Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, за умов продовження навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано 06.08.2009. Від шлюбу з відповідачем позивачка має доньку [PERSON] , [INFO] , яка на сьогодні є повнолітньою і навчається у Київському національному університеті будівництва та архітектури, на факультеті урбаніститки та просторового плануваннія, термін навчання до 30.06.2028. Донька проживає разом із позивачкою та перебуває на повному її утриманні. З відповідача у межах виконавчого провадження стягувались аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] і відповідач має заборгованість з їх сплати, що підтверджується копією листа Голосіївського ВДВС у м. Києві. Наразі донька сторін досягла повноліття, проте продовжує здобувати освіту, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги батьків. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено на суддю Дарницького районного суду м. Києва Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 28 січня 2025 року на 15 год. 15 хв. 14 січня 2025 року до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, надійшли посянення від 10 січня 2025 року, якими третя особа підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Зазначає, що проживає разом зі своєю матір`ю - позивачкою у справі. Навчається у Київському національному університеті будівництва та архітектури на факультеті урбаніститки та просторового плануваннія на денній формі навчання, тому не має можливості працювати та отримувати самостійний дохід. На цей час перебуває на повному утриманні матері та потребує матеріальної допомоги батька. У судове засідання 28 січня 2025 року з`явились представники позивача. 20 січня 2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] , до суду надійшла заява від 16 січня 2025 року,в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить проводити розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку із неявкою відповідача розгляд справи було відкладено до 18 лютого 2025 року. У судове засідання 18 лютого 2025 року сторони не з`явились. 14 лютого 2025 року відповідачем через канцелярію суду подана заява про визнання позовних вимог у повному обсязі, просив суд проводити розгляд справи у його відсутність. 18 лютого 2025 року до початку судового засідання представником позивача [PERSON] через канцелярію суду була подана заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 06 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується витягами з Реєстру територіальної громади м. Києва від 31 жовтня 2024 року № 2024/013189425 та 13 листопада 2024 року № 2024/013720933. Відповідно до довідки Київського національного університету будівництва і архітектури від 06 листопада 2024 року № 1202 [PERSON] є здобувачем освіти 1 курсу денної форми навчання на факультеті Урбаністики та просторового планування. Термін навчання з 02 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року. З листа Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.09.2024 № [NUMBER] встановлено, що у вказаному відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання його доньки [PERSON] , до досягнення дитиною повновліття та станом на 05 травня 2024 року існувала заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 85 576,20 грн. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України) Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець покладає на батьків обов`язок утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Судом встановлено, що донька сторін [PERSON] на день звернення позивачкою до суду та на день ухвалення рішення не досягла 23 років, продовжує навчання на денній формі навчання, не працює. Навчання на денній формі здобуття освіти в університеті позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану відповідача, то слід зазначити, що ним не спростовано тієї обставини, що він не може надавати таку матеріальну допомогу. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, тобто не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання доньки, яка продовжує навччання, у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісяця, і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. У той же час, суд зазначає, що обов`язок утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Отже, з огляду на безумовне визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, відповідає одному із способів захисту інтересів дитини і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов обґрунтованим та задовольняє його. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved