Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

У січні 2025 року позивачка [PERSON] звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони в зареєстрованому шлюбі перебувають з 03 жовтня 2015 року. Позивачка вказує, що сторони вже тривалий час проживають окремо, не ведуть спільне господарство, та фактично припинили шлюбні відносини, від шлюбу сторони мають двох дітей, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, проти примирення позивачка заперечує. Враховуючи вищенаведене, просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явились, в поданій до суду позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вказав, що позов визнає. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Остап`ївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 03 жовтня 2015 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 03 жовтня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис за №7, місце державної реєстрації: Остап`ївська сільська рада Підволочиського району Тернопільської області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено на [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 травня 2019 року, сторони у даній справі, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 травня 2019 року, сторони у даній справі, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинено. Позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, відповідач заявлені позовні вимоги визнав повністю. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Позовні вимоги про визначення місце проживання дітей чи поділ майна подружжя у даній справі сторони не заявляли. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню, з відповідача на користь позивачки сума сплаченого судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі ст.ст.24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved