Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Косовську А.О., звернулася до суду з позовом до Горлівської міської ради Донецької області, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй та [PERSON] належить по частки квартири [ADDRESS] . Дана квартира належить їм на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10.01.1997, виданого Комісією житлового фонду Іловайського відділення Донецької залізної дороги. Зважаючи на те, що право власності позивачкою у січні 1997 році до введення в дію Державного реєстру речових прав, реєстру прав власності на нерухоме майно, воно не зареєстровано в цих реєстрах. 26.09.2024 позивач звернулася до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради із заявою про державну реєстрації права власності на частину квартири [ADDRESS] та 02.10.2024 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР прийнято рішення №75338475 про зупинення розгляду заяви у зв`язку з тим, що заявником не подано відомості реєстрів автоматизованих систем в електронній формі та документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013. У зв`язку з цим державним реєстратором підготовлено запит до БТІ та 18.10.2024 Департаментом житлово комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації надано відповідь, що КП БТІ м. Горлівки знаходиться на тимчасово окупованій території України, та департамент не володіє інформацією про переміщення КП «Горлівське БТІ» про вивезення або передачу документів цього підприємництва на контрольовану територію, а також про здійснення цим підприємством своїх функцій. 24.10.2024 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР прийнято рішення №75716302 про відмову в проведенні реєстрації права власності на її частку квартири. Просить суд визнати за нею право власності на частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,28 кв.м, житловою площею 39,3 кв.м. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Косовська А.О. у судове засідання не з`явилися, однак позивач до суду надала Заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі Горлівська міська рада Донецької області повідомлявся належним чином, на офіційну електронну адресу, про дату, час та місце розгляду справи, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, однак, в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суду не повідомив, жодних клопотань, пояснень або відзиву від відповідача не надходило, з огляду на що, враховуючи згоду позивача, суд на підставі п. п. 3, 4, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Третя особа: [PERSON] до суду надав заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності та підтримав вимоги [PERSON] в повному обсязі. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про задоволення вимог позивача. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва \~про право\~власності на\~житло від\~10.01.1997,\~виданого Комісією\~житлового фонду\~Іловайського відділення\~Донецької залізної\~дороги Павловській Лідії Миколаївні та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 61,28 кв.м, в рівних долях. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , складеного КП «Горлівське БТІ», вбачається, що квартира розташована на 2 поверсі, складається з трьох кімнат, загальною площею 61,28 кв.м, житловою площею 39,3 кв.м, у тому числі: 1-а кімната 10 кв.м, 2-а кімната 15,4 кв.м, 3-я кімната 13,9 кв.м, кухня 5,6 кв.м, ванна кімната 2,6 кв.м, вбиральня 1,1 кв.м, коридор 9,7 кв.м, вбудована шафа 0,4 +0,4 кв.м, балкон 2,6 кв.м, лоджія 2,8 кв.м. 26.09.2024 [PERSON] звернулася до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради із заявою про державну реєстрації права власності на частину квартири [ADDRESS] та 02.10.2024 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР прийнято рішення №75338475 про зупинення розгляду заяви у зв`язку з тим, що заявником не подано відомості реєстрів автоматизованих систем в електронній формі та документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013. У зв`язку з цим державним реєстратором підготовлено запит до БТІ та 18.10.2024 Департаментом житлово комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації надано відповідь, що КП БТІ м. Горлівки знаходиться на тимчасово окупованій території України, та департамент не володіє інформацією про переміщення КП «Горлівське БТІ» про вивезення або передачу документів цього підприємництва на контрольовану територію, а також про здійснення цим підприємством своїх функцій. 24.10.2024 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР прийнято рішення №75716302 про відмову в проведенні реєстрації права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Крім цього, ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Тобто в розумінні цієї статті, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. З приписів\~ст. 392 ЦК України\~слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування доводів позивача. Виходячи з\~вищевикладеного,\~аналізуючи надані\~у справі\~докази у\~їх сукупності\~та кожний\~доказ окремо,\~ суд\~дійшов висновку\~про обґрунтованість\~позовних вимог,\~оскільки позивачем\~було доведено\~її право\~власності на\~ частку\~вищевказаної \~квартири,\~проте оскільки\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~дані відомості\~відсутні,\~а отримати\~інформацію щодо\~зареєстрованого права\~власності позивачів\~на квартиру,\~яка міститься\~на паперових\~носіях у\~БТІ,\~що знаходиться\~на тимчасово\~окупованій території\~України на\~даний час\~неможливо,\~позивач \~не може\~розпоряджатися своїм\~майном,\~що порушує\~її право\~власності,\~ тому\~заявлені нею\~позовні вимоги\~підлягають задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved