Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феросплавник-5», третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Т.М., про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на кооперативну квартиру. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі ордеру № 343 від 10.07.1985 року, виданого на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів від 26.07.1984 року № 229, позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] та їх син - [PERSON] вселилися до квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,7 кв. м., житловою площею - 42,36 кв. м. Будинок до їхнього вселення перебував на балансі ЖБК № 288 «Феросплавник-5». На теперішній час ЖБК реорганізовано в ОСББ «Феросплавник-5». [PERSON] являвся членом зазначеного кооперативу з серпня 1984 року по день своєї смерті - [INFO] , що підтверджується довідкою ОСББ «Феросплавник-5» № 105 від 03.02.2021 року. Ще за життя [PERSON] , а саме 20.07.1992 року, подружжям, було повністю сплачено пай за квартиру в розмірі 11754,60 крб. (Одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят чотири крб. 60 коп.), що підтверджується довідкою ОСББ «Феросплавник-5» № 105 від 03.02.2021 року. Таким чином, [PERSON] став власником зазначеної квартири, [PERSON] , як його дружина, також являлася співвласником зазначеного майна. Тобто, кожному з подружжя належала 1/2 частка вказаної квартири. Але свідоцтво про право власності нами одержане не було. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки вказаної квартири. Спадкоємцями за законом першої черги являлися [PERSON] , як дружина, та [PERSON] , як син. Тобто, кожному із спадкоємців належать по 1/4 частці спадкового майна. Фактично спадщину позивачами було прийнято, так як вони були зареєстровані та проживали разом зі спадкодавцем на момент його смерті, що підтверджується довідкою ОСББ. Наразі позивачі являються користувачами зазначеної квартири. Оформити своє право власності на квартиру інакше, ніж судовим шляхом, не являється можливим, так як, по-перше, дане нерухоме майно не є комунальною власністю, а по-друге, членом кооперативу являвся [PERSON] , який помер, і ордер видавався на його ім`я, а по-третє, у сина спадкодавця в паспорті його прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] », а прізвище спадкодавця « [PERSON] ». Наразі будь-яка інформація щодо цієї квартири відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачі звернулися до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про спадщину. Однак Постановою за № 884/02-31 від 17.11.2016 року, їм було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії, так як відсутній документ, що посвідчує право власності померлого на квартиру. На даний час належним чином позивачі не можуть вільно розпоряджатися квартирою, оскільки у них взагалі відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно. За таких обставин відсутня можливість оформлення позивачами свого права на спадкове майно в позасудовому порядку. Для подальшого утримання та збереження майна позивачам необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на вказану квартиру в судовому порядку, не існує. Той факт, що позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження, яке складено російською мовою і прізвище позивача зазначене « [PERSON] », а графі батько записано « [PERSON] », в графі мати - « [PERSON] », паспортом громадянина України [PERSON] , де на сторінці, де інформація про особу викладена російською мовою, зазначено « [PERSON] »; свідоцтвом про шлюб батьків; ордером на квартиру. Без встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, як між батьком та сином, неможливо оформити спадкові права належним чином. Позивачі просять суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як між батьком та сином; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,7 кв. м. та житловою площею - 42,36 кв. м., з яких 1/2 частка - як частка в спільному майні подружжя в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,7 кв. м. та житловою площею - 42,36 кв. м., в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 17.12.2025 Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя було відкрите загальне провадження по справі з викликом сторін та призначено підготовче судове засідання. 17.01.2025 Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду з викликом осіб. 24.02.2025 до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачі просять суд - встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як між батьком та сином; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,7 кв.м. та житловою площею - 42,36 кв.м., з яких: 1/2 частка перебуває у спільній сумісній власності подружжя - [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] ; 1/4 частка в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка - [PERSON] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,7 кв.м. та житловою площею - 42,36 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька - [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феросплавник-5» - Абакуменко О.В. в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська (Куропятнікова) Т.М. в підготовче судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст.13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України). Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що згідно Ордеру № 343 від 10.07.1985 року, виданого міською радою народних депутатів від 26.07.1984 на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,13 кв. м., житловою площею - 42,36 кв. м., зазначений склад сім`ї [PERSON] - дружина [PERSON] та син [PERSON] (арк. 6). Відповідно до Довідки Голови ОСББ «Феросплавник-5» від 03.12.2024 року, виданої [PERSON] , зареєстрованій за адресою [ADDRESS] , в тому, що її чоловік [PERSON] був членом ЖБК 288 «Феросплавник - 5» з серпня 1984 року по дату смерті [INFO] . Пайовий внесок виплачений в повному обсязі 22.07.1992 в сумі 11754,60 карбованців (арк.9). Згідно свідоцтва про смерть від 15.10.2014 серія [NUMBER] - [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 6692 (арк. 12). Згідно Витягу з реєстру територіальної громади позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (арк. 10,11). Згідно Висновку про вартість - об`єкт оцінки: 3-х кімнатна квартира загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 42,36 кв.м., 9-поверхневого великопанельного житлового будинку літ. А-9, розташованого за адресою [ADDRESS] , вказана загальна площа квартири - 61,7 кв.м. (арк. 19). 17.11.2016 року постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить померлому [INFO] , її чоловіку - [PERSON] , [INFO] (арк. 18). Як вбачається зі змісту даної постанови, для видачі вищевказаного свідоцтва потрібен перелік необхідних документів, але у спадковій справі № 94/2016, розпочатій 15.11.2016 року відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності [PERSON] на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію" член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. В разі викупу квартири, дачі, гаража споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність» (який діяв до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року, та на час повної сплати пайового внеску за спірну квартиру) передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. В п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вказано, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Аналогічне роз`яснення щодо підстав набуття права власності на кооперативну квартиру міститься в п. п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Виходячи з викладеного вище, виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року. На підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №209/5027/14-ц (провадження № 61-12401св18) вказано, що «при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі». При цьому, виходячи з вищевказаних норм права, на момент набуття права власності [PERSON] , та [PERSON] на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. Однак з 1995 року законодавець передбачив процедуру оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна для членів житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески, шляхом отримання свідоцтва про право власності від місцевих органів державної виконавчої влади, місцевого самоврядування та реєстрацію їх в бюро технічної інвентаризації. Враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову. Щодо встановлення факту родинних відносин між померлим [PERSON] та його сином [PERSON] , суд дослідивши докази приходить до такого висновку. З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 15.10.2014 серія [NUMBER] , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції - [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 6692 (арк. 12). Згідно свідоцтва про укладання шлюбу від 16.11.1979 актовий запис 798, виданий Ленінським відділом РАЦС м. Запоріжжя, « [PERSON] » та « [PERSON] » (російською), уклали шлюб 16.11.1979 (арк. 7). Згідно свідоцтва про народження, видане Ленінським відділом РАЦС м. Запоріжжя від 21.05.1980, актовий запис 1238, позивач [PERSON] , [INFO] прізвище ім`я по-батькові зазначено російською мовою « [PERSON] » в графі батько зазначений (російською) « [PERSON] » в графі мати зазначена (російською) « [PERSON] » (арк. 8). Відповідно до паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого Хортицьким РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, прізвище позивача [PERSON] , [INFO] , зазначено українською мовою « [PERSON] », а російською « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 7 Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Враховуючи подані письмові докази, суд прийшов до висновку про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved