Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

17.11.2023 року представник позивача АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №2035998652 від 24.03.2021 року у розмірі 400\~844,96 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 6 012,68 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.03.2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2035998652, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 309\~000,00 грн. Пунктом 1.2. Розділу 1 Кредитного договору визначена фіксована процентна ставка у розмірі 29% річних. Строк, на який надається кредит, визначено Графіком платежів. Так, АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання щодо надання послуг виконав повністю, однак відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із порушенням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість у розмірі 400\~844,96 грн., яка складається з наступного: 292\~426,30 грн. заборгованість за тілом кредиту; 108\~418,66 грн. - заборгованість за відсотками. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.11.2023 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Згідно із супровідним листом Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.03.2024 року вищевказані матеріали цивільної справи направлені на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова та отримані останнім - 12.03.2024 року. Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.03.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. До початку судового засідання відповідач [PERSON] надав письмові пояснення на позов. В судовому засіданні відповідач визнав як факт укладення кредитного договору між ним та позивачем, так і факт отримання кредитних коштів, але зазначив, що у зв`язку з війною втратив роботу і можливість виконання кредитних зобов`язань. В подальшому в судове засідання 18.02.2025 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] до судового засідання надав письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі та просив провести розгляд справи у його відсутність. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи 24.03.2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] на підставі анкети-заяви укладено кредитний договір №2035998652, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 309\~000,00 грн. (а.с. 6-7). Також, відповідно до умов Кредитного договору дата остаточного повернення кредиту - 24.03.2028 року. Пунктом 1.2. Розділу 1 Кредитного договору визначена фіксована процентна ставка у розмірі 29 % річних. Також, 24.03.2021 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту (а.с. 8). За умовами п.1.4 Кредитного договору Кредитного договору, датою (моментом) надання Банком та отримання Позичальником Кредиту вважається дата підписання Позичальником Кредитного договору. Кредит надається шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу Банку. За правилами п. 1.3 Договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. За Графіком платежів щомісячний платіж позичальника становить 4573,40 грн. На виконання умов вищевказаного Договору про споживчий кредит Банк свої зобов`язання щодо надання кредиту виконав повністю. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконує, що визнано останнім в судовому засіданні. За наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на дату подання позову до суду за кредитним договором №2035998652 від 24.03.2021 року заборгованість [PERSON] перед AT «ОТП Банк» становить 400\~844,96 грн., яка складається з наступного: 292\~426,30 грн. заборгованість за тілом кредиту; 108\~418,66 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 24). 02.01.2023 позивачем АТ «ОТП Банк» на адресу відповідача [PERSON] направлялась досудова вимога щодо погашення заборгованості у сумі 400\~844,96 грн. (а.с. 4-5.), однак на даний час вимога не виконана, заборгованість не сплачена. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В частині 2\~статті 78 ЦПК України закріплено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги досліджені докази і заяви по суті справи, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору№2035998652 від 24.03.2021 року, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами і визнано відповідачем, отже позовні\~вимоги,\~які ґрунтуються\~на умовах\~договору та\~закону,\~підлягають задоволенню\~в повному\~обсязі,\~аз відповідача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором №2035998652 від 24.03.2021 року у розмірі 400\~844,96\~грн., яка\~складається із:292\~426,30 грн. заборгованість за тілом кредиту; 108\~418,66 грн. - заборгованість за відсотками. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідач визнав позов,\~суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в загальному розмірі 3 006,34 грн. (а.с. 3), а іншу частину судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3 006,34 грн. - стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 На підставі викладеного та

Outcome: approved