Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2025 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 752414569 від 02.11.2021 року в розмірі 28446,62 грн, а також судові витрати з розгляду справи, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.11.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 752414569 у формі електронного документа з використанням електронного підпису на суму 13500 грн, на умовах строковості, зворотності, платності. Відразу після вчинених дій відповідача, 02.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 7300 грн на його банківську карту № [NUMBER] , що є доказом факту прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Проте відповідачка умови договору не виконала, суму боргу за кредитом та відсотки не повернула. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 (із укладенням додаткових угод щодо продовження строку дії договору до 31.12.2024 року). \~ \~ \~ \~Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №167 від 04.01.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 17569,62 грн. \~ \~ \~ \~30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 року до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 28446,62 грн. \~ \~ \~ \~02.12.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №02/12/24-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 02/12/24-У від 02.12.2024 року, що підтверджується Актом прийому-передач Реєстру боржників за договором факторингу № 02/12/24-У від 02.12.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 28446,62 грн. \~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість по договору не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення суми боргу та судових витрат. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11.02.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не з?явився, розгляд справи згідно прохальної частини позову просив проводити за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.9). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з?явилася, належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи. Зокрема, надіслані на адресу відповідача рекомендовані листи з копією ухвали про відкриття провадження у справі, з повідомленням про розгляд справи, [PERSON] не було вручено, а поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.91-92). Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України відповідачка вважається належним чином повідомленою про розгляд судом цивільної справи, учасницею якої вона є. Право надати відзив на позовну заяву відповідач не реалізувала та не повідомила суд про причини неявки в судове засідання. Згідно із ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з?явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.02.2025 року постановлено про заочний розгляд зазначеної справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Встановлено, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу за №28/1118-01, згідно з п.2.1 якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за плату на умовах, зазначених вказаним договором, що також погоджено даними сторонами у додатковій угоді № 26 від 31.12.2020 року (а.с.37-49). 02.11.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладений договір кредитної лінії № 752414569, предметом якого є 13500 грн кредиту на умовах строковості, зворотності та платності. Кредитодавець надав перший транш за договором в сумі 7300 грн. Кредит наданий на 30 днів, сторонами погоджені умови сплати процентів із врахуванням паспорту споживчого кредиту до даного договору (а.с.11-16). 30.10.2023 року між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс», як фактором, та ТОВ «Таліон плюс», як клієнтом, укладений договір факторингу №30/1023-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачкою [PERSON] (а.с.51-57). 02.12.2024 року між ТОВ «Юніт Капітал», як фактором, та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», як клієнтом, укладений договір факторингу №02/12/24-У, предметом якого є зобов?язання клієнта відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов?язується їх прийняти та сплатити обумовлені грошові кошти, тобто по даному договору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено позивачу право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачкою [PERSON] (а.с.58-64). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За положеннями ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16.03.2021 року у справі №906/1174/18. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). Відповідно до ст.519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. За таких обставин згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі №761/33403/17. Ураховуючи викладене та практику Верховного Суду, яка регулює правовідносини із відступлення права вимоги (цесії) вбачається, що саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Враховуючи викладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 914/868/17). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12. 2021 року у справі № 911/3185/20). За наявними у справі доказами судом встановлено, що кредитний договір із відповідачкою [PERSON] від 02.11.2021 року станом на момент укладення 28.11.2018 року договору факторингу за №28/1118-01 не був укладений, у зв`язку з цим відступлення неіснуючих станом на 28.11.2018 року прав вимоги та майнових прав ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за кредитним договором від 02.11.2021 року на користь ТОВ «Таліон плюс», а в подальшому на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивача ТОВ «Юніт Капітал», суперечить ст.514 ЦК України. Отже, позивач ТОВ «Юніт Капітал» не набув прав кредитора за договором від 02.11.2021 року стосовно відповідача [PERSON] , що є підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи відмову у позові, відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України сплачених 2422,4 грн судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: dismissed