Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Комунальне підприємство «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» (далі КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ») звернулося до суду з позовом до відповідачки про стягнення на його користь заборгованості у розмірі 7 633\~грн.\~93\~коп, з яких: сума боргу з оплати послуг централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2020 року до 31 січня 2022 6\~954 грн. 23 коп.; інфляційні втрати 524 грн. 75 коп.; 3 % річних від простроченої суми 154 грн. 95 коп. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на такі обставини. [PERSON] є власницею домоволодіння по [ADDRESS] , яке підключено до систем централізованого водопостачання із здійсненням обліку нарахувань та оплат за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою свого обов`язку своєчасно оплачувати надані послуги у неї виникла заборгованість за період з 01 серпня 2020 року до 31 січня 2022\~року у зазначеному вище розмірі. З огляду на викладене, як стверджується у позовній заяві, з [PERSON] необхідно стягнути у судовому порядку таку заборгованість з урахуванням індексу інфляції і трьох відсотків річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Ухвалою від 29 липня 2024 року Київський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд належним чином повідомляв КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» про місце, час та дату судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві не заперечувала проти розгляду справи без її участі і ухвалення у справі заочного рішення у разі неприбуття до суду відповідачки. Відповідно до вимог ст.\~128\~Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд неодноразово сповіщав [PERSON] про час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, яке зазначено у позовній заяві. Однак відповідна кореспонденція поверталася до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата за вказаною адресою. Інші адреси, а також засоби зв`язку [PERSON] позивачу і суду невідомі. Отже, суд вжив усіх необхідних і можливих заходів, спрямованих на сповіщення відповідачки про розгляд судом пред`явленого до неї позову, надання [PERSON] достатнього часу і створення необхідних умов для обстоювання у суді своєї правової позиції, і процесуальні можливості для цього вичерпано. За таких обставин суд констатує належне повідомлення відповідачки про час і місце розгляду справи. З урахуванням зазначеного, оскільки [PERSON] у судове засідання не з`явилася, з заявами про відкладення розгляду справи до суду не зверталася. відзиву на позовну заяву не подавала, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки за процедурою заочного розгляду. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247 ЦПК України\~у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого водопостачання, облік нарахувань та оплат за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Заборгованість [PERSON] за наведені послуги складає 7 633\~грн.\~93\~коп. з яких: борг з оплати послуг централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2020 року до 31 січня 2022 6\~954 грн. 23 коп.; інфляційні витрати 524 грн. 75 коп.; 3 % річних від простроченої суми 154 грн. 95 коп. Зазначений факт підтверджено наданим позивачем розрахунком (а.\~с.\~5, 6), правильність якого суд перевірив під час розгляду справи. Доводів і аргументів на заперечення відповідного розрахунку [PERSON] не навела і не надала суду відповідних доказів. Оцінюючи обставини, встановлені за підсумками судового розгляду, суд керується такими нормами матеріального права. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від\~09 листопада 2017 року №\~2189-VIII у редакції з 01 травня 2019 року (далі Закон №\~2189-VIII) визначено, що до житлово - комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Споживач за вимогами частини\~1 статті 9 Закону №\~2189-VIII здійснює оплату спожитих житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з положеннями пункту 5 частини 2 статті 7 Закону №\~2189-VIII та пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №\~630 від 21 липня 2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, визначені відповідними договорами. Як унормовано у частині\~1 статті\~10 Закону №\~2189-VIII, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. За приписами статей 67, 68\~Житлового кодексу УРСР (далі ЖК УРСР) плата за комунальні послуги у житловому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У пункті 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» закріплено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з пунктом\~37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 у редакції постанови Уряду від 02\~лютого 2022 року № 85, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Як унормовано у частині 1 статті\~509\~ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідносини, які склалися між сторонами у цій справі, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги. Наведеному обов`язку боржника кореспондує право кредитора вимагати його виконання, передбачене частиною\~1 статті\~509 ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов згідно зі статтею\~525\~ЦК України не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено у статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання у розумінні частини\~1 статті\~610\~ЦК України є його невиконання або недотримання під час виконання умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За визначенням, наведеним у статті\~626\~ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У Постанові Великої Палати Верховного Суду (далі - Постанова) від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 викладено такі висновки щодо застосування норм права. Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема їх надання, на підставі частини\~1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, частини\~1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року здійснюються виключно на договірних засадах (пункт 77 Постанови). Разом із тим, за змістом пункту\~79\~Постанови фактичне користування житлово-комунальними послугами зобов`язує споживачів оплатити їх. У цьому разі сама по собі відсутність договору про надання відповідних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суду не надано та не зазначено про існування доказів того, що [PERSON] відмовилася від споживання послуг з водопостачання у встановленому порядку, чи зверталася до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час у домоволодінні та неспоживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про наявність фактичних і правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» основної суми боргу. Вирішуючи позовні вимоги у частині стягнення з відповідачки інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, сд виходить з такого. Відповідно до положень чстини 2 статті\~625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи правовідношення сторін як грошового зобов`язання, на нього поширюється дія частини\~2 статті 625 ЦК України, якою встановлено наведений вище обов`язок боржника як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене та розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог на підставі наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у загальному розмірі 7 633 грн. 93 коп. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як видно з матеріалів справи, КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» під час подання позовної заяви сплатило судовий збір в сумі 2\~422,40 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 8481 від 19 липня 2024 року (а. с. 4). Крім цього, позивач надав суду квитанцію про понесені ним поштові витрати у розмірі 55\~грн (а.\~с.\~7). Оскільки за підсумками судового розгляду позов задоволено, відповідні процесуальні витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved