Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що 27.05.2024 він звернувся до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті його діда [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадкового майна входить будинок готелю площею 628,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка для обслуговування готелю площею 0,1664 га, кадастровий номер 0724510100:01:005:0104 за адресою: [ADDRESS] . При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, було встановлено, що на нерухоме майно накладено арешт. Тип обтяження № 35068743 зареєстрований державним реєстратором Луцького районного відділу державної виконавчої служби ЗМУ МЮ (м. Львів) Копетюк В.О. 17.01.2020 у зв`язку з перенесенням до спеціального розділу обтяження зареєстровано 03.08.2010 № 10104516, реєстратор Волинська філія державного підприємства «Інформаційний центр» МЮ України на підставі постанови про арешт майна боржника, 20615672 від 02.08.2010, головним державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Корець В.П. У зв`язку з наявним арештам на спадкове майно, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. 28.05.2024 він звернувся до відповідача з заявою про закінчення виконавчого провадження № 35068743 та скасування арешту з майна. З наданої відповіді вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєтру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на нерухоме майно [PERSON] , 03.08.2010 накладено арешт, номер запису про обтяження 35068743. Встановити в межах якого виконавчого провадження накладено арешт не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю його в системі, а саме виконавче провадження знищено після закінчення строку їх зберігання, тому встановити в межах якого виконавчого провадження було накладено арешт не виявилось можливим. Зазначає, що н даний час наявні законні підстави для зняття арештів з майна боржника [PERSON] . Враховуючи наведене, позивач просить суд зобов`язати начальника Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гань А.Ф. зняти арешт, накладений на все майно [PERSON] у межах виконавчого провадження № 35068743, в тому числі на будинок готелю, загальною площею 628,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування готелю площею 0,1664 га, кадастровий номер 0724510100:01:005:0104 за адресою: [ADDRESS] та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідний запис. Ухвалою судді від 28.08.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі. Відзиву від відповідача на адресу суду не надходило. 28.08.2024 ухвалою суду закрито підготовче засідання у справі. Ухвалою суд від 09.10.2024 залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] 24.02.2025 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, вона просить суд скасувати арешт, накладений на все майно [PERSON] , в тому числі на будинок готелю, загальною площею 628,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування готелю площею 0,1664 га, кадастровий номер 0724510100:01:005:0104 за адресою: [ADDRESS] та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідний запис. До початку розгляду справи від представника позивача надійшло клопотання про розгляду справи у її відсутності, заявлений позов підтримує та просить його задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача в судове засідання з`явився та подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 380189924 від 27.05.2024 будинок готелю за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Як випливає з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.02.2025, земельна ділянка для обслуговування готелю площею 0,1664 га, кадастровий номер 0724510100:01:005:0104 за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , наведене також підтверджується договором купівлі-проваджк земельної ділянки від 29.12.2005 та державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 308018. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 07). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. 08.07.2016 заведено спадкову справу № 32/2016 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] дочки померлого, її мати [PERSON] відмовилася від своєї частки в спадщині на користь [PERSON] . Син [PERSON] , [PERSON] відмовився від своєї частки в спадщині на користь своїх синів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 35). 27.05.2024 позивач [PERSON] , який є онуком померлого [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою № 188/02-31 від 27.05.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєтру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, щодо суб`єкта № 380189924 від 27.05.2024 наявний арешт на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] . Із відповіді Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 48393 від 11.06.2024 вбачається, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєтру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на нерухоме майно [PERSON] , 03.08.2010 накладено арешт, номер запису про обтяження 35068743. Згідно із ч. 1 ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст.\~319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Підставою подання позову є спричинення порушення однієї із складових права власності, визначеної ч.1 ст.317 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Таким чином, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті діда [PERSON] спадкоємець [PERSON] набув права на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Отже, наявність арешту на майно спадкодавця [PERSON] , перешкоджає позивачу, як спадкоємцю, оформити спадщину на майно, яке останній успадкував після смерті свого брата та стало підставою для відмови нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 12.12.2018 по справі № 399/142/16-ц, у якій також зазначено, що якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду). Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності [PERSON] припинилося внаслідок його смерті, з вказаних підстав [PERSON] , як спадкоємець, що прийняв спадщину, звернувся до суду з даним позовом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В рішенні ЄСПЛ «Афанасьев проти України» від 05.04.2005 року (№ 38722/02, п. 75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст. 13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Відтак, інший спосіб захисту та реалізації спадкових прав, ніж зняття арешту з усього (рухомого та нерухомого) майна відсутній, обраний спосіб захисту права власності позивача в даному випадку є таким, що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному провадженні та таким, що не суперечить закону. Слід також зауважити, що позивач [PERSON] не є боржником у виконавчому провадженні, являється спадкоємцем померлого, а тому вимоги про зняття арешту, саме в межах позовного провадження, узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеній у Постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18. Крім цього, спадкоємець [PERSON] , яка є відповідачем у справі та заявила свої вимоги щодо погашення кредитної заборгованості до спадкоємців [PERSON] , подала до суду заяву про визнання позову. З урахуванням викладеного та враховуючи, що наявність обтяження перешкоджає позивачу [PERSON] в повній мірі реалізувати своє право власності на таке майно, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved