Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

[PERSON] \~звернулася з\~позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого\~05.07.2019\~року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено актовий запис № 2366, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] .\~ В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося через суттєві розбіжності у світогляді, інтересах, поглядах на шлюб та сім`ю. Родинні стосунки між сторонами припинено, спільного господарства вони не ведуть. З огляду на зазначене, посилаючись на втрату між ними з чоловіком любові й порозуміння, позивачка не вважає за доцільне вживати заходів для збереження шлюбу. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дитини сторони не мають. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 15.11.2024\~року Київський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через канцелярію суду представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності відсутності її та [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою, вказаною у позовній заяві. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності і підтримання позовних вимог у повному обсязі. За таких обставин згідно з ч.\~1 ст.\~223\~ЦПК\~України неприбуття учасників процесу у судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.07.2019\~року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено актовий запис № 2366, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ( а.\~с.\~13). Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] . Дану обставину підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.11.2019\~року, у якому позивачка зазначена матір`ю, а відповідач батьком дитини (а.\~с. 12). Спору щодо місця проживання дитини сторони не мають. Позовних вимог щодо поділу спільного майна подружжя у даній справі не заявлено. Суд установив, що родинні стосунки між сторонами фактично припинені у зв`язку з глибокими розходженнями у світогляді, інтересах, поглядах на шлюб та сім`ю, втратою почуттів, що об`єднували подружжя. Станом на зараз [PERSON] та [PERSON] упродовж тривалого часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб між позивачкою і відповідачем існує лише формально, і вживати заходів для його збереження сторони не вважають за доцільне. Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК\~України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. У частині 3 ст.\~56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження або припинення згідно з частиною 4 цієї ж статті є неприпустимим як порушення права дружини і чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.\~1\~ст. 110\~СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи викладене суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим і суперечитиме інтересам як позивачки та відповідача, так і їх малолітньої дитини. З огляду на зазначене позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Як передбачено ст.\~113\~СК\~України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після його розірвання надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Один із наведених альтернативних варіантів особа обирає за своїм вільним вибором. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] після його реєстрації позивачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.\~с.\~13). Дошлюбне прізвище позивачки підтверджено копіями зазначеного вище свідоцтва, а також свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.03.1995 року на ім`я [PERSON] , [INFO] . Позивачка вирішила після розірвання шлюбу змінити своє прізвище на дошлюбне, що ґрунтується на положеннях ст.\~113\~СК\~України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Як унормовано ч.\~1 ст.\~141\~ЦПК\~України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.\~1 ст. 142 наведеного вище Кодексу і ч.\~3 ст.\~7\~Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом із тим за загальним правилом, визначеним законодавцем у ст.\~7\~Закону України «Про судовий збір», суд повертає сплачену суму судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила. Відповідно до засади диспозитивності цивільного судочинства, зміст якої розкрито у ст. 13\~ЦПК\~України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з наведеного суд у передбачених законом випадках вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету сплаченого судового збору, а також про повне чи часткове стягнення відповідних процесуальних витрат з відповідача не інакше як за клопотанням (заявою) позивача чи його представника. До початку розгляду справи по суті [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову. З урахуванням такої позиції відповідача суд прийняв рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Разом із тим. [PERSON] та її представник не зверталися до суду з заявами чи клопотаннями про повернення позивачці з державного бюджету 50\~відсотків сплаченого судового збору у зв`язку з визнанням позову відповідачем, а також про стягнення відповідних процесуальних витрат з [PERSON] . З огляду на зазначене суд не вирішує у справі питань про застосування положень ч.\~1 ст.\~141 і ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved