Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

16 січня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідач [PERSON] до повноліття сина [PERSON] сплачував аліменти на його утримання згідно рішення суду. По досягненню повноліття їх син продовжує навчання в технічному університеті м. Кошиця, на факультеті електротехніки та інформатики, на денному відділенні. Тривалість навчання в цьому університеті 3 роки, тобто до серпня 2027 року. На час подання позовної заяви до суду, вони як батьки не досягли домовленості щодо способу виконання батьком його обов`язку утримувати сина, який продовжує навчання. Їх син перебуває на її утриманні, самостійного заробітку не має та потребує додаткової матеріальної допомоги. Щомісяця вона пересилає на його картку грошові кошти в розмірі 10000 грн. на щоденні витрати, такі як їжа, проїзд, інтернет. Відповідач є працездатною особою,. Інших дітей або непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, тому має можливість надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу на період його навчання. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 7000,00 грн., щомісячно, на час навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним 23-ох річного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви. Ухвалою від 20 січня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06 лютого 2025 року відповідачем був поданий відзив на позов у якому він просив відмовити у задоволенні позову, виходячи з того, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 7000,00 грн. Розмір його заробітної плати становить 7805,50 грн. на місяць. Крім того, з сином він не спілкується більше 5 років. У разі звернення до нього сина з приводу матеріальної підтримки на час навчання, то він враховуючи свою спроможність не відмовляється її надавати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 2200 грн. на місяць. Суд, заслухавши доводи учасників судового процесу, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається на 1 курсі бакалаврату денної форми навчання на факультеті електротехніки та інформатики Технічного університету у Кошицях (Словаччина) за програмою навчання: інформатика, стандартна тривалість навчання 3 роки. Початок навчання з 01.09.2024 року. За послуги з навчання [PERSON] за договором №99 від 19.06 2023 року [PERSON] було сплачено 1500 євро, що на момент підписання договору складає 63739,00 грн. за курсом НБУ. За послуги з навчання [PERSON] за договором №96 від 20.03 2024 року [PERSON] було сплачено 1750 євро, що на момент підписання договору складає 75629,00 грн. за курсом НБУ. [PERSON] студент ТУК факультету ФЕІ поселений в студентський гуртожиток у 2024/2025 році, Урбанкова 2, Кошиці з 27 вересня 2024 року. Оплата за проживання 75 євро/міс. Наразі він заплатив 750 євро за проживання, 10 місяців вересень-червень. Як слідує з матеріалів справи [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Руш» на посаді провідного фахівця з організації тендеру та отримує в середньому заробітну плату на місяць близько 15000,00 грн., що підтверджується довідкою від 07 січня 2025 року. Відповідач, також працевлаштований та його офіційний дохід за 2024 рік становив 97436,53 грн., що близько 8000,00 грн. на місяць. Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно\~ст.199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зазначене випливає також з\~Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання.\~Сімейний кодекс\~не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Згідно зі\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У даному випадку суд враховує пояснення сторін, надані ними в судовому засіданні, а також матеріали справи. При цьому, суд зважає на те, що [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчання на денній формі, він є таким, що не може в повній мірі себе матеріально забезпечувати, відтак потребує матеріальної допомоги батьків, як матері, так і батька, оскільки самій матері матеріально утримувати сина є непосильним, з врахуванням того, що повнолітній [PERSON] навчається на платній основі, проживає у платному гуртожитку. Те, що розмір заробітної плати відповідача протягом 2024 року становив 8000,00 грн. на місяць, свідчить про його змогу надавати майнового допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки \~згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028 грн. Отже, оцінюючи доходи відповідача [PERSON] , розмір отримуваної ним заробітної плати , з урахуванням часткового визнання відповідачем заявлених до нього позовних вимог, суд вважає, що відповідач має змогу надавати майнову допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан повнолітнього сина сторін [PERSON] , майновий стан обох сторін, в тому числі те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 5000,00 грн. на місяць. Відповідно до вимог\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6\~ст.81 ЦПК України). Згідно із 1\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до вимог\~ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно зі\~статтею 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial