Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

21.02.25 Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] , від імені якого діє адвокат Кутровська Наталія Михайлівна, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частку всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що судовим рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.12.2019 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмір 1/4 частки усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 12.12.2019 року до досягнення повнолітня дитини. На даний час він намагається сплачувати аліменти, однак такий розмір аліментів, які він сплачує вважає великим та не обґрунтованим, оскільки потреба дитини у аліментах в розмірі 15000-20000 гривень на місяць, відсутня. Зазначає, що він, як мобілізована особа, доброволець, має багато витрат на придбання одежі, взуття, відповідного обладнання для власної безпеки, тому нараховані йому кошти витрачає на вказані речі, тому вважає, що має повне право на зменшення стягуваних з нього аліментів, так як ці кошти для нього є життєво необхідні. Також наголошує, що він являється особою з інвалідністю і має потребу у лікуванні та підтримці власного здоров`я. Вказує, що з моменту фактичного розірвання шлюбних відносин він фактично сплачував аліменти в орієнтованому розмірі від 1000 до 1500 гривень, в той же час з моменту збільшення його доходу, він добровільно сплачував аліменти у значно більшому розмірі, зокрема від 5000 до 10000 гривень щомісячно, однак вважає такі платежі досить великими та у дитини відсутня потреба у отриманні аліментів у такому розмірі, тому просить суд зменшити відсоток нарахованих аліментів на 1/6 частку, де сума аліментів у грошовому виразі становитиме 6000-8000 гривень, що відповідатиме Закону та значно перевищуватиме прожитковий мінімум, в той же час така сума буде достатньою та справедливою. Враховуючи інтереси дитини, яка має право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на відповідний рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає,що вимога про зменшення розміру аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню, а саме зменшенню з 1/4 частки всіх видів доходів до 1/6 частки його доходів. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити у порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 02 вересня 2024 року. У зв`язку із клопотання відповідача розгляд справи було відкладено відповідно на 19.09.2024 року та 23.10.2024 року. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 23.10.2024 року задоволено клопотання представника відповідача адвокат Пригор В.А. щодо витребування відомостей про нарахування заробітної плати [PERSON] з 01.04.2024 року по 01.10. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 12 листопада 2024 року на 10:00 годину. У зв`язку із клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 28.11.2024 року. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів залишено без розгляду. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 14.01.2025 року ухвалу Хотинського районного суду від 28.11.2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Хотинського районного суду від 22.01.2025 продовжено судовий розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, судове засідання призначено на 03.02.2025 року на 11:00 год. У зв`язку із клопотанням представника відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено на 11.02.2025 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника - адвокат Кутровської Н.М. на адресу суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись зокрема на те, що станом на даний час розмір стягуваних аліментів становить орієнтовно 25000-30000 гривень, що на погляд позивача є досить високим, в той же час виходячи з матеріалів справи не доведена потреба дитини у таких великих витратах. Позивач є військовослужбовцем, особою з інвалідністю та потребує додаткових витрат на лікування, донька навчається на державному замовленні, що суттєво зменшує витрати на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але була належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Пригор В.А. в судове засідання не з`явилася, надала суду пояснення, зі змісту яких вбачається, що позовні вимоги не визнала, просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, враховуючи їх безпідставність. Посилається на те, що позовні вимоги не обґрунтовані, а обставини на які посилається позивач не підтверджуються належними доказами. Щодо медичних висновків про стан здоров`я позивача, то вони не відображають стану здоров`я позивача на даний час і не підтверджують погіршення його стану здоров`я на час розгляду справи. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження погіршення матеріального стану позивача, що могло б бути підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, а навпаки підтверджується стабільне підвищення доходу позивача. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору у даній справі, приходить до наступного висновку, з огляду на наведене. Судом встановлено, що на підставі судового наказу Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019 року (справа №724/2095/19) з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмір 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 12.12.2019 року до досягнення повнолітня дитини (а.с.18-19). Батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.07.2007 року (а.с.11). Копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 01.11.2017 року підтверджено, що [PERSON] являється особою з інвалідністю 3-ої групи загальне захворювання, видано довічно (а.с.12). Згідно копії висновку ЛКК за №386 від 19.09.2013 року [PERSON] рекомендовано направити на МСЕК (а.с.13). Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0196431 від 1.10.2013 року [PERSON] встановлено 2-у групу інвалідності загальне захворювання, строком до 01 листопада 2014 року (а.с.14). Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №403856 від 03.12.2014 року [PERSON] встановлено 3-ю групу інвалідності довічно (а.с.15-16). Згідно копії акту виконаних робіт Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова за №04-34/2300 від 21.06.2013 року, вбачається, що [PERSON] 14.06.2013 року було проведено операцію з використанням оксигенатора для дорослих із комплексом магістральних труб (а.с.17). З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 01.03.2021 року у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів, наявна переплата на суму 997,95 гривень (а.с.22). Довідкою [INFO] від 03.01.2024 року за №3 підтверджено, що [PERSON] [INFO] , 28.02.2022 року дійсно призваний на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69 від 24.02.2022 року (а.с.23). З довідок про доходи [PERSON] вбачається, що загальна сума доходів за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року без врахування аліментів, становить 146025 гривень 07 копійок, за період з грудня 2022 року по липень 2023 року становить 214567 гривень 92 копійки, за період з червня 2022 року по листопад 2022 року становить 281621 гривня 36 копійок, за травень 2022 року на суму 12884 гривні 44 копійки, з лютого 2022 року по травень 2022 року становить 102715 гривень 24 копійки, за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року становить 26700 гривень, за період з листопада 2020 по березень 2021 року становить 10600 гривень (а.с.24,25,26,27,28,29,30 ). Довідкою Управління ПФУ ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 27.11.2020 року за №6291 підтверджено, що [PERSON] за період з грудня 2019 року по жовтень 2020 року отримав пенсії по інвалідності на загальну суму 23600 гривень (а.с.31). З відповіді ГУ ПФУ в Чернівецькій області за вих.№2400-2107-7/44090 від 30.10.2024 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як отримувач пенсійних виплат, вид пенсії по інвалідності, розміри виплат: квітень 2024 року 2980 грн., травень 2024 року 2980 гривень, червень 2024 року - 2980 гривень, липень 2024 року 2980 гривень, серпень 2024 року - 2980 гривень, вересень 2024 року 2980 гривень (а.с.64-65). Як вбачається із відповіді наданої ВСП «Хотинський фаховий коледж» Закладу вищої освіти «Подільський державний університет» за №5 від 13.01.2025 року, [PERSON] [INFO] , з 01.09.2024 року є студенткою денної форми навчання за спеціальністю 071 Облік і оподаткування. Навчання здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. З обґрунтування позовних вимог вбачається, що позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки, посилаючись на те, що стягувані з нього аліментні платежі є досить високими та в дитини відсутня потреба у сплаті аліментів у такому розмірі, тому зменшення частки стягуваних аліментів на 1/6 частину з його доходу, що у грошовому виразі становитиме 6000-8000 гривень, буде достатньою для потреб дитини . В свою чергу, представник відповідача адвокат Пригор В.А. не погоджуючись із вимогами позивача, зазначала, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про погіршення матеріального становища позивача, підтвердження наявності у позивача витрат на лікування чи інших потреб як військовослужбовця чи інших доказів, які б могли бути підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, навпаки у позивача покращилося матеріальне становище у зв`язку із отриманням стабільного заробітку. Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, у частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на тримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з положеннями вищевказаної норми змінити раніше встановлений розмір аліментів можливо лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що з часу припинення шлюбних відносин з відповідачкою, він фактично сплачував аліменти на доньку в орієнтовному розмірі від 1000 гривень до 1500 гривень, а з моменту збільшення його доходу він добровільно сплачував аліменти у значно більшому розмірі зокрема від 5000 до 10000 гривень, що є досить високими та у дитини відсутня потреба у сплаті аліментів у такому досить великому розмірі, тому є всі підстави для задоволення заявлених вимог, оскільки зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/6 частки його доходів буде достатнім для потреб дитини. Оцінюючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що обставини позову не узгоджуються з вимогами ст. 192 СК України. Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Та обставина, на яку посилається позивач, а саме що стягувані платежі є досить високими і у дитини відсутні потреби у такій сумі, суд відхиляє як безпідставні, оскільки жодними нормами права не передбачено можливість зменшення розміру стягуваних аліментів, на підставі того, що позивач вважає, що стягувана з нього сума аліментів на утримання дитини є «досить високою», оскільки частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Наведені вище обставини, не можуть враховуватися судом як обґрунтовані та належні для можливості задоволення заявлених вимог. Разом із тим суд зазначає, що до матеріалів справи позивачем долучені виписки про проведення оперативного втручання [PERSON] датовані 21.06.2013 роком, висновки ЛКК від 19.09.2013 року , довідка до акта огляду МСЕК про наявність третьої групи інвалідності від 03.12.2014 року, що могли би бути розцінені судом як погіршення здоров`я позивача, однак вказані виписки датовані 2013-2014 роками, стягнення аліментів ж проводиться з 12 грудня 2019 року. Наявні в матеріалах справи медичні висновки про стан здоров`я позивача не відображають стану здоров`я [PERSON] на даний час і не підтверджують погіршення його стану здоров`я на час розгляду справи. Щодо посилання представника позивача на доводи, що позивач є військовослужбовцем та потребує постійного лікування, реабілітації внаслідок отриманих травм під час несення служби в ЗСУ, згідно рекомендацій лікаря періодично потребує госпіталізації, та такі посилання не підтверджені жодними доказами, жодних виписок, направлень, чи чеків на придбання ліків позивачем не надано, а також не надано жодних відомостей щодо погіршення майнового стану позивача через наявність таких витрат. Саме лише посилання на обставини без підтвердження відповідними доказами, не може прийматися судом як належний достовірний та обґрунтований доказ на підтвердження заявлених вимог. Крім того, надання представником позивача довідки з місця навчання доньки [PERSON] , навчання якої здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, не може свідчити про суттєве зменшення витрат на утримання дитини, оскільки крім витрат на оплату навчання, дитині потрібні кошти на достатній рівень життя необхідний для фізичного розумового духовного морального і соціального розвитку, оскільки витрати на потреби дитини не складаються лише з витрат на оплату навчання. Разом із тим, в матеріалах справи наявна довідка з ГУ ПФУ В Чернівецькій області, з якої вбачається, що нарахування заробітку (доходу)/грошового забезпечення гр. [PERSON] , поданих військовою частиною [NUMBER] , загальні суми нарахованої заробітної плати становлять квітень 2024 року 52167,68 гривень, травень 2024 року 52400,04 гривні, червень 2024 року інформація про нарахування грошового забезпечення в звітності відсутня. Також з квітня 2024 року по вересень 2024 року здійснено пенсійні виплати по інвалідності в розмірі 2980,00 гривень щомісячно. Також наявні в матеріалах справи довідки про доходи [PERSON] за період з грудня 2019 року по лютий 2024 року, з відомостей яких вбачається покращення матеріального стану позивача, а саме щодо отримання регулярних доходів у виді нарахування заробітної плати та додаткової грошової допомоги. Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. З урахуванням викладеного, позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища. Також, розмір аліментів (1/4 частини його заробітку ), які стягуються з позивача на утримання дочки [PERSON] [INFO] , на підставі судового наказу Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку із тим, що позивач вважає стягувані суми аліментів завищеними, без доведення погіршення його майнового становища, чи зміни сімейного стану\~чи стану\~його здоров`я,\~і що\~ця зміна\~впливає на\~змогу сплачувати\~аліменти у\~вже визначеному\~розмірі,буде спрямовано на неналежне забезпечення неповнолітньої дочки [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Сімейний кодекс України визначає вимогу про стягнення аліментів як безспірну і визначає такий розмір аліментів(ч. 5 ст. 183 СК): стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 715/2073/20 зменшення розміру раніше стягнутих аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, а саме його погіршення, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Крім того, стороною позивача в ході розгляду даного спору не надано суду переконливих доказів, які б вказували на вагомі підстави щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу ст. 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України. Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі позивачем не надано. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення суду, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також позивачем не надано і доказів суттєвої зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Позивачем у справах про зменшення розміру аліментів має не стверджуватись, а доводитьсь належними доказами, що матеріальне становище платника аліментів не дозволяє йому утримувати дитину і при цьому свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Жодних належних та допустимих доказі на підтвердження заявлених вимог, які б дали підставу суду задовольнити позовні вимоги матеріали справи не містять. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. На основі всебічно з`ясованих обставин, із врахуванням доводів позивача та врахування заперечень відповідача, перевіривши їх на належність та допустимість, обґрунтованість та під ставність а також взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed