Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

У травні 2024 року до суду звернулося ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач вказував, що [PERSON] звернувся до ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву-пропозицію № СІК-070421/061-47 від 07.04.2021 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява-пропозиція разом з Умовами споживчого кредитування, які викладені на Інтернет-сайті банку, складають між ним та банком кредитний договір про надання споживчого кредиту, що підтверджується підписом у заяві-пропозиції. Відповідно до умов договору, відповідач [PERSON] отримав споживчий кредит в розмірі 200 000,00 грн., на строк 60 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 18,99% річних та щомісячної комісії у розмірі 1,30%. Крім того позивач вказав, що для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, 07 квітня 2021 року ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № РХ019031-070421/1-47. Позивач зазначав, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, однак останній умови договору не виконав, надані кошти банку не повернув. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] , станом на 23.01.2024 року має заборгованість у розмірі 280 546,14 грн., з яких: 62 875,56 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 49 3438,65 грн. прострочена заборгованість за процентами, 54 600,00 грн. прострочена заборгованість по комісії та 113 731,93 грн. строкова заборгованість по кредиту. Позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на їх користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 280 546,14 грн., а також кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 10 липня 2024 року відкрито провадження у справі, залучено сторони, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 29 листопада 2024 року представник позивача Павленко С.В. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із звернення до банку відповідача [PERSON] з метою врегулювання спору. 03 лютого 2025 р. до суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі. Представник висловив свою незгоду щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по комісії, як таку, що суперечить ЗУ «Про споживче кредитування». Вказав, що відповідач [PERSON] здійснив 10 платежів по 2600 грн. на загальну суму 26 000 грн. в рахунок заборгованості по комісії, яка є нікчемною, тому загальний борг має бути зменшений на суму сплаченої комісії і становити 49 338,65 грн. Окремо звернув увагу на договір поруки, а саме на підпис в договорі, який викликає у нього сумнів, а також на те, що підпис під договором поруки « [PERSON] » не відповідає дійсності, так як в жовтні 2020 року [PERSON] з [PERSON] розлучився і остання не могла його підписувати. Просив врахувати пояснення та витребувати у відповідача для огляду якісну копію договору поруки. У судове засідання представник позивача не прибув. Були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки свого представника суд не повідомили. У позовній заяві висловили свою згоду на заочний розгляд справи у разі неявки в судове засідання відповідачів. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не прибули з невідомих суду причин. Були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Заяв, клопотань до суду не подавали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалися своїм правом та не подали до суду відзиви на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] та представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання також не прибули. Були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток в електронні кабінети. Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступне. 07 квітня 2021 року між ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» та [PERSON] була підписана Заява-пропозиція № СІК-070421/061-47 від 07.04.2021 року (а.с. 15), на підставі якої, останній прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», що оприлюднені на офіційному сайті банку www.accordbank.com.ua, які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. п. 2.2., 2.2.1., 2.2.2., 2.3. Заяви-Пропозиції сума споживчого кредиту становить 200 000,00 грн., в тому числі на загальні споживчі цілі 200 000,00 грн., на оплату одноразової комісії 0,00 грн., на оплату страхового платежу 0,00 грн., зі строком споживчого кредиту 60 місяців. Пунктами 2.4., 2.5., 2.6. Заяви-Пропозиції передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 18,99 % річних, розмір щомісячної комісії 1,30 %, розмір одноразової комісії 0,00 %. За умовами Заяви- [PERSON] , підписавши Заяву-Пропозицію підтвердив, що з інформацією, зазначеною в частині 1 Заяви-Пропозиції він ознайомився, погодився з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ «Аккордбанк», що оприлюднені на офіційному сайті банку: www.accordbank.com.ua. Також підписанням Заяви-Пропозиції [PERSON] підтвердив своє розуміння і згоду з тим, що моментом прийняття (акцепту) банком його Заяви-Пропозиції щодо укладення договору буде вважатись дата підписання банком цієї Заяви-Пропозиції та скріплення її печаткою. Банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 цього договору, із зазначенням суми погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісії за надання кредиту, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Графіком платежів/розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної річної процентної ставки, що є Додатком № 1 до Заяви-Пропозиції № СІК-070421/061-47 від 07.04.2021 року, встановлено щомісячну сплату банку за додаткові та супутні послуги: за обслуговування кредитної заборгованості 0,00; розрахунково-касове обслуговування 2600,00 грн., комісія за надання кредиту 0,00; інші послуги банку 0,00. В кінці таблиці роз`яснено, що розрахунково-касове обслуговування слід розуміти суму щомісячної комісії банку, що сплачується на щомісячній основі, як відсоток від початкової суми споживчого кредиту. Загальний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування із 07.04.2021 року по 07.04.2026 року має скласти 156 000,00 грн. Зобов`язання за договором № СІК-070421/061-47 від 07.04.2021 року забезпечено порукою, шляхом укладання 07 квітня 2021 року між ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» та [PERSON] договору поруки № РХ019031-070421/1-47 (а.с. 34-36). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 200 000,00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 274143 від 07.04.2021 року та підписом [PERSON] про отримання цих коштів (а.с. 14). Відповідач [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання. Відповідно до розрахунку суми загальної заборгованості за кредитним договором № СІК-070421/061-47 від 07.04.2021 року, вбачається погашення відповідачем тіла кредиту у розмірі 23 392,51 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 32 218,93 грн. та щомісячної комісії у розмірі 26 000,00 грн. Заборгованість [PERSON] , станом на 23.01.2024 року, становить 280 546,14 грн., з яких: 62 875,56 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 49 3438,65 грн. прострочена заборгованість за процентами, 54 600,00 грн. прострочена заборгованість по комісії та 113 731,93 грн. строкова заборгованість по кредиту (а.с. 9). Листом за № 573/2024 від 06.02.2024 року ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» направив на адресу [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, у загальному розмірі 280 546,14 грн. протягом 30 календарних днів з дня одержання вимоги (а.с. 43). Аналогічна досудова вимога була направлена банком 02.04.2024 року за вих. № 715/2024 на адресу поручителя [PERSON] (а.с. 48). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідач [PERSON] зобов`язався відповідати перед позивачем в повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , в тому числі і за спірним кредитним договором, а тому відповідачі є солідарними боржниками. У поданих письмових поясненнях представник [PERSON] [PERSON] висловив сумніви щодо договору поруки, укладеного [PERSON] в частині його підпису на договорі, а також підпису під договором поруки від [PERSON] , оскільки остання, нібито, не могла його підписати внаслідок розірвання шлюбу із [PERSON] . З приводу цього, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів оспорення договору поруки відповідачем [PERSON] або [PERSON] , вказаний договір не визнавався недійсним, відповідно до ч. ст. 203, ст. 215 ЦК, відповідні докази матеріали справи не містять. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , взявши на себе обов`язки поручителя та не забезпечивши належне виконання відповідачем [PERSON] взятих за кредитним договором обов`язків, повинен відповідати перед позивачем разом з [PERSON] , як солідарні боржники, у тому ж обсязі, що і позичальник. Позивачем до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості, який відповідачами спростовано не було. Власного контррозрахунку відповідачі суду не надано. Представник відповідача [PERSON] висловив заперечення в частині стягнення щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування. Щодо нарахованої банком комісії, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління НБУ постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило «Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 «Правил про споживчий кредит» банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до «Правил про споживчий кредит» загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1,2 першої ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 7 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 7.2 графіка). Розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає з 07.04.2021 року по 07.04.2026 року 156\~000,00 грн. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 2.5 частини 2 кредитного договору (заяви-пропозиції) щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію у розмірі 1,30% є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 54\~600,00 грн. З розрахунку заборгованості, наданого банком, вбачається, що відповідачем було здійснено погашення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 26\~000,00 грн. Враховуючи той факт, що банк не мав права стягувати комісію за вказаними правовідносинами, суд вважає за необхідне вирахувати сплачену комісію із загальної заборгованості по кредиту (тілу кредиту) та стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 150\~607,49 грн. (62\~875,56 грн. (прострочена заборгованість по кредиту) + 113\~731,93 грн. (строкова заборгованість по кредиту) - 26\~000,00 грн. (сплачена комісія) = 150\~607,49 грн). Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № СІК-070421/061-47 від 07.04.2021 року у загальному розмірі 199\~946,14 грн., з яких: 150 607,49 грн. заборгованість по кредиту (тілу кредиту) та 49 338,65 грн. заборгованість по процентах. При цьому, позивачу слід відмовити у задоволенні позову до відповідачів в частині солідарного стягнення простроченої заборгованості за комісією у розмірі 54\~600,00 грн. та 26\~000,00 грн. сплаченої комісії, що була вирахувана із загальної заборгованості по кредиту. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 4208,19 грн. Судом позов задоволено у загальному розмірі 199 946,14 грн., що становить 71,27% від заявлених до стягнення 280\~546,14 грн. Тому, з відповідачів на користь позивача слід стягнути, у дольовому порядку, кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2999,18 грн. (71,27% від 4208,19 грн), тобто по 1499,59 грн. з кожного, відмовивши у стягненні судового збору у розмірі 1209,01 грн. (4208,19 2999,18). Сторони не заявляли про понесення ними інших удових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами у справі доказів.

Outcome: partial