Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представниця позивача звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ»: - заборгованість за кредитним договором №8452973, в розмірі 25 542,42 грн.; - заборгованість за кредитним договором №3917532, в розмірі 83 157,90 грн.; - заборгованість за договором позики №76897538, в розмірі 27 500 грн.; - заборгованість за кредитним договором №00468-09/2023 в розмірі 86 971,96 грн.; - понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №8452973. Кредитний договір було укладено в електронній формі, в особистому кабінеті відповідачки. Відповідно до умов договору, кредитні кошти надались у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на картку. 27.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27022024, згідно із яким ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27.02.2024 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] , в сумі 25 542,42 грн., з яких: 6 900 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18 642,42 грн - сума заборгованості за відсотками. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги, позивач не здійснив жодних нарахувань. Щодо кредитного договору №3917532, зазначає, що 22.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою [PERSON] було укладено даний кредитний договір. Відповідно до умов договору, кредитні кошти надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на картку. 27.06.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27062024, згідно із яким ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27.06.2024 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] , в сумі 83 157,90 грн., з яких: 13 999,97 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 69 157,93 грн - сума заборгованості за відсотками. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги, позивач не здійснив жодних нарахувань. Щодо договору позики №76897538, вказує, що 20.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] було укладено даний договір. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21, згідно із яким ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників №22 від 11.04.2024 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 27 500 грн., з яких: 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 500 грн - сума заборгованості за відсотками. Щодо кредитного договору №00468-09/2023, зазначає, що 01.09.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачкою [PERSON] було укладено цей договір. Кредитний договір було підписано електронним підписом відповідачки. Кошти кредиту надались у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на картку відповідачки. 29.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №29042024, згідно із яким ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників від 29.04.2024 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] , в сумі 86 971,96 грн., з яких: 14 995 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 71 976,96 грн - сума заборгованості за відсотками. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги, позивач не здійснив жодних нарахувань. Представниця позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Драган Ю.О. будучи належним чином повідомленою про місце, дату і час судового засідання в таке не з`явилась, безпосередньо у позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Також зазначила, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повтороно не з`явилась, хоча про місце, дату і час такого була повідомленою належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з відміткою про вручення особисто (а.с. 171, 176). ІІ. Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 17.09.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження. 21 листопада 2024 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалено заочне рішення. Відповідачка [PERSON] 12.12.2024 через канцелярію суду подала заяву про перегляд заочного рішення, яку ухвалою суду від 12.12.2024 прийнято та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 17.12.2024 заяву відповідачки [PERSON] задоволено, скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду за правила загального позовного провадження. 14 січня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачка [PERSON] відзиву та доказів на спростування обґрунтувань представника позивача суду не надала, хоча належним чином була повідомленою про місце, дату і час розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також враховуючи те, що відповідачка клопотань про відкладення судового засідання суду не подавала, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне провести судовий розгляд за його відсутності. Ухвалою суду від 19.02.2025 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розгляд даної справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що 28.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №8452973, відповідно до якого, кредитодавець зобов`язується надати позивальнику кошти у сумі 15 000 грн. Кредит надається на 105 днів. Пільговий період складає 15 днів. Поточний період складає 90 днів. Процентна ставка в пільговий період складає 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Процентна ставка за користування кредитом протягом поточного періоду складає 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Кредитні кошти надаються безготівково, на рахунок з використанням карти [NUMBER] (а.с. 10-15). У паспорті споживчого кредиту (а.с. 16) визначено основні умови кредитування, наявна інформація щодо процентної ставки вартості кредиту. 27 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір факторингу № 27022024, відповідно до вимог якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників. (а.с. 18-19). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.02.2024 до договору факторингу №27022024 (а.с. 21), заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором №8452973 становить 25 542,42 грн. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором №8452973 від 28.08.2023 (а.с. 22), станом на 31.07.2024 заборгованість відповідачки [PERSON] не погашена та становить 25 542,42 грн. Згідно із договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3917532 від 22.08.2033 (а.с. 32-41), між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою [PERSON] було укладено даний договір за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується через вебсайт. Сума кредиту - 14 000 грн. Строк кредиту - 350 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день. У паспорті споживчого кредиту (а.с. 29-30) визначено основні умови кредитування, наявна інформація щодо процентної ставки вартості кредиту. 27 червня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу № 27062024, відповідно до вимог якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників. (а.с. 47-48). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.06.2024 до договору факторингу №27062024 (а.с. 50), заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором №3917532 становить 83 157,90 грн. Згідно із розрахунком заборгованості за договором №3917532 від 28.08.2023 (а.с. 51), станом на 27.06.2024 заборгованість відповідачки [PERSON] становить 83 157,90 грн. Як вбачається із договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76897538 від 20.10.2023 (а.с. 59-60), між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] було укладено даний договір на таких умовах: сума позики 8 000 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка 2,5% в день. Відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14.09.2021 (а.с. 62-63), між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено цей договір. За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб - боржників. Також стороною позивача надано витяг з реєстру боржників №22 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 67), відповідно до якого, розмір заборгованості відповідачки становить 27 500 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №76897538 від 20.10.2023 (а.с. 68), заборгованість відповідачки перед позивачем становить 27 500 грн. Згідно із договором про надання фінансового кредиту №00468-09/2023 від 01.09.2023 (а.с. 74-76), між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачкою [PERSON] було укладено даний договір. Сума кредиту - 15 000 грн. Строк кредиту - 360 днів. Процентна ставка становить 2,50% в день. У паспорті споживчого кредиту (а.с. 78) визначено основні умови кредитування, наявна інформація щодо процентної ставки вартості кредиту. 29 квітня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу № 29042024, відповідно до вимог якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників. (а.с. 79-81). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 29.04.2024 до договору факторингу №29042024 (а.с. 85), заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором №00468-09/2023 становить 86 971,96 грн. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитних договорів та договору позики, непогашення відповідачкою заборгованості за цими договорами, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані стороною позивача на обґрунтування своєї позиції, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Щодо стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором №8452973, суд вважає за необхідне зазначити таке. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] 28.07.2023 уклала договір про споживчий кредит №8452973, згідно із яким, ТОВ «Мілоан» було їй надано кредит у розмірі 15 000 грн. 27.02.2024 право вимоги до відповідачки [PERSON] від ТОВ «Мілоан» перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», сума заборгованості - 25 542,42 грн. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, наслідком неповідомлення боржника про проведену заміну кредитора у зобов`язанні є лише те, що боржник може виконати свої зобов`язання первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитор. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Про що, в тому числі, вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15. Судом встановлено, що після отримання права вимоги до відповідачки, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідачки за кредитним договором. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів за цим договором відповідачка [PERSON] суду не надала, не подала будь - яких доказів на спростування користування наданими їй коштами, а також не подала будь - яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка [PERSON] порушила умови укладеного кредитного договору, у встановленому порядку та строки не погашала заборгованість, суд приходить висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню і з відповідачки на користь позивача слід стягнути 25 542,42 грн заборгованості за кредитним договором №8452973 від 28.07.2023. Щодо стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором №3917532 та кредитним договором №00468-09/2023, суд зазначає таке. Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 22.08.2023 уклала кредитний №3917532, згідно із яким, ТОВ «Лінеура Україна» було їй надано кредит у розмірі 14 000 грн. 27.06.2024 право вимоги до відповідачки [PERSON] від ТОВ «Лінеура Україна» перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», сума заборгованості - 83 157,90 грн. 01 вересня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №00468-09/2023, згідно із яким, ТОВ «Аванс Кредит» було надано їй кредит у розмірі 15 000. Право вимоги 29.04.2024 до відповідачки [PERSON] від ТОВ «Лінецра Україна» перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», сума заборгованості - 86 971,96 грн. Судом встановлено, що після отримання права вимоги до відповідачки, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідачки за кредитним договором. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів за цим договорами відповідачка [PERSON] суду не надала, не подала будь - яких доказів на спростування користування наданими їй коштами, а також не подала будь - яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка [PERSON] порушила умови укладених кредитних договорів, у встановленому порядку та строки не погашала заборгованість, суд приходить висновку, що позов в цій частині також підлягає задоволенню. Щодо стягнення із відповідачки [PERSON] заборгованості за договором позики №76897538, то в цій частині позову слід відмовити, виходячи із такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України). Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц. У постанові Верховного Суду від 04.12.2018, справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14.06.2023 у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Таким чином, суду необхідно з`ясувати обсяг і зміст прав, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та чи існували ці права на момент їх переходу. Так, з матеріалів справи встановлено, що договір позики №76897538 був укладений між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] 20.10.2023, а договір факторингу №14/06/21 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено 14.06.2021. Тобто, на момент укладення договору факторингу №14/06/21 ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачкою, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ». Також слід зазначити, що на час укладення договору факторингу сторонами не було досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про відповідачку [PERSON] , як боржницю, сформована у реєстрі прав вимоги через декілька років після укладення договору факторингу. Більше того із договору факторингу №14/06/21 судом встановлено, що відбулось відступлення прав грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав, без зазначення про виникнення таких зобов`язань у майбутньому. З урахуванням наведеного вище, оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договорами позики №76897538 від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є належним позивачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові. V. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 347,58 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №78891 від 16.08.2024 (а.с. 9), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідачки 195 672,28 грн боргу, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з неї на користь позивача 2 935,08 грн (195 672,28 грн х 3 347,58 грн : 223 172,28 грн) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного, ст. 207, 215, 526, 614, 626, 639, 1046, 1077, 1078, 1082 ЦК України та

Outcome: partial