Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 20.11.2010 р. між сторонами відділом РАЦС Хустського районного управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб за актовим записом №268. У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя у сторін не склалося, тривалий час між сторонами тривають неприязні стосунки, шлюб носить формальний характер. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивачка зазначає, що рішення про розірвання шлюбу вона прийняла остаточно і змінювати його намірів немає. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам, інтересам дітей. Посилаючись на вищевикладені обставини, просить розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Просила здійснити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Розгляд справи проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 20.11.2010 року відділом РАЦС Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №268, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.11.2010 року. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] .\~ Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сім`я розпалася та існує лише формально. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved