Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Тас» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації та просить стягнути з відповідача на свою користь 14 725,26 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації, а також судовий збір. В обгрунтування позову зазначено, що позивачем укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку FA-00034006, предметом якого стало страхування транспортно засобу Volkswagen Polo, д.н. [NUMBER] . 20.12.2021р. о 10 год. 00 хв., у м. Києві по вул. Жилянській, 24, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ Volkswagen Polo, д.н. [NUMBER] , та ТЗ Chevrolet Malibu, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено ТЗ Volkswagen Polo, д.н. [NUMBER] , що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.02.2022р., якою винним визнано [PERSON] . Позивачем було складено та затверджено страховий акт №12144/01/922 від 22.06.2022р. на суму 42 996,05 грн., яку виплачено за платіжною інструкцією №273642 від 23.06.2022р. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» згідно Полісу №202993855, яке виплатило страхове відшкодування в розмірі 28 270,79 грн. З посиланням на ст. 1194 Цивільного кодексу України позивача просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (42 996,05 грн. - 28 270,79 грн. = 14 725,26 грн.). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.12.2024р. відкрито провадження в даній справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. На підставі ч. 10 ст. 187 ЦПК України виклик відповідача в судові засідання на 22.01.2025р., 17.02.2025р. було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. Позивач подав заяву, за якою просив розглянути справу за його відсутності. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справи розглянута за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 12.11.2018р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Тас», як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», як страхувальником, укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку, предметом якого стало страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України. За вказаним Договором застраховані страхові випадки за видами страхування є, зокрема, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху застрахованого ТЗ або іншого транспортного засобу, внаслідок якої завдані матеріальні збитки страхувальникові. У Договорі зазначено, що він складається з тексту цього Генерального договору, окремах Додаткових угод щодо страхування відповідного переліку ТЗ, алгоритму взаємодії сторін щодо врегулювання страхових випадків, Заяви на страхування Та Акту огляду транспортного засобу, якщо страховик прийняв рішення проводити такий огляд, які є його невід`ємними частинами. При цьому суд відмічає, що матеріали справи не містять Додаткових угод щодо страхування відповідного переліку ТЗ, а тому неможливо встановити, чи був за цим Генеральним договором застрахований автомобіль Volkswagen Polo, д.н. [NUMBER] . 20 грудня 2021р. о 10 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Жилянська, 24, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Chevrolet Malibu, д.н. [NUMBER] , під час перестроювання не надав дорогу автомобілю Volkswagen Polo, д.н. [NUMBER] , який рухався в тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження автомобілів, чим порушив п. 10.3. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначені обставини встановлені постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.02.2022р. у справі №752/1098/22, за якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 22.06.2022р. позивачем складено страховий акт №12144/01/922, за яким визначено суму страхового відшкодування, що склала та підлягає відшкодуванню потерпілій особі, 42 996,05 грн. У позовній заяві позивач вказує про те, що виплатив вказану суму страхового відшкодування потерпілій особі за платіжною інструкцією №273642 від 23.06.2022р. Разом з тим, до матеріалів позову вказану платіжну інструкцію не додав, а тому в суду відсутня можливість встановити факт виплати позивачем страхового відшкодування потерпілій особі. Крім того, позивач у позові зазначає, що відповідальність винуватця ДТП на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» за Полісом №202993855. Судом досліджено доданий до матеріалів справи Поліс №202993855 та встановлено, що за цим Полісом застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Chevrolet Malibu, державний номер [NUMBER] . Тобто, в Полісі вказаний автомобіль, що має інший державний номер, ніж той, яким керував відповідач під час здійснення ДТП. Також не підтверджуються матеріалами справи сплата ТДВ «СК «Кредо» позивачу частини страхового відшкодування в розмірі 28 270,79 грн., оскільки додана до матеріалів справи платіжна інструкція №6229 від 26.05.2023р. на суму 28 270,79 грн. має призначення платежу по іншому страховому акту, а саме №3005805-1, та вказано, що сплата здійснюється згідно рішення суду по справі №908/729/23, яке, слід відмітити, також відсутнє в матеріалах справи. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір залишається за позивачем.

Outcome: dismissed