний керівником призначено прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Верещаку Д.П. Досудове розслідування триває. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2017 року постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області Тимошенко В.В. від 23.05.2017 року про часткову відмову у задоволенні клопотання [PERSON] в інтересах [PERSON] від 18.05.2017 року у кримінальному провадженні №42015040660000034, скасовано. Зобов?язано слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області Тимошенко В.В. повторно розглянути клопотання адвоката Свірідова Дмитра Миколайовича в інтересах [PERSON] від 18 травня 2017 року у кримінальному провадженні №42015040660000034. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2017 року скаргу адвоката Свірідова Дмитра Миколайовича в інтересах [PERSON] на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Дніпропетровської області Верещака Д.П. від 29.06.2017 року про відмову у задоволенні клопотання від 29.06.2017 року про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №42015040660000034 від 10.05.2015 року, а також зобов?язання вчинити певні дії, задоволено. Постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Дніпропетровської області Верещака Д.П. від 29.06.2017 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні скасовано. Зобов?язано прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях повторно розглянути клопотання від 29.06.2017 року про проведення слідчих дій. Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області молодший радник юстиції Сакоренко І.О. від 10.08.2017 року постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області Тимошенка В.В. від 30.06.2017 року про закриття кримінального провадження № 42015040660000034 скасовано. 01.11.2017 року [PERSON] подав заяву до прокуратури Дніпропетровської області про вчинення службовою особою [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 399 КК України. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2017 року скаргу [PERSON] задоволено, зобов?язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області виконати вимоги статті 214 КІК України за заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка була отримана прокуратурою Дніпропетровської області 01.11.2017 року. 18.12.2017 року заступником начальника Головного слідчого управління начальником управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Генеральної прокуратури України була розглянута скарга [PERSON] , на що листом №17/7-31458-16 повідомлено, що скарга в частині недотримання розумних строків досудового розслідування у вищезазначених кримінальних провадженнях підлягає розгляду виключно прокурором Дніпропетровської області чи його заступниками. Крім того, згідно з вимогами ч. 6 ст. 28 КПК України заявник вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням щодо необхідності здійснення кримінального провадження у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом. Разом з тим за результатами вивчення вищезазначених кримінальних проваджень у Генеральній прокуратурі України до прокуратури Дніпропетровської області скеровано лист щодо вжиття заходів для забезпечення всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінальних проваджень у розумні строки. 05.12.2018 року [PERSON] звернувся до прокуратури Дніпропетровської області з клопотанням про зміну підслідності, направлення до подальшого досудового розслідування матеріалів кримінальних проваджень до Державного бюро розслідувань. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.01.2019 року скаргу [PERSON] задоволено, зобов?язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути клопотання [PERSON] від 05.12.2018 року шляхом винесення відповідного процесуального рішення. Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва прокуратури області від 11.01.2019 року відповідно до ч. 4 ст. 216 КПК України визначено підслідність у кримінальному провадженні № 42015040660000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 399, ст. 366-1, ч. 4 ст. 190 КК України за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві. 18.02.2019 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві надійшла заява [PERSON] про відвід слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Осадчого П.В. у кримінальному провадженні №42015040660000034. Листом від 04.03.2019 року №М/3-849/02-1 повідомлено, що правових підстав для відводу слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Осадчого П.В. у кримінальному провадженні №42015040660000034, не вбачається. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2019 року скаргу [PERSON] на бездіяльність уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області, щодо не розгляду клопотання про проведення процесуальних дій від 14.03.2019 року, яке отримано прокуратурою 15.03.2019 року (№7413-19) у кримінальному провадженні № 42015040660000034, задоволено частково. Зобов?язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №42015040660000034, розглянути вказане клопотання. Згідно листа начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань від 28.03.2019 року №15-5847-19, електронне звернення [PERSON] №58 від 11.03.2018 року, що надійшло до прокуратури області 26.03.2019 року, щодо стану досудового розслідування кримінального провадження № 4201504066000034 та з інших питань, розглянуто. Вказане кримінальне провадження з 21.01.2019 року розслідується групою слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у складі [PERSON] (старший групи), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 04.03.2019 року Генеральною прокуратурою визначено групу прокурорів у складі [PERSON] (старший групи, місцезнаходження Генеральна прокуратура), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 18.03.2019 року прокурором Науменком Ю.О. надано вказівки слідчому [PERSON] у порядку нагляду за досудовим розслідуванням. Як вбачається з листа прокурора Дніпровської обласної прокуратури від 13.12.2019 року, направленого на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що листом процесуального керівника від 18.03.2019 року за вих. №15р-19 для виконання були направлені вказівки щодо проведення слідчих та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні, зі строком виконання до 31.06.2019 року. Однак, як встановлено, слідчі та процесуальні дії згідно наданих вказівок в ході досудового розслідування не проведені, про причини та підстави їх непроведення прокурора не повідомлено. У зв?язку з чим встановлено строк до 24.12.2019 року, у який необхідно повідомити про стан виконання зазначених вказівок прокурора, підстави та причини їх невиконання, із наданням матеріалів кримінального провадження. Листом начальника відділу прокуратури області від 03.02.2020 року №15/1-6018-19 [PERSON] повідомлено, що прокуратурою області розглянуто його скаргу на бездіяльність прокуратури та слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві та зазначено, що з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, процесуальним керівником - прокурором відділу прокуратури області, у порядку ст. 36 Кримінального процесуального кодексу України неодноразово надавалися письмові вказівки слідчому з визначенням строку їх виконання. Однак, станом на дату розгляду вказаного звернення встановлено, що слідчим не забезпечено повне та своєчасне виконання письмових вказівок прокурора, що стало підставою для ініціювання питання перед керівництвом територіального управління Державного бюро розслідувань, що розташоване у місті Полтава, щодо зміни групи слідчих у вказаних кримінальних провадженнях. На теперішній час досудове розслідування у вказаних кримінальних провадженнях триває, проводяться необхідні процесуальні дії, направлені на встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. 28.04.2020 року [PERSON] звернувся до прокуратури Дніпропетровської області зі зверненням щодо стану досудового розслідування кримінальних проваджень. Листом Дніпропетровської обласної прокуратури від 01.06.2020 року №15/1-6018-19 надано відповідь про результати розгляду звернення, а саме вказано, що процесуальним керівником у вказаних кримінальних провадженнях прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області [PERSON] з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування неодноразово надавались письмові вказівки слідчим щодо проведення слідчих (розшукових) лій, які на теперішній час перебувають на виконанні. Крім того, перед керівництвом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві прокурором ініціювалося питання відсторонення слідчих, які здійснюють досудове розслідування у зазначених кримінальних провадженнях, яке на теперішній час не розглянуто. Згідно з відповіддю заступника начальника Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві від 19.11.2021 року № M/3-10375/ез/15-02-3-21, досудове розслідування здійснюється у розумні строки, визначені положеннями ст. 28 КПК України. На даний час проводяться слідчі та інші процесуальні дії, спрямовані на виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України. За результатами розслідування буде прийнято законне і обґрунтоване рішення, про що буде повідомлено учасників даного провадження у відповідності до кримінального процесуального законодавства України. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2022 року скаргу [PERSON] на бездіяльність керівника Дніпропетровської обласної прокуратури щодо не розгляду скарги від 19.12.2021 року про недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №42015040660000034, що перебуває в провадженні слідчого Третього слідчого відділу (з дислоканією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава задоволено, зобов`язано розглянути вказану скаргу. Згідно листа першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 11.02.2022 року №31/1-6011-19, третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві розслідується кримінальне провадження №42015040660000034 від 10.08.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397, ч.1 ст. 384, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 382, ч.2 ст. 382, ч. 1 ст. 399, ч. 1 ст. 366-1, ч. 1 ст. 367, ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом можливих протиправних дій службових осіб правоохоронних органів Дніпропетровської області. 26.01.2022 року старшим групи слідчих у вказаному провадженні визначено слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві Смоленко Д.О. 28.01.2022 року для забезпечення всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження прокурором, який здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчому надано письмові вказівки. За результатами розгляду скарг щодо недотримання розумних строків досудового розслідування направлено [PERSON] постанову про відмову в їх задоволенні. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2022 року скаргу [PERSON] на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві від 08.09.2022 року про закриття кримінального провадження за № 420215040660000034 задоволено, постанову скасовано. Дніпропетровською обласною прокуратурою розглянуто звернення [PERSON] щодо стану досудового розслідування у кримінальному №42015040660000034 від 10.08.2015 року та з інших питань та листом від 29.08.2023 року №20-3516-22 повідомлено, що за результатами розгляду звернення прокурором - процесуальним керівником, з метою вжиття заходів відомчого контролю, надано письмові вказівки начальнику Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві. На даний час досудове розслідування триває. Процесуальним керівником прокурором відділу обласної прокуратури Дроботом Ю.В. були задоволені лопотання [PERSON] щодо надання слідчому письмових вказівок про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 420215040660000034, що підтверджується листами від 27.09.2023 року №20-3516-22, від 27.10.2023 року №20-3516-22, від 22.12.2023 року №20-3516-22. 23.01.2024 року слідчими Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 420215040660000034 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Листом начальника відділу Дніпропетровської обласної прокуратури від 25.03.2024 року №20-3516-22 надано відповідь про результати розгляду звернення [PERSON] щодо перевірки законності прийняття рішення про закриття кримінального провадження та зазначено, що перевіркою законності прийняття вищевказаного рішення процесуальним керівником - прокурором відділу обласної прокуратури Дроботом Ю.В. постановою від 25.03.2024 року скасовано незаконну та необґрунтовану постанову про закриття кримінального провадження, на теперішній час у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування триває. 04.06.2024 року [PERSON] звернувся до прокурора з клопотанням про призначення судової економічної експертизи у кримінальному провадженні № 420215040660000034. Постановою прокурора від 14.06.2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] . Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2024 року скаргу [PERSON] на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання від 14.06.2024 року у кримінальному провадженні №42015040660000034, задоволено частково. Скасовано постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання від 14.06.2024 року у кримінальному провадженні №42015040660000034, зобов`язано уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні №42015040660000034 повторно розглянути клопотання [PERSON] від 12.06.2024 року в порядку, визначеному ст. 220 КПК України, та з урахуванням вимог ст. 110 КПК України. 03.10.2024 року прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури розглянуто та задоволено клопотання [PERSON] щодо надання слідчому письмових вказівок про проведення слідчих (розшукових), процесуальних дій у кримінальному провадженні №42015040660000034 від 10.08.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 399, ст. 366-1, ч. 1 ст. 367, ч. 4 ст. 190 КК України. Листом начальника відділу Дніпропетровської обласної прокуратури від 29.01.2025 року №20-3516-22 надано відповідь щодо розгляду звернення [PERSON] від 28.01.2025 року щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні №42015040660000034 від 10.08.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 399, ст. 366-1, ч. 1 ст. 367, ч. 4 ст. 190 КК України, згідно якої повідомлено, що процесуальним керівником - прокурором відділу обласної прокуратури роботом Ю.В., 13.01.2025 року слідчому додатково надано письмові вказівки про проведення слідчих (розшукових), процесуальних дій. Також, у зв?язку з невиконанням попередніх вказівок прокурора, 21.01.2025 року керівнику органу досудового розслідування надано письмові вказівки про проведення слідчих (розшукових), процесуальних дій. За результатами розгляду звернення від 10.01.2025 року обласною прокуратурою надано відповідь 22.01.2025 року за №20-110вих-25, 20-3516-25. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Згідно з положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені ч. 7 ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Також відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. В ході судового розгляду, зокрема, з досліджених судом відповідей органів прокуратури на звернення [PERSON] та ухвал слідчих суддів щодо скасування постанов про закриття кримінального провадження, судом встановлено факт тривалого та неефективного досудового розслідування кримінального провадження №42015040660000034, яке триває з 10.08.2015 року. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] неодноразово звертався до органів прокуратури, а в подальшому і до слідчого судді зі скаргами щодо недотримання розумних строків досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, які так і не були розглянуті. Позивачем доведено, що протягом дев`яти років він був вимушений неодноразово звертатися до органів прокуратури, слідчих суддів з відповідними скаргами, заявами саме через тривалу бездіяльність посадових осіб, пов`язаною з невиконанням своїх обов`язків, передбачених КПК України, внаслідок чого було порушено його звичайний ритм життя. Суд зауважує на тому, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації тощо. Аналогічний висновок викладений, зокрема, у постанові\~Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі №\~916/1423/17 (провадження №\~12-208гс18), постанові Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 335/12338/19 (провадження № 61-7930св2). З огляду на викладене, суд доходить висновку про доведеність позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди внаслідок систематичної бездіяльності органів досудового розслідування та надмірною тривалість кримінального провадження. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. [PERSON] зазначає, що тривалість досудового розслідування по вказаному вище факту понад дев`ять років призвела до емоційного виснаження, постійних стресів, що призвело до погіршення здоров`я позивача, зокрема, з`явилися проблеми зі сном, надмірна дратівливість та тривожність, у зв`язку з чим просить суд стягнути моральну шкоду у розмірі 1\~500\~000 грн. При цьому суд відповідно до характеру та розміру душевних страждань, завданих позивачу тривалим розслідуванням кримінальної справи, у якій він є потерпілим, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, справедливості, добросовісності та розумності, доходить висновку що відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн є належним та співмірним відшкодуванням у даному випадку. Положеннями п.10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі\~\~судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року (справа №910/23967/16) вказала, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України. Відповідно до\~статті 2 ЦК України\~учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі\~статті 1174 ЦК України\~є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга\~статті 2 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 174/207/22 (провадження № 61-1119св23) зазначено, що: «відповідно до частини першої\~статті 170 ЦК України\~держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів». З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 10 000 грн компенсації моральної шкоди. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: partial