Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її спадкодавець - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що померлий спадкодавець є її братом, з яким вони народились в Республіці Казахстан, проте підтвердити родинні відносини вона не має змоги, оскільки у неї відсутнє свідоцтво про його народження. Під час звернення до нотаріуса з питання оформлення спадщини, отримав роз`яснення про пропуск строку для прийняття спадщини та недоведення родинних відносин з братом. Позивач вважає, що визначений законодавством строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, зокрема, тому що вважала, що прийняла спадщину, так як у неї наявні оригінали документів на нерухоме майно, вона доглядає спадковий будинок і обробляє земельну ділянку біля будинку. Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду з даним позовом. Позивач просить суд встановити юридичний факт того, що [PERSON] , [INFO] , являється рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] , та визначити додатковий строк тривалістю 2 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 24.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначеного справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, зазначив, що позивач не може реалізувати свої спадкові права, так як не має підтвердження родинних зв`язків, оскільки її брат був народжений у Республіці Казахстан. Вважає, що позивач пропустила строк для для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки були відсутні документи, що підтверджують родинні зв`язки зі спадкодавцем, а також позиввач вважав, що прийняв спадщину автоматично. Представник відповідача, Новоборівської селищної ради, в судове засідання не з`явився.\~Про дату та час судового розгляду Новоборівська селищна рада повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно копій довідок виконкому Хорошівської селищної ради від 15.07.2024 року №236 та №237, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та проживав у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом із спадкодавцем [PERSON] на день смерті та 6 місяців по тому ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.сп. 14). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] повідомила, що проживає у [ADDRESS] з 5-річного віку. Поряд по [ADDRESS] проживала позивач [PERSON] разом зі своїми батьками та братом [PERSON] , який помер у 2017 році. Із копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії в.о.завідувача Хорошівської державної нотаріальної контори слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки вона протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подала до Хорошівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , а також не надала інших підтверджуючих документів на підтвердження факту прийняття нею спадщини. Крім того, [PERSON] не було надано документ, що підтверджує родинні відносини між нею та померлим [PERSON] , а саме не надано свідоцтво про народження останнього (а.сп. 17). Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено,\~що кожна\~особа має\~право на\~захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~Кожна особа\~має право\~на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ст.318 ЦПК України\~у заяві\~повинно бути\~зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості відновлення або одержання документів, що посвідчують цей факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Згідно п. 7 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. При цьому, чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що з метою оформлення спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивач звернувся до нотаріальної контори, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав, в тому числі недоведення родинних відносин із спадкодавцем. При цьому, позивач зазначає, що довести родинні відносини з померлим спадкодавцем не має можливості через відсутність свідоцтва про народження спадкодавця. Разом з тим, відповідно до пункту 9 розділу I Наказу Міністерства юстиції\~№ 52/5 від 18.10.2000 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» повторна видача\~свідоцтв про\~державну реєстрацію\~актів цивільного\~стану,\~а також\~видача витягів\~з Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян здійснюються\~відділами державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~при підтвердженні\~права особи\~на отримання\~даних документів\~та,\~в окремих\~випадках,\~родинних відносин\~між заявником\~та особою,\~щодо якої\~складено актовий\~запис цивільного\~стану. Відділи державної реєстрації актів цивільного стану розглядають та надають відомості про державну реєстрацію акту цивільного стану з дотриманням строків та порядку, визначених законодавством. Із пункту 6 розділу IV Наказу Міністерства юстиції\~№ 52/5 від 18.10.2000 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» слідує, що громадяни України та особи без громадянства, які проживають в Україні, витребовують документи на підтвердження фактів реєстрації актів цивільного стану, здійснених компетентними органами іноземної держави, через Міністерство закордонних справ України, якщо інший порядок не встановлено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно пункту 7 розділу IV Наказу Міністерства юстиції\~№ 52/5 від 18.10.2000 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» документи про державну реєстрацію актів цивільного стану іноземців, осіб без громадянства та громадян України, які проживають за кордоном, витребовуються через дипломатичні представництва та консульські установи України за кордоном, а також через Міністерство закордонних справ України за заявою або анкетою (установленого зразка), підписаною особою, яка витребовує документи. Якщо договорами про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, установлений інший порядок витребування цих документів від компетентних органів іноземних держав, то діють правила, передбачені відповідним договором. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач не надав доказів неможливості відновлення або одержання документів, що посвідчують факт її родинних відносин із спадкодавцем [PERSON] . Водночас, листом Черняхівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області від 05.02.2025 року №60/29.8-50 на запит суду повідомлено, що 15.01.2025 року від [PERSON] прийнято анкету щодо витребування довідки про народження брата (вх.№17/29.8-50) [PERSON] , [INFO] . 31.01.2025 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за вих. №521/25/8.3-42 направлено анкету [PERSON] та прохання про надання правової допомоги щодо витребування довідки про народження [PERSON] до Міністерства юстиції України, для подальшого направлення на виконання до компетентних органів Республіки Казахстан. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. Так, зокрема, суд вирішує питання встановлення юридичних фактів, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також, коли заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно, якщо існують шляхи досудового врегулювання, то звернення до суду в даному випадку свідчить про передчасність заявлених вимог, оскільки позивачем не доведено факт неможливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, а саме свідоцтво про народження [PERSON] , який підтверджує факт родинних відносин позивача із [PERSON] . Окрім того, статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із наведених у позові мотивів не вбачається порушень прав позивача, їх невизнання чи оспорювання компетентними органами. При цьому, судом встановлено, що позивач звернулась до Черняхівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області з анкетою щодо витребування довідки про народження брата [PERSON] , [INFO] , яку разом з проханням про\~надання правової\~допомоги направлено до Міністерства юстиції України для подальшого направлення на виконання до компетентних органів Республіки Казахстан. Відповідь про неможливість відновлення документів про народження [PERSON] на день розгляду справи позивачем до суду не надана. Зважаючи на вказане, позовна вимога про визнання юридичного факту, а саме факту того, що [PERSON] , [INFO] , являється рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] , є передчасною, не спрямована на відновлення порушеного, невизнаного або оспорюваного права, а тому у її задоволенні слід відмовити. Щодо позовної вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд зазначає наступне. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що [PERSON] пропустила строк, встановлений ст. 1270 ЦК України для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Верховний Суд зазначив, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування поважності причин пропуску строку прийняття спадщини позивач зазначила, що вважає, що визначений законодавством строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, зокрема, тому що вважала, що спадщину прийняла, так як у неї були наявні оригінали документів на нерухоме майно, вона доглядає спадковий будинок і обробляє земельну ділянку біля будинку. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 по справі №686/5757/23 зазначила, що з урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібний висновок\~викладений у\~постановах Верховного\~Суду від\~17\~червня 2020\~року у\~справі №\~520/10377/17,\~від 11\~серпня 2021\~року у\~справі №720/1079/19,\~від 22\~січня 2020\~року у\~справі №\~592/18695/18,\~ від 17 березня 2021 року у справі N 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі N 361/8259/18 та багатьох інших. Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною. Судом встановлено,\~що зазначені\~позивачем причини\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини,\~як-от необізнаність\~про порядок\~прийняття спадщини,\~не відповідають\~критеріям розумності,\~добросовісності та\~справедливості,\~не містять\~ознак поважності\~причин пропуску,\~тобто не\~є такими,\~що \~унеможливлювали своєчасне\~звернення із\~заявою про\~прийняття спадщини,\~а враховуючи,\~що тривалість\~пропуску строку\~становить понад\~6\~роківпісля закінчення 6-місячного строку для прийняття спадщини, то позивач свідомо не скористався правом на прийняття спадщини, оскільки жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б суттєво перешкоджали зверненню до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, суду не надано. Враховуючи те,\~що необізнаність\~особи про порядок\~прийняття спадщини, на переконання суду, не може бути належною підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, належні та допустимі докази наявності у позивача поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій у матеріалах справи відсутні, причини пропуску строку для прийняття спадщини, зазначені позивачем, суд визнає неповажними. Статтею 81 ЦПК України визначено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтями 76-80 ЦПК України визначені основні положення про докази, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у нього об`єктивних, непереборних істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного\~строку для\~прийняття спадщини,\~а наведені\~позивачем причини\~пропуску строку\~визнано судом\~неповажними, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] . Відтак у задоволенні позову в повному обсязі слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed