Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Єлісєєва Дмитра Олексійовича звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб між ними, зареєстрований 18.07.2020 Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління управління Міністерства юстиції, актовий запис № 144. В обгрунтування своїх позовних вимог, покликаючись на положення статей 24, 104, 105, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України, зазначає, що подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти та недомовленості. Від шлюбу у сторін дітей народжено не було, відповідач заперечує проти розірвання шлюбу. Ухвалою від 03.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 30.01.2025, у зв`язку з неявкою відкладено розгляд на 27.02.2025. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без їх участі. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, до суду не з`явилася, заяв чи клопотань на адресу суду не подала. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.12.2024 вбачається, що такий між сторонами зареєстрований 18.07.2020 Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління управління Міністерства юстиції, актовий запис № 144, при цьому дружина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Наявність неповнолітніх дітей позивач заперечив. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій також визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч.ч.\~3, 4 ст.\~56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Судом установлено, що у даному випадку шлюбні відносин фактично припинені, сім`я розпалася, не проживає разом, а шлюб існує лише формально, спільне господарство не ведеться, з урахуванням чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Питання стягнення судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку із задоволенням позову стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн на його користь із відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved