Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

До Авдіївського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , із позовною заявою до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, юридична адреса: Донецька область, Покровський район, м. Авдіївка, вул. Молодіжна, буд. 5, про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який зазнав пошкоджень внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Позивачу для отримання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна необхідно провести дії щодо державної реєстрації майна. Однак, державний реєстратор своїм рішенням відмовив в проведенні реєстраційних дій, мотивуючи тим, що неможливо отримати відомості про зареєстровані речові права до 2013 року за позивачем на спірне нерухоме майно. Доступ до паперових носіїв інформації від БТІ на будь-який об`єкт нерухомого майна в місті Авдіївка відсутній через тимчасову окупацію. Отже, наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами, а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом в якому просить: визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що складається з: А1-житловий будинок, складається з 1-1 коридор, площею 2,4 кв.в., 1-2 веранда, площею 10,9 кв.м., 1-3 комора, площею 2,8 кв.м., 1-4 кухня, площею 9,6 кв.м., 1-5 житлова, площею 15,4 кв.м., 1-6 житлова, площею 9,5 кв.м., 1-7 житлова, площею 17,0 кв.м., 1-8 житлова, площею 11,5 кв.м., 1-9 котельна, площею 4,4 кв.м., 1-10- ванна, площею 5,7 кв.м., загальною площею 89,2 квм., житлова площа 53,4 кв.м., допоміжна 33,4 кв.м., площа літніх приміщень 2,4 кв.м., а веранда, а тамбур, а-сіни, Б-літня кухня, В-вбиральні, Е душ, Ж-сарай, 3 сарай, К сарай, Л гараж, б-веранда, пд-погріб, № 1 паркан, № 2 ворота, а-3 ганок, а-4 ганок, І замощення. Авдіївський міський суд Донецької області своєю ухвалою від 07.06.2024 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання. На виконання рішення Вищої ради правосуддя № 1802/0/15-24 від 11.06.2024, у зв`язку з тимчасовою окупацією російською федерацією Авдіївської міської територіальної громади, змінено з 1 липня 2024 року територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Справа надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2025 головуючим суддею у розгляді цієї справи визначено суддю Недобитюк Н.В. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 04.02.2025 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив цивільну справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Від представника відповідача Авдіївської міської військової адміністрації також наявна заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до частини другої ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, наступне. Рішенням №80-2 від 10.04.1974 (бланк Ясиноватська типографія, зак. 3256-2000.11-VIII-70) виконавчим комітетом Авдіївської міської ради депутатів трудящих [PERSON] надано право приватного будівництва на земельній ділянці під №І-А по [ADDRESS] , площею 551 кв.м. Згідно Акту від 17.05.1974 (бланк Авдіївська типографія, зак. 2743-2000 24.VIII.1965), представник архітектури Шилова Г.В. склала цей акт про те, що нею, відповідно до рішення виконкому Авдіївської міської ради депутатів трудящих від 10.04.1974 протокол №80/2, відведено в натурі земельна присадибна ділянка, розміщена в [ADDRESS] , загальною площею 551,0 кв.м, для індивідуального житлового будівництва [PERSON] . [PERSON] 25.12.1974 (бланк Донецька міськ. тип. №3, замовлення №875-1000 25-2-67) виконавчим комітетом надано довідку про те, що йому Авдіївською міською радою відведено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] , у відповідності з договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки у м. Авдіївка. Згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з числом кімнат от однієї до п`яти включно від 16 квітня 1974 року між виконкомом Авдіївської міської ради трудящих та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Першої Донецької нотаріальної контори 25 травня 1974 року, зареєстрований в реєстрі за № 3-605, згідно якого позивачу надано право на будівництво будинку, сараю та літньої кухні за адресою [ADDRESS] . На зворотній стороні міститься реєстраційний напис про те, що цей Договір зареєстрований в Донецькому міському бюро технічної інвентаризації 27.09.1976 року в реєстровій книзі за №4809. Відповідно до Акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 06 червня 1990 року, Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, складеного Бюро технічної інвентаризації 26.03.1990, - будівництво житлового будинку було закінчено в 1990 році та введено в експлуатацію. Згідно рішення Авдіївської міської ради народних депутатів від 17 квітня 1991 року № 165 «про дозвіл громадянам будівництва будівель на зареєстрованих за домоволодінням земельних ділянках» позивачу було дозволено побудувати гараж по [ADDRESS] . Позивач одружений з [PERSON] , [INFO] , згідно Свідоцтву про шлюб, бланк серії [NUMBER] , який зареєстровано Авдіївською міською радою Донецької області 23.02.1974 та про що зроблено запис за №49. З 1979 року позивач разом з дружиною, зареєстровані в будинку за адресою [ADDRESS] , про що свідчать записи в будинковій книзі, штамп у паспорті позивача. В матеріалах справи наявна копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 89,2 кв.м, у тому числі житлова (основна) площа 53,4 кв.м., замовник [PERSON] (паспорт [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ), виготовлений 18.10.2018 Чужиновою С.О., перевірений [PERSON] , кваліфікаційний сертифікат АЄ№003239, засвідчений керівником суб`єкта господарювання ФОП Дорменюк І.Л. Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 72130052 від 19.03.2024 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаментe адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Є.А., розглянувши заяву від 02.02.2024 за реєстраційним номером 59258951, відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки не отримано відповідь з БТІ. До 01 січня 2013 року державну реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані у місті Авдіївка Донецької області, здійснювали Комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації м. Донецька (код ЄДРПОУ 03336670) та Комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради (код ЄДРПОУ 33796504). До квітня 2014 року архівні справи на паперових носіях щодо об`єктів нерухомого майна, розташованих у місті Авдіївка, зберігались в БТІ в місті Ясинувата Донецької області. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 в місті Ясинувата органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зазначений населений пункт знаходиться на тимчасово окупованій території України. Отже, на теперішній час неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права до 01 січня 2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Авдіївка. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 1.4. наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.98 «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб» (далі - Наказ),чинний на момент реєстрації права власності, державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). Пунктами 1.5, 1.6 Наказу передбачено, що державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації; державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Розділом 2 Наказу передбачено, що реєстрація права власності провадиться на підставі правовстановлювальних документів за заявою; відповідальний працівник БТІ на підставі цих документів робить запис у реєстровій книзі; на оригіналі та копії правовстановлюваного документа робиться реєстраційний напис з посиланням на реєстровий номер та дату реєстрації; до інвентаризаційної справи додається копія правовстановлювального документа, довідка про належність об`єкта нерухомого майна з підписом особи, відповідальної за реєстрацію. Проаналізувавши надані суду документи, можливо дійти висновку, що позивач дійсно отримав у 1974 році, відповідно до договору про надання у безстрокове користування, земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] . у 1990 році закінчив будівництво будинку та ввів його в експлуатацію, відповідно до Акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 06 червня 1990 року, Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого БТІ 26.03.1990. Позивач, разом з дружиною, зареєстровані та проживали у житловому будинку [ADDRESS] з 1979 року, про що свідчать відомості з будинкової книги та відмітка у паспорті позивача. Відповідно до п.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Як встановлено судом, реєстрацію права власності на спірне житло здійснювало Донецьке бюро технічної інвентаризації. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004, всю територію Донецького району, у тому числі м.Донецьк з 07.04.2014 року відноситься до територій України, які тимчасово окуповані Російською Федерацією. Відомості про перевезення реєстраційних справ та інших архівних документів вищезазначеного БТІ відсутні. Наведене вказує на неможливість отримання документів щодо реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна м. Авдіївка Донецької області, проведені БТІ до 01.01.2013 року, зокрема, й на спірну квартиру. З приписів статті 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При цьому, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Відповідно до пункту 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право особи на доступ до суду, зокрема, включає в себе право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо оцінки доказів, встановлення обставин, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі «Обермейєр проти Австрії»; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі «Гранд Стівенс проти Італії»). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оскарження. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оскарження та спричиненим цими діяннями наслідкам. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. При цьому, на даний час продовжує існувати, зазначена державним реєстратором, причина відмови позивачу у реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме відсутність реєстрації спірного майна в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також неможливість витребування реєстраційних документів у відповідного бюро технічної інвентаризації, яке здійснювало реєстрацію права власності, що пов`язано з перебуванням на тимчасово окупованій території України. Враховуючи відсутність у позивача іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права - реєстрації права власності на спірну квартиру, у визначеному законом порядку, суд вважає за необхідне з метою захисту права позивача на вказане майно, визнати за позивачем право приватної власності. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Представник відповідача зазначила, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, що фактично є визнанням відповідачем позову. Як встановлено судом таке визнання позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved