Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

13.01.2025 позивачка [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 18.09.2007 вона уклала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області. Від цього шлюбу вони з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними зникли взаємоповага та почуття один до одного, тобто шлюб став формальним. З літа 2018 року сімейно-шлюбні відносини між ними припинено. Сімейний бюджет ними не ведеться протягом тривалого часу. Спору щодо спільного майна подружжя на даний час немає. Позивачка вважає, що збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить її інтересам, а тому просить суд розірвати шлюб укладений між нею і [PERSON] 14.01.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 06.02.2025, яке в подальшому у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 20.02.2025 (а.с.17, 18). У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно. 06.02.2025 позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд цієї справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі (а.с.23). Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі 06.02.2025 та 20.02.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи щоразу повідомлявся належно згідно з вимогами чинного законодавства. У матеріалах справи містяться повернуті поштові відправлення (конверти), які скеровувалися на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, з відміткою ВПЗ «Укрпошти» про неможливість їх вручення адресату через відсутність останнього за вказаною адресою (а.с.21, 28), що згідно з положенням п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки. Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідач [PERSON] не подав. Стаття 280\~ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивачка не заперечувала щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для її заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 20.02.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд цієї цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Суд установив, що 18 вересня 2007 року відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 12, що вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб від 18.09.2007 (а.с.8). Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони зареєстровані і проживають за різними адресами (а.с.7, 14). Відповідно до ст.\~1\~Сімейного Кодексу\~України (далі - СК України) побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що визначено положеннями ст. 24 СК України. За змістом ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст.\~19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя. За вимогами ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.\~111\~Сімейного кодексу\~України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись, відповідних заяв суду не подавали. Згідно з положеннями частин третьої та четвертої ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З матеріалів справи та позицій сторін суд установив, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя сторін не склалось та припинене. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання. Згідно з ч. 2 ст.\~114\~Сімейного Кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору (а.с.6), а тому згідно зі ст.141 ЦПК України, при задоволенні позовних вимог до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 1 211 грн. 20 коп.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved