Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

1. Короткий зміст доводів пред`явленого позову. У листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він є власником земельної ділянки та житлового будинку по [ADDRESS] . Під час реєстраційних дій позивачем було встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження №9149360 від 14 жовтня 2009 року. Зі змісту запису вбачається, що арешт на все майно позивача був накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ серії АА324974 від 7 жовтня 2009 року. З інформації, отриманої від Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) виконавче провадження, в межах якого був накладений арешт, знищено за закінченням терміну зберігання. Наявне обтяження перешкоджає позивачу у здійсненні ним прав власника. Тому [PERSON] просить суд зняти арешт з його майна, відомості про який містяться в записі про обтяження №9149360 від 14 жовтня 2009 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 5 листопада 2024 року (а.с.15) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 11 листопада 2024 року (а.с.17) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи до підготовчого судового засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 20 січня 2025 року (а.с.33) було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. [PERSON] не з`явився у судове засідання, направив заяву (а.с.39), в якій підтримав позов та просив розглянути справу у його відсутність. Представник ПрАТ «ВФ Україна» Федорів І.Я. не з`явилась у судове засідання, направила заяву (а.с.26), в якій посилалась на те, що заборгованість [PERSON] перед ПрАТ «ВФ Україна» згідно з виконавчим листом №2-3236 від 6 грудня 2017 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом, погашена в повному обсязі 12 червня 2013 року. Тому ПрАТ «ВФ Україна» не має претензій до позивача і не заперечує проти задоволення позову [PERSON] . Представник Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) також не з`явився у судове засідання, він був у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.22, 35). 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] є власником земельної ділянки та житлового будинку по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно№397204624 від 30 вересня 2024 року (а.с.10). Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 6 грудня 2007 року (а.с.41) з [PERSON] на користь ЗАТ «Український мобільний зв'язок» був стягнутий борг за надані послуги мобільного зв'язку та санкції в загальному розмірі 2110 гривень 45 копійок. На виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист №2-3236 від 6 грудня 2017 року. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна №9149360 від 14 жовтня 2009 року. Зі змісту запису вбачається, що арешт на все майно позивача був накладений в межах боргу на користь ЗАТ «Український мобільний зв'язок» в сумі 2110 гривень 45 копійок. Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно№397204624 від 30 вересня 2024 року (а.с.10). Спірні правовідносини регулюються розділом І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України та розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження». 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду, якщо підстави для подальшого його вжиття припинились. Згідно з п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (одним з принципів) цивільного судочинства є верховенство права. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту запису про арешт нерухомого майна №9149360 від 14 жовтня 2009 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.10 зворот) вбачається, що арешт був накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ серії АА324974 від 7 жовтня 2009 року. Зі змісту листа в.о. начальника Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) №119318 від 10 жовтня 2024 року (а.с.11) вбачається, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого листа №2-3236, виданого 6 грудня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Український мобільний зв'язок» боргу в сумі 2110 гривень 45 копійок. У цьому виконавчому провадженні був накладений арешт на майно боржника. 17 червня 2013 року виконавче провадження [NUMBER] було закінчено згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та знищено за строком його зберігання. Ці обставини переконливо свідчать про те, що потреба у продовженні дії арешту на майно позивача, зокрема на земельну ділянку та житловий будинок по [ADDRESS] , припинилась. Наявне обтяження перешкоджає [PERSON] реалізувати свої права власника. Відмова у скасуванні вказаного обтяження сприятиме продовженню втручання держави у право позивача на мирне володіння його майном. Таке втручання є невиправданим, оскільки воно не ґрунтується на законі. Ця обставина свідчить про порушення речового права [PERSON] , передбаченого ч.1 ст.319 ЦК України та гарантованого п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на це суд висновує про те, що належить зняти арешт з майна [PERSON] , відомості про який містяться в записі про обтяження №9149360 від 14 жовтня 2009 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Outcome: approved