Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

10 травня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилається на наявність у відповідача заборгованості за кредитними договорами, які є простроченими та відповідачем не погашається. До стягнення заявлено заборгованість, право на отримання якої позивач набув від первісного кредитора відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2024 цивільну справу № 208/4138/24 було розподілено судді [PERSON] . Відповідно до відомостей Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, які отримані судом 22.05.2024 р., відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23.05.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 24.10.2024 року згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] у відставку, судову справу було передано у провадження судді Гречаній В.Г. Ухвалою судді від 25.10.2024 року позовну заяву було прийнято до свого провадження. Позивачем у позовній заяві було надано згоду на розгляд справи без участі представника, та винесення заочного рішення. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 13 серпня 2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/4165911, який підписано позивачем. Основними умовами споживчого кредиту є наступні: 1) сума 50000,00 грн; 2) строк 36 місяців; 3) процентна ставка 15,00% річних 4) комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості- щомісячно, в розмірі 2,85% у місяць від суми кредиту. 05 серпня 2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» укладено Договір факторингу № 2-2021, у відповідності до умов якого АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» приймає належні АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021 року, 18.01.2022 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1/4165911 від 13.08.2021 року, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] . 24.01.2022 року за вих. №1365 Відповідачу було направлено Повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 18.01.2022 року, проте відповідачем заборгованість погашена не була. 09.04.2024 року за вих. №3849 позивачем направлено відповідачу досудову вимогу, проте відповідачем заборгованість також погашена не була. Станом на дату відступлення, 18 січня 2022 року, заборгованість за Кредитним договором становила 61 779,64 гривень, яка складалась з: - строкова заборгованості за тілом кредиту 44 318,38 гривень; - прострочена заборгованості за тілом кредиту 5 681,62 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 104,17 гривень; - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 3 125,47 гривень; - заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 1 425,00 гривень; - прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 7 125,00 гривень. За період з 19.01.2022 по 09.04.2024 було нараховано: - проценти за користування кредитом 16 693,55 гривень; - комісія за обслуговування кредитної заборгованості 37 050,00 гривень. Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 115523,19 грн., з яких: -50000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; -19923,19 грн сума заборгованості за відсотками; -45600,00 грн сума заборгованості по комісії. Позивачем надано розрахунок заборгованості з 13.08.2021 року по 18.01.2024 року. З метою стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням позивач звернувся до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексуУкраїни цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексуУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 Цивільного кодексуУкраїни кредитний договір укладається у письмовій формі. Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. За приписами ч. 1 ст.526 Цивільного кодексуУкраїни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що кредитний договір №1/4165911 відповідно до якого позивач надав, а позичальник отримав кредитні кошти укладений між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] у письмовій формі відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 Цивільного кодексу України. Між сторонами договору погоджено всі істотні умови кредитного договору, [PERSON] повідомлено про умови кредитування та порядок, строки повернення кредитної заборгованості. Укладений договір, як і додатки до нього, містять підписи його сторін. Як вбачається з виписки по даному рахунку, [PERSON] у встановлені в кредитному договорі строки, визначені графіком платежів по кредиту, який є невід`ємним додатком № 1 до кредитного договору, зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості не виконувала, не здійснюючи внесення щомісячного платежу у встановленому розмірі або здійснюючи його внесення у неповному розмірі. У зв`язку з цим, як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитним договором наданого АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №1/4165911 становить 61 779,64 гривень, яка складалась з: строкова заборгованості за тілом кредиту 44 318,38 гривень; прострочена заборгованості за тілом кредиту 5 681,62 гривень; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 104,17 гривень; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 3 125,47 гривень; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 1 425,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 7 125,00 гривень. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положенями ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексуУкраїни боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором. 05 серпня 2021 року між Банком та ТОВ «ФК «БРАЙТ-К», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021 року, 18.01.2022 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №1/4165911 від 13.08.2021 року, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] . Пунктом 2.1 укладеного договору про відступлення права вимоги первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору. Відповідно до п. 3.1 договору № 2-2021 від 05.08.2021 року право вимоги переходить до нового кредитора з дати підписання відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора. Згідно до п.2.3.4. Правил встановлено, що у разі несплати позичальником чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії, згідно з умовами Кредитного договору протягом 30 днів, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій. Відповідно до п.2.3.6. Правил встановлено, якщо позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової вимоги Банком, не виконає вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, Банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно позичальника в порядку, передбаченому законодавством України. Матеріали справи містять лист № 24.01.2022 року за вих. №1365 року направлений позивачем відповідачу лист з повідомленням про наявність простроченої заборгованості за кредитом . 09 квітня 2024 року позивачем направлено відповідачу лист за вих.№3849 з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісію. Однак як повідомлення, так і вимога щодо дострокового повернення кредиту [PERSON] були проігноровані. Згідно ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 1077Цивільного кодексуУкраїни визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будьякий передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 514Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом припинилося 09 квітня 2024 року, тобто в момент використання права вимоги щодо дострокового повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості. За період з 19.01.2022 по 09.04.2024 позивачем відповідачу було нараховано: проценти за користування кредитом 16 693,55 гривень; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 37 050,00 гривень. З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» має право вимоги до [PERSON] за кредитним договором 1/4165911 від 13.08.2021 року загальну заборгованість у розміру 115523,19 грн.. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 Цивільного процесуальногокодексу України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 Цивільного процесуальногокоексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77Цивільного процесуальногокоексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 Цивільного процесуального коексу України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жотвня 2019 у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Надані докази у справі дають розумні підстави вважати, що відступлення права вимоги мало місце, в свою чергу жодного доказу на спростування факту такого відступлення відповідачем суду не надано. Позивачем наданийв томц числі договір відступлення права вимоги, а також наведено розрахунки заборгованості. Відповідач не надав контрдоказів проти цих обставин (відповіді на запити до первісних кредиторів, контррозрахунки, клопотання про витребування доказів також не заявлено). Також суд визнає належними доводи позивача про те, що відповідач не був обмежений у спростуванні твердження про отримання ним кредитних коштів шляхом надання виписки по банківському рахунку, розумних підстав для ненадання такого доказу (або ж заявлення клопотання про його витребування) відповідачем не наведено. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved