Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

08.01.2025 року позивачка [PERSON] в особі свого представника адвоката Мазура В.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь 28\~404 (двадцять вісім тисяч чотириста чотири) грн. 64 коп. 3% річних, 134\~235 (сто тридцять чотири тисячі двісті тридцять п`ять) грн. 37 коп. інфляційних втрат, та вирішити питання судових витрат. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 14.01.2025 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі. Розгляд справи відбувся 18.02.2025 без учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Стрийського місьрайонного суду Львівської області від 06.04.2017 року, яке 31.05.2017 року набрало законної сили, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 122\~309 грн. 43 коп., моральну шкоду у розмірі 500 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1\~000 грн. та судовий збір в розмірі 1\~223 грн. 09 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вказує, що станом на даний час вказане вище рішення суду відповідачем не виконано. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної правової норми боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно складеного розрахунку трьох процентів річних, здійсненого за формулою: Сума санкції = Сх3хД:365:100, де С-сума заборгованості; Д- кількість днів прострочення, за період з 31 травня 2017 року по 23 грудня 2024 року три проценти річних складають 28\~404,64 грн. (125\~032,52х3х2\~764:36:100). Згідно розрахунку інфляційних втрат відповідно до суми заборгованості у розмірі 125\~032,52 грн. за період з 31 травня 2017 року по 23 лютого 2024 року, інфляційні втрати складають 134\~235, 37 грн. (125\~032,52х2.07388296-125\~032,52). Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з викладеним судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Стрийського районного суду Львівської області від 06.04.2017 року, яке 31.05.2017 року набрало законної сили, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] шкоду в розмірі 122\~309 (сто двадцять дві тисячі триста дев`ять) гривень 43 копійки; моральну шкоду у розмірі 500 (п`ятсот) гривень; витрати на правову допомогу в розмірі 1\~000 (одна тисяча) гривень та судовий збір в розмірі 1\~223 (одна тисяча двісті двадцять три) гривні 09 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Так, предметом спору у даній справі є стягнення грошових коштів на підставі статті 625 ЦК України, а саме 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідачу [PERSON] за невиконання грошового зобов`язання на підставі вказаного вище рішення. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З урахуванням вказаних правових норм та наявності судового рішення, за яким із відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість та таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, суд дійшов висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов`язань. Позивачкою в позовній заяві наведено розрахунок, відповідно до якого 162\~640 грн. 01 коп. - збитки за прострочення грошового зобов`язання, з яких: 28\~404 грн. 64 коп. 3% річних; 134 235 грн. 37 коп. інфляційні втрати. Водночас доказів того, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання, що дає підстави для стягнення на користь позивача сум, передбачених ст. 625 ЦК України, матеріали справи не містять, оскільки відсутні будь-які відомості, які б підтвердили звернення позивачки з виконавчим листом до виконавчої служби і що ухвалене рішення на даний час є невиконаним. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Таким чином, суд вважає що відсутні факти, якими позивач обґрунтовує підстави своїх вимог, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та документально не підтвердженими, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed