Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Суть справи. У провадженні Жидачівського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа №443/87/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Рішенням суду від 25.02.2025 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів ( [PERSON] ) щомісячно, починаючи стягнення з 15.01.2025, на період навчання дочки до 30.06.2028. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. Водночас, у цьому судовому рішенні судом вирішено питання про стягнення судових витрат з відповідача не у повному (меншому) розмірі, аніж визначено Законом України «Про судовий збір». З огляду на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України та частини 4 статті 270 ЦПК України судом проведено судове засідання за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позиція суду. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи № 443/87/25, доходить висновку, що у справі підлягає ухваленню додаткове рішення виходячи з такого. Норми права, які застосував суд. Нормою абзацу 2 частини 3 статті 259 ЦПК України встановлено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з приписами частини 1 та 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України). Відповідно до приписів частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Мотиви, з яких суд дійшов висновків при ухваленні додаткового рішення. Суд зауважує, що у рішенні Жидачівського районного суду Львівської області від 25.02.2025 судом вирішено питання розподілу судових витрат, а саме: покладено на відповідача сплату судового збору на користь держави у розмірі, який є меншим (605,60 грн) від встановленого ЗУ «Про судовий збір» розміру на час подання відповідного позову (1\~211,20 грн), тому вважає, що це питання слід вирішити шляхом постановлення у справі додаткового рішення. Враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України та з огляду на те, що позов задоволено повністю, позивач від сплати судового збору звільнена, а з відповідача рішенням суду стягнено лише частину судового збору у розмірі 605,60 грн з необхідної суми у розмірі 1\~211,20 грн, тому з відповідача слід достягнути розмір судового забору у сумі 605,60 грн.

Outcome: approved