Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

У жовтні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - позивач) звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 6340,34 грн., 3% річних у розмірі 963,41 грн., інфляційні втрати у розмірі 4500,00 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 3025,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , які в порушення умов договорів та вимог законодавства України, не виконали належним чином зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих у період з 01 жовтня 2014 року по 31 липня 2024 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 6292,82 грн. та 47,52 грн. заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування, що разом складає 6 340,34 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.11.2024 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали разом із копією позовної заяви судом було направлено відповідачам, проте конверти повернулись до суду із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання. 03 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання відповідачів про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, яке мотивовано оплатою відповідачами основного боргу за житлово-комунальні послуги. 02 січня 2025 року Солом`янським районним судом м. Києва винесено ухвалу про здійснення переходу розгляду справи з порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено справу до розгляду на 19 лютого 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу, так як відповідачем погашена основна сума боргу після подачі позову. Просить стягнути з відповідачів 3% річних у розмірі 963,41 грн., інфляційні втрати у розмірі 4500,00 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 3025,00 грн. Суд розглянувши заявлену представником позивача заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 6340,34 грн. вважає, що заява підлягає задоволення виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Беручи до уваги, що позивачем подано заяву про закриття провадження в частині стягнення основної суми боргу, у розмірі 6340,34 грн., суд вважає, що провадження у справі в цій частині підлягає закриттю. Відповідачі в судове засідання не з`явились, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надали, копія ухвали із зазначенням дати судового засідання на 19.02.2025 направлялись відповідачам поштовим зв`язком, проте конверти разом із копією ухвали повернулись до суду із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому, у встановлений судом строк, відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною першою ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , які в порушення умов договорів та вимог законодавства України, не виконали належним чином зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих у період з 01 жовтня 2014 року по 31 липня 2024 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, внаслідок чого виникла заборгованість. Факт невиконання належним чином зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих у період з 01 жовтня 2014 року по 31 липня 2024 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, внаслідок чого виникла заборгованість відповідачами не оскаржувався. Відповідачами погашено заборгованість основного боргу в сумі 6287,15 грн., що підтверджено наданою суду квитанцією. При цьому позивачем подано заяву про закриття провадження в частині стягнення основної суми боргу, яку судом задоволено. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 31.05.2021 на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30.09.2021 та від 31.12.2021) (далі - Договір-2), у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. Згідно з п. 1 Договору-2 Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 15 Договору-2 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не визначено договором. Пунктом 7 Договору-2 визначено, що плата за послуги складається з: 1)плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2)плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, згідно з пунктами 24 і 25 яких споживач здійснює оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення договору. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надає ПрАТ «АК «Київводоканал». З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідачів, як боржників у зобов`язанні за договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги, що не заперечувалось відповідчами. Відповідачі належним чином не виконали свої зобов`язання щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Таким чином, позивач правомірно вимагав стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за житлово-комунальні послуги. Щодо вимог про стягнення з відповідачів за період з 01 жовтня 2014 року по 31 липня 2024 року 3% річних від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 963,41 грн. грн. та інфляційні втрати в розмірі 4500,34 грн., суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Проте слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: - нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; - припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення солідарно з відповідачів за період 01 жовтня 2014 року по 31 липня 2024 року 3% річних від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 963,41 грн. грн. та інфляційні втрати в розмірі 4500,34 грн. підлягають задоволенню, оскільки нараховано з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved