Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

\~ \~\~ У червні 2024 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір № 4679914, згідно з умовами якого відповідач отримав 19200 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 15 листопада 2021 року. ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Відповідач, зі свого боку, не виконала умови кредитного договору. 09 лютого 2022 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги N 80-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги й за кредитним договором № 4679914 від 08 листопада 2021 року, що укладений між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] . Сума та розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором були передані позивачу від первинного кредитора ТОВ "Мілоан" згідно з договором відступлення прав вимоги N 80-МЛ від 09 лютого 2022. Відповідачу було надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості на адресу, вказану нею в кредитному договорі. Так як всупереч умовам кредитного договору взяті на себе зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості та відсотків відповідач не виконувала, чим порушила норми чинного законодавства, умови кредитного договору та права кредитора на своєчасне отримання зазначених коштів, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2024 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 18 липня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, де останній вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч.1 ст. 3 ЦК України. Згідно з частинами 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграммах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, позивачем не надано належних доказів укладення електронного договору з ТОВ «Мілоан». Зокрема, у матеріалах справи відсутні докази використання відповідачем електронного підпису чи одноразового ідентифікатора для підписання договору. Довідка про ідентифікацію, за якою особу ідентифіковано як [PERSON] , не підтверджують такої ідентифікації, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що номер телефону за яким особу ідентифіковано належить саме їй. Також відповідач наголошував, що відсутні докази зарахування кредитних коштів на її банківський рахунок та належного розрахунку заборгованості, а також доказів що підтверджують право вимоги позивача саме в тому обсязі та на умовах, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, в тому числі щодо суми позики і процентів. 31 липня 2024 року від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, де останній наполягає на задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач був чітко ознайомлений з умовами договору та періодами сплати, тому сума заборгованості передбачена кредитним договором. Також, зазначає, що без отримання листа на електронну адресу чи SMS-повідомлення здійснено вхід на сайт Мілоана за допомогою логіна та пароля, договір між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» не був би укладений. Тобто, даний Кредитний договір відповідає внутрішній волі Відповідача. Отже виходячи із вищезазначеного, варто зауважити, що всі документи знаходяться в особистому кабінеті Позичальника з якими вона була ознайомлена на момент укладення договору, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами Договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на вебсайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги по кредитному договору № 4679914 від 08 листопада 2021 року, що підтверджується наданими суду документами. Після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. 08 листопада 2021 [PERSON] уклала з ТОВ «Мілоан» Договір про споживчий кредит № 4679914, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 19200,00 грн. строком на 7 днів до 08 листопада 2021 року. Комісія за надання кредиту складає 1920,00 грн яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складають 1680,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна процентна ставка становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також п. 2.3 Договору передбачена пролонгація строку кредитування (а.с.8-12). Сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.12 зворот). Даний Договір підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.13). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 19200 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується платіжним дорученням № 60614963 від 08 листопада 2021 (а.с.15). Згідно Відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором № 4679914, наданого первісним кредитором ТОВ «Мілоан» відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 19200 грн., а ТОВ «Мілоан» проводив щоденне нарахування процентів за користування кредитними коштами згідно умов Договору (а.с.16). Також, судом встановлено, що 09 лютого 2022 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги N 80-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги й за кредитним договором № 4679914 від 08 листопада 2021 року, що укладений між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] (зворот. а.с. 17-21) На підставі витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 09 лютого 2022 року № 80-МЛ право вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] про споживчий кредит від 08 листопада 2011 року № 4679914 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" за кредитом в сумі 77436,00 грн., з яких 18240,00 грн - заборгованість за кредитом, 57276,00 - заборгованість за відсотками, 1920 грн прострочена заборгованість за комісією.(а.с.23) Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України\~ЦКУ). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ). Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою, другою статті 207 ЦК України\~(у редакції, чинній станом на дату укладення спірних договорів кредиту та позики) встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.\~\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).\~\~Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до\~ст. 641 ЦКУ\~пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. За\~ст. 642 ЦКУ\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Відповідно до\~ст. 1054 ЦКУ\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ). Відповідно до ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 3\~ст. 1049 ЦК України\~позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано\~Законом України «Про електронну комерцію». Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (тут та на далі у редакції, чинній станом на дату укладення спірних договорів) встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України,\~статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. У статті 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610\~ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів\~ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України\~встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Відповідно до\~ст. 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За\~ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦК України). Згідно зі ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] було укладено в електронній формі, що згідно зі ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі, договір про споживчий кредит № 4679914 від 08 листопада 2021 року (індивідуальна частина) з ТОВ «Мілоан». Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наданими позивачем. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідача на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договори між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Підписання договору відповідачем підтверджується змістом договору та додатку до нього, які містять усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; дату народження та податковий номер відповідача, номер паспорта. Доказів підписання договору від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідач суду не надав, про таке не повідомляв та не стверджував, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надав. Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачем. Такі факти не були спростовані відповідачем. Також суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем факт видачі первісним кредитором кредиту у сумі 19200,00 грн та зарахування коштів саме у такій сумі у день укладення договору на банківський рахунок відповідача. Отже, факт отримання кредиту підтверджується платіжним дорученням № 60614963 від 08.11.2021 року про зарахування 19200,00 грн на рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Суд також звертає увагу на те, що заперечуючи позовні вимоги у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] наполягала на тому, що у матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу кредиту. При цьому відповідачем не заперечувався у категоричній формі сам факт отримання запозичених коштів відповідачем, непроведення повного розрахунку тощо. Аргументи з боку відповідача в основному будуються на тому, що позивач не довів чи не надав докази, чи надав неналежні докази. Разом з тим суд уважає, що відповідач не позбавлений був права та можливості (з метою спростування позовних вимог та доведення своїх заперечень, наведених у відзиві на позовну заяву) самостійно надати суду виписку з банківського рахунку або ж довідку з банківської установи на підтвердження того, що за реквізитами платіжних карток, належних відповідачу, 08 листопада 2021 року грошові кошти у сумі 19200,00 грн надійшли від іншої особи, а не від ТОВ «ФК «Мілоан» за договором позики. На противагу доводам позивача походження цих коштів з боку відповідача не було підтверджено. Отже доводи зі сторони відповідача про те, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження видачі кредиту є безпідставними. Безпідставними є й посилання відповідача на відсутність доказів перерахування на банківськи картковий рахунок грошових коштів, адже з матеріалів справи та умов договорів вбачається, що кредит надавався шляхом одноразового зарахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача, відкритий у банківській установі, а не шляхом кредитування поточного банківського рахунку у межах певного кредитного ліміту. Підсумовуючи викладене суд погоджується з аргументами позивача, викладеними ним у позовній заяві та у відповіді на відзив, та вважає, що позивачем доведено факт укладення договору споживчого кредиту з додержанням письмової форми, визначеної законом, з дотриманням процедури, визначеної\~Законом України «Про електронну комерцію», такий договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовими ідентифікаторами у порядку, визначеному\~ст. 12 цього закону\~та умовами договорів. Відповідач отримав за споживним кредитом грошові кошти шляхом зарахування таких коштів на його поточні банківські рахунки за реквізитами емітованої на його ім`я платіжної банківської картки. Доказів повернення відповідачем коштів, отриманих у кредит, матеріали справи не містять. З цих підстав позовні вимоги позивача про стягнення основної суми заборгованості за споживчим договором № 4679914 є законними, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на умовах договору. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам кредитного договору, судом перевірений та неузгодженостей у розрахунку судом не виявлено. Факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за договорами суд також вважає доведеним належними та достатніми доказами. Заперечення відповідача щодо недоведення позивачем факту переходу права вимоги позивачу від первісного кредитора, суд вважає безпідставними. Позивачем надано всі докази на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором, а саме договору факторингу, платіжна інструкція про сплату права вимоги за договором, реєстр боржників, акт приймання-передачі реєстру боржників тощо. Такі докази підписані, а їх копії завірені належним чином. Витяг з реєстру боржників належним чином завірений підписом представника позивача, містить підпис особи, що завірила такий витяг та його дату. Наявність підпису клієнта на такому витязі не вимагається, адже витяг не є повною копією реєстру боржників, а міститься лише витяг з інформації повного документа, що стосується предмету позову. Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України відшкодуванню на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» необхідно стягнути судовий збір в сумі 2422, 40 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved