Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду із\~заявою про\~встановлення факту\~приналежності йому\~трудової книжки та військового\~квитка.\~В обґрунтування\~заявлених\~вимог\~покликається\~на\~те,\~що\~вінпісля досягнення 60 років подавав документи для призначення пенсії за віком до пенсійного фонду України, зокрема було представлено трудову книжку серії [NUMBER] , яка була видана 06.08.1985 та військовий квиток серії [NUMBER] від 25.05.1982. Проте, рішенням ГУ ПФ України у Вінницькій області було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки встановлено, що з поданої трудової книжки не буде зараховано періоди роботи, згідно записів в трудовій книжці [NUMBER] та період проходження військової служби з 16.06.1982 року по 18.06.1984 року, згідно військового квитка [NUMBER] , оскільки по-батькові « [PERSON] » (рос.мова) вказане у даних документах не відповідає по-батькові « [PERSON] » (рос. мова), згідно паспортних даних заявника. Через відмову, він змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, іншим чином встановити відповідний факт неможливо. Просить заяву\~задовольнити\~та встановити факт приналежності заявнику правовстановлюючого документу трудової книжки. Ухвалою судді від 30.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник заінтересованої особи ГУ ПФ України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, рішення просить винести на підставі чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 4, 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27.02.2025, є дата складення повного судового рішення 03.03.2025. Дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.2 ст.293, ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 3 ст.294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до паспорта серії [NUMBER] , анкетні дані заявника зазначені [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з картки платника податків, така видана заявнику [PERSON] . Згідно першої сторінки трудової книжки серії [NUMBER] , яка була видана 06.08.1985 року зазначено - [PERSON] . Як вбачається\~з військового\~квитка серії [NUMBER] від 25.05.1982, такий належить заявнику [PERSON] . Рішенням ГУ ПФ України у Вінницькій області №134950022992 від 19.07.2024 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки встановлено що з поданої трудової книжки не буде зараховано періоди роботи, згідно записів в трудовій книжці [NUMBER] та період проходження військової служби з 16.06.1982 року по 18.06.1984 року, згідно військового квитка [NUMBER] , оскільки по-батькові « [PERSON] » (рос.мова) вказане у даних документах не відповідає по-батькові « [PERSON] » (рос. мова), згідно паспортних даних заявника. За таких обставин, суд дійшов висновку, що зазначені недоліки не дають заявнику у повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушують її інтереси, підтвердження такого факту необхідне заявнику для реалізації її прав, зокрема для призначення пенсії за віком, судом встановлено що було допущено помилки у зазначенні анкетні дані заявниці та її померлого чоловіка при видачі свідоцтва про шлюб, які підлягають виправленню в судовому порядку шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Враховуючи вищевикладене,\~суд\~приходить\~до\~висновку,\~що\~факт\~належності\~правовстановлюючих\~документів знайшов\~своє\~підтвердження\~в\~матеріалах\~справи,\~видана трудова книжка серії [NUMBER] від 06.08.1985 та військовий квиток серії [NUMBER] від 25.05.1982, дійсно належить заявнику, оскільки його анкетні дані повністю співпадають із даними зазначеними у паспорті, довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру та в інших досліджених документах за виключенням розбіжності в трудовій книжці та військовому квитку, а тому така розбіжність, яка є незначною, не викликає жодного сумніву у тому, що вказаний правовстановлюючі документи дійсно належить [PERSON] , а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved