Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Малиновського міського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року у справі № 521/22580/23 з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~416,50 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На примусове виконання указаного рішення суду 19.06.2024 державним виконавцем відкрито виконавче провадження Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо сплати аліментів, до цього часу аліменти жодного разу не сплатив, за період з 28.09.2023 по 28.09.2024 у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів відповідно до розрахунку державного виконавця у розмірі 16 998 грн. Позивачем проведено обрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 28.09.2023 по 28.09.2024 та розмір пені складає 33\~528,57 грн. З урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 33\~528,57 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що лише 19.06.2024 старшим державним виконавцем Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання судового рішення про стягнення з нього аліментів. При цьому він працює в МПП «САС» водієм автотранспортних засобів з 01.04.2008 по теперішній час. На підприємство не надходили документи по виконавчому провадженню, про наявність виконавчого провадження він дізнався лише у жовтні 2024 року, коли у нього виникла заборгованість зі плати аліментів з жовтня 2023 року по вересень 2024 року, а саме коли було винесено постанову про арешт коштів боржника від 26.09.2024. Зазначає, що як тільки він дізнався щодо наявності заборгованості зі сплати аліментів він одразу її сплатив. На сьогоднішній день у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Також зазначає, що позивачем проведено розрахунок пені усупереч приписам ч. 1 ст. 196 СК України, оскільки за таким розрахунком розмір пені складає 33 528,57 грн, що перевищує 100 відсотків заборгованості. Крім того, кількість днів за жовтень 2023 року позивач вважає 365 днів, що є неправильним відповідно до формули, за якою б мала бути розрахована неустойка. У судовому засіданні позивач [PERSON] просила позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Не заперечувала, що відповідачем 01.10.2024 сплачено заборгованість по аліментах в розмірі 16\~998 грн та відповідач продовжує сплачувати аліменти, проте вважала наявними підстави для стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів за період з 28.09.2023 по 28.09.2024. Представник відповідача адвокат Дерев`янкіна Л. Е. у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, пояснила, що [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів була сплачена у повному обсязі 01.10.2024 та відповідач продовжує належним чином сплачувати аліменти. Посилалася на те, що позивач виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів пред`явила до виконавчої служби лише у червні 2024 року, відповідач з 2008 року не змінював своє місце роботи, про яке було відомо позивачу, проте документів з виконавчої служби за місцем його роботи не надходило, а про наявність виконавчого провадження він дізнався лише у жовтні 2024 року. Також указувала на неправильність розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, проведеного позивачем, та його невідповідність вимогам ч. 1 ст. 196 СК України. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 03.01.2024. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року у справі № 521/22580/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~416,50 грн, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 28 вересня 2023 року та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . На виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2023 Малиновським районним судом м. Одеси 05.06.2024 видано виконавчий лист № 521/22580/23 та державним виконавцем 19.06.2024 відкрито виконавче провадження № 75276043 з його примусового виконання. Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~зі сплати\~аліментів,\~виданого державним\~виконавцем Малиновського\~ВДВС у\~м.\~Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Камнєвим Д. А. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з вересня 2023 року по вересень 2024 року станом на 17.09.2023 складає 16 998 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Розглядаючи відповідальність за несплату аліментів, слід зауважити, що в законодавстві передбачена спеціальна норма, яка встановлює умови та розміри санкцій за порушення зобов`язання із сплати аліментів (ст. 196 СК України). Тобто, дана норма спрямована на стимулювання боржника - платника аліментів своєчасно сплачувати аліменти та, певною мірою, компенсувати одержувачеві аліментів ті втрати, які він поніс у зв`язку із затримкою їх сплати. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Нормами чинного законодавства передбачено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника (постанова Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №334/7702/16). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц викладено правовий висновок щодо обрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, який є обов`язковим для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, у якому відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Отже, при розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів слід враховувати розрахунок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц. За результатами розрахунку пені за прострочення сплати [PERSON] аліментів судом встановлено, що її розмір перевищує розмір заборгованості по аліментах. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У цій справі позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені за несплату аліментів станом на 17.09.2024 у сумі 33 528,57 грн. Ураховуючи викладене та беручи до уваги положення ч. 1 ст. 196 СК України, суд дійшов висновку, що розмір пені за прострочення сплати аліментів не може перевищувати розміру заборгованості, який в даному випадку становить 16 998 грн. Разом з тим, заперечуючи проти позову відповідач указує, що про наявність виконавчого провадження від дізнався лише у жовтні 2024 року, а саме коли було винесено постанову про арешт коштів боржника. Проте, як слідує з матеріалів справи, [PERSON] був обізнаний про наявність рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2023 року у справі № 521/22580/23 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на сина, його представник адвокат Дерев`янкіна Л. Е. була присутня у судому засіданні 07.12.2023. Однак, знаючи про обов`язок утримувати дитину, що виник зокрема з рішення суду, з [PERSON] судове рішення не виконував та аліменти не сплачував, унаслідок чого у нього утворилась заборгованість. При цьому, заборгованість по аліментах [PERSON] було сплачено лише 01.10.2024, тобто після звернення позивача до суду з даним позовом. Таким чином, наявність судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину вже свідчить про наявність у нього відповідного зобов`язання, яке передбачено нормами сімейного законодавства та спрямовано на забезпечення належного утримання та розвитку дитини. Відповідач не довів, що заборгованість по аліментах виникла не з його вини, в матеріалах справи відсутні докази, що він, будучи достеменно обізнаним про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів, вживав всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання по сплаті аліментів, як і відсутні докази добровільного виконання відповідачем обов`язку по утриманню дитини. За таких\~обставин,\~позов [PERSON] \~підлягає задоволенню\~частково та\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає неустойка\~(пеня) за прострочення сплати аліментів у сумі 16 998 грн. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1\~699,80 грн.

Outcome: partial