Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Процедура (розгляд справи): У жовтні 2021 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гулий Андрій Васильович, звернулася до суду із даною позовною заявою. Позовними вимогами є припинення права власності [PERSON] на 1/8 частку житлового будинку [ADDRESS] , та визнання за позивачем, [PERSON] , право власності на 1/8 частку вказаного житлового будинку, з виплатою [PERSON] в рахунок компенсації вартості 1/8 частки даного житлового будинку компенсації в сумі 26125 грн., що внесені на депозитний рахунок суду. Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року за клопотанням представника позивача зупинено провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача до вступу у справу правонаступника. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року заяву представника [PERSON] - адвоката Гулого А.В. про заміну позивача його правонаступником задоволено. Залучено до участі у справі [PERSON] , [INFO] , як правонаступника позивача [PERSON] . Аргументи позивача: В обґрунтування\~вимог позивач\~ [PERSON] ,\~інтереси якої\~представляє адвокат\~Гулий А.\~В.,\~зазначив,\~що [PERSON] \~після смерті\~чоловіка -\~ [PERSON] на\~праві спільної\~часткової власності\~належить 5/8\~частки житлового\~будинку з прилеглими надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності. [PERSON] , який є рідним сином позивача та померлого [PERSON] також належить на праві спільної часткової власності 1/4 частки вищезазначеного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. При оформленні спадкових прав стало відомо, що [PERSON] , який є сином позивача, у встановленому законом порядку звернувся із заявою про прийняття спадщини на 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS] . Однак, відповідачеві свідоцтво про право на спадщину не видавалося, жодних дій для отримання вищезазначеного свідоцтва останній не вчиняє, та належним чином не здійснив реєстрацію права власності на спадкове майно. За рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.11.2019 року по справі №401/2572/19 [PERSON] визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Крім того відповідач, з 2008 року не проживає у будинку, спірною власністю жодним чином не користується, технічним станом будинку не цікавиться, в утриманні, збереженні житла участі не бере, не здійснює витрати по оплаті комунальних послуг, а зазначені витрати самостійно несе позивач. На підставі викладеного позивач вважає, що 1/8 частка житлового будинку, яка належить відповідачу не може бути виділена в натурі, оскільки відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна становить 7.90 кв.м, а тому наявні підстави на припинення права власності відповідача на частку у спільному майні з виплатою йому грошової компенсації, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду для вирішення даного спору. Просить визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частки житлового будинку з прилеглими надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Виплатити [PERSON] в рахунок компенсації вартості 1/8 частки житлового будинку з прилеглими надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] кошти в розмірі 26125,00 грн. В обґрунтування позову позивач надала до суду копії: паспорта та РНОКПП позивача; свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ; свідоцтва про право власності від 21.07.2021 р.; свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.07.2021 р.; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.07.2021 року № 266810072; договору купівлі-продажу жилого будинку від 07.12.2004 р.; технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду; свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.07.2021 р.; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.07.2021 року № 266811434; рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.11.2019 року; звіту про оцінку нерухомого майна 1/ 8 частки житлового будинку. У судове засідання представник позивача та правонаступник позивача не з`явились, представник правонаступника позивача надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з вищевикладених підстав. Аргументи відповідача [PERSON] : Відповідач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Баранчук Ю. В., у відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не визнає. Обгрунтовує це тим, що позивачем не надано жодного доказу того, що спільне майно, а саме житловий будинок, про яке йде мова у позовній заяві, є неподільним, що частка відповідача не може бути виділена в натурі, також що спільне користування майном є неможливим, а також те, що таке припинення не завдасть істотної шкоди його інтересам. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок його загальна площа становить 63,2 кв.м. Частка [PERSON] (1/8 будинку) становить 7,90 кв.м. Одна з кімнат зазначеного будинку має розмір 7,2 кв.м. Вона цілком його влаштовує та може бути виділена йому в натурі як співласнику вказаного жилого будинку. На його переконання будинок може бути поділеним. Відповідач готовий зробити окремий вхід до своєї кімнати. Спільне володіння та користування будинком також можливе. Відповідач готовий приймати участь у спільному утриманні та збереженні житла, сплаті за користування комунальними послугами. Також вказує на те, що припинення права відповідача на частку житлового будинку завдасть істотну шкоду його інтересам. Відповідач не має іншого житла, крім зазначеної в позовній заяві 1/8 частки житлового будинку з прилеглими надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Він бажає проживати у спірному будинку, проте позива порушує його право власності. В обґрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідача надав: витяг з державного реєстру; копію свідоцтва про спадщину за заповітом. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, просили у позові відмовити. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи та зміст заяв позивача та відповідача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем та відповідачем докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку. Встановлені судом обставини справи: Житловий будинок [ADDRESS] , належав померлому [PERSON] та позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.12.2004 року, посвідчений державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори Медяник О.В. , зареєстровано в реєстрі №2-2608. Зі свідоцтва про смерть від 28 грудня 2020 року серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] [INFO] помер [INFO] . На підставі свідоцтва про право власності від 21.07.2021 року №2-440, [PERSON] належить 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме житлового будинку [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.07.2021 року, індексний номер витягу 266810072 підтверджується право власності позивачки [PERSON] на 5/8 будинку [ADDRESS] . Правонаступнику позивача [PERSON] , який є рідним сином позивача та померлого [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/4 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.07.2021 року №4-2021 року. Також право власності [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.07.2021 року, індексний номер витягу 26681434. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна 1/8 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] виконаного від 13.08.2021 року ПП «ВКА «Ріко-Інвест» вартість зазначеної частки будинку становить 26125,00 грн. Вказана сума компенсації 1/8 частини відповідача була внесена позивачем на депозитний рахунок . За рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.11.2019 року справа № 401/2572/19 [PERSON] визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . [INFO] позивачка [PERSON] померла. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10.2023 року зареєстрованого державним нотаріусом Першої Світловодської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Панченко Н.В., [PERSON] є власником 1/8 вищезазначеного житлового будинку. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №349814764 від 10.10.2023 року [PERSON] є власником 1/8 частки будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Іншого житла [PERSON] немає. Судом досліджена спадкова справа №4-2021 до майна померлого [PERSON] . Вказані обставини справи підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами, сторонами визнані та не спростовані. Норми права та мотиви, з яких виходить суд: Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до вимог статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (ч. 1, 2 ст. 356 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України). Статтею 365 ЦК України передбачено підстави припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Так, згідно з ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч. 2 ст. 365 ЦК України). Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16, та неодноразово підтриманій Верховним Судом. У постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Аналогічні висновки щодо застосування норм статті 365 ЦК України викладено також у постановах Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 343/2271/16-ц (провадження № 61-32св19), від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц (провадження № 61-33924св18), від 14 квітня 2021 року у справі № 344/120/16-ц (провадження № 61-22129св19), від 17 травня 2021 року у справі № 183/4432/16-ц (провадження № 61-385св21), від 22 вересня 2021 року у справі № 289/398/16, провадження № 61-16865св20) та інших. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновок суду: З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є співвласниками будинку [ADDRESS] , зокрема, [PERSON] належить 7/8 частки спірного будинку, [PERSON] 1/8 часток спірного будинку. Звертаючись до суду із даним позовом про припинення права відповідача у спільній сумісній власності, а саме у спірному будинку, позивач [PERSON] посилалась на те, що частка відповідача є незначною (1/8) та не може бути виділена в натурі, спільне проживання, володіння і користування майном є неможливим, оскільки відповідач не приймає участі у сплаті комунальних послуг, відповідачеві свідоцтво про право на спадщину не видавалося, жодних дій для отримання вищезазначеного свідоцтва останній не вчиняє, та належним чином не здійснив реєстрацію права власності на спадкове майно. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] крім права на 1/8 частину спірного будинку, не має іншого житла. Об`єктивних доказів звернення до суду з вимогами про встановлення між співвласниками будинку порядку користування спільною частковою власністю та (або) неможливість встановлення такого порядку до суду не надано і судом таких не встановлено. При цьому, як зазначено в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 686/17974/17, від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц при вирішенні справ про припинення права на частку у спільному майні в частині не завдання шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї суди насамперед зобов`язані дослідити наявність у відповідача іншого житла. У разі відсутності такого житла позбавлення особи права на частку у спільному майні, яке є єдиним зареєстрованим за ним житлом, буде розцінюватися як завдання шкоди його інтересам та інтересам членам його сім`ї. Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 442/7979/21 (провадження № 61-3161св23). Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач [PERSON] зазначив, що не має у власності іншого житла, і позбавлення його права на частку в спірному будинку завдасть йому значної шкоди, оскільки спірний будинок є єдиним місцем для проживання відповідача. Одна кімната в будинку його цілком влаштовує, він готовий зробити окремий вхід до неї для повноцінного проживання. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що у відповідача на праві власності є інша нерухомість або він має законні права на інше, ніж спірний будинок, місце проживання. Правова позиція Європейського суд з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції гарантує кожній особі, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Такий загальний захист поширюється як на власника квартири, так і на наймача. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. the United Kingdom), заява № 66746/01, пункт 82). Припинення права відповідача на частку у спірному будинку призведе до припинення права користування цим житлом, що фактично завдасть відповідачу істотної шкоди, оскільки він буде позбавлений єдиного наявного у нього житла, що є недопустимим, в розумінні гарантованого Конституцією України права особи на житло. Встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, суд дійшов висновку про те, що позивач не надав належних доказів неможливості встановлення порядку спільного користування майном та доказів того, що припинення права відповідача на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам, як співвласника майна. Щодо вимоги позивача про визнання за ним права власності на частки відповідача, то тлумачення п.1 ч.2 ст.16 ЦК України та ст.365 ЦК України свідчить про те, що припинення права на частку в одного співвласника одночасно виступає для інших співвласників підставою набуття права на частку; рішення суду про припинення права на частку є підставою, з якою закон пов`язує набуття для іншого (інших) співвласника права на частку; визнання права є способом захисту, що використовується при порушенні. Необхідність у застосуванні цього способу захисту виникає у випадках, коли оспорюється або не визнається право, тобто певне суб`єктивне право; у співвласника, який тільки пред`являє позов про припинення права на частку, відсутнє суб`єктивне право, яке не визнається або оспорюється. Рішення суду буде лише підставою для правонабуття. У випадку відсутності суб`єктивного права власності неможливо стверджувати й про його порушення, тобто невизнання чи оспорювання, що виступало б передумовою для визнання права; недопустимим є поєднання конструкції позову про припинення права на частку (стаття 365 ЦК України) та визнання права (пункт 1) частини другої статті 16 ЦК України) одночасно. Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (постанова Верховного Суду від 31.05.2023 року у справі №169/740/20). За таких обставин, немає й підстав для задоволення позовної вимоги про присудження грошової компенсації на користь відповідача за спірну 1/8 частину спірного будинку - як похідної, оскільки присудження такої компенсації можливе виключно як наслідок припинення права на вказану частку у спільному майні на підставі ст. 365 ЦК України. Суд,

Outcome: dismissed