Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю\~«Споживчий центр»\~звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 810,00 грн, посилаючись на те, що 14 січня 2022 року між відповідачем та ТОВ «Споживчий центр» був укладений Кредитний договір №14.01.2022-100005500, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 9000,00 грн на споживчі цілі. Банк свої зобов`язання згідно з умовами договору виконав, надавши позичальнику кредитні кошти, але позичальник взяті на себе зобов`язання не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. Процесуальні дії у справі. 30 вересня 2024 року позовна заява надійшла до Криворізького районного суду Дніпропетровської області. 01 жовтня 2024 року справу було передано до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю. 07 листопада 2024 року справа надійшла до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 11\~листопада 2024\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Порядок виклику відповідачки до суду, передбачений ЦПК України, дотримано, однак в судове засідання вона повторно не з`явилася, про причини неявки не повідомила, правом на подання відзиву на позов не скористалася, будь-яких заяв, клопотань від неї не надходило. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223\~та ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом установлено, що 14 січня 2021 року між відповідачкою та ТОВ «Споживчий центр» укладено Кредитний договір №14.01.2022-100005500 від 14 січня 2022 року. Процентна ставка - 730 %. Первинний період користування кредитом\~14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом- кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Строк на який надається кредит - 42 дні з дня його надання. Ставка "Економ"\~фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ". Вказаний договір та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов Договору 14 січня 2022 року Позичальнику надано кредит у розмірі\~ 9 000,00 грн, що підтверджується листом про переказ коштів в системі LiqPay на карту [NUMBER] . Відповідачка свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 18 810,00 грн, яка складається з: 9\~000,00 грн основної суми боргу, 9 810,00 грн - проценти, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1\~цієї статті Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 15 січня 2025 року у справі №753/16762/15-ц факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення з відповідачкою кредитного договору №14.01.2022-100005500 від 14 січня 2022 року та порушення нею взятих на себе зобов`язань. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачкою не спростовані, тому суд вважає їх належними та допустимими доказами і бере за основу при ухваленні цього рішення. Суд враховує, що позивачем доведений факт досягнення сторонами домовленості по кредитному договору про сплату відповідачем відсотків за користування кредитом, з якими відповідачка погодилася. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved