Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», в особі представника - адвоката Дорошенко Марини Анатоліївни звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 22037000071151 від 06.08.2018 року у розмірі 51663,74 грн. та судових витрат, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7570,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 06.08.2018 року між Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №22037000071151 у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 06.08.2020 року(п.1.2 Кредитного договору.) Після підписання кредитного договору Відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку Відповідача, вбачається, що АТ "БанкКредит Дніпро" було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок Боржника як це передбачено умовами Кредитного оговору . Виходячи з вищезазначеного при укладанні кредитного договору АТ "Банк Кредит Дніпро" виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив Відповідача з умовами кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. 15.12.2021 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та Товариством з обмеженоювідповідальністю "Цикл Фінанс"було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ"Цикл Фінанс" набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором№ 22037000071151 від 06.08.2018 року. На дату звернення ТОВ"Цикл Фінанс" до суду борг за кредитним договоромстановить: - 50643,56 гривень (п`ятдесят тисяч шiстсот сорок три гривнi 56 копiйок), яка складається з: суми боргу по тілу кредиту становить - 24800 гривень (двадцять чотири тисячiвiсiмсот гривень 00 копiйок); суми боргу по відсоткам - 25843,56 гривень (двадцять п`ять тисяч вiсiмсот сорок три гривнi 56 копiйок); борг по комісії - 0 гривень (нуль гривень 00 копiйок). У відповідності до ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції за кредитним договором, що становить:дата початку 15.12.2021 року, дата закінчення 23.02.2022 року, кількість днів 70, сума заборгованості 24800грн, відсоткова ставка 3,00%, проценти 142.68грн. В місяці прострочки з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року індекси інфляції, що перемножуються 100.6%х101.3%х101.6%, Індекс інфляції 103,538%, Сума заборгованості 24800 грн., сума боргу з урахуванням інфляції 25677,5грн., збитки від інфляції 877.5 грн. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором утворилась заборгованість за кредитним договором враховуючи санкції ст. 625 ЦК України в розмірі - 51663.74 гривень (п` ятдесят одна тисяча шiстсот шiстдесят три гривнi 74 копiйки), яка складається з: заборгованості по тілу кредиту становить - 24800 гривень (двадцять чотири тисячi вiсiмсот гривень 00 копiйок); простроченої заборгованості по відсотках - 25843,56 гривень (двадцять п`ять тисяч вiсiмсот сорок три гривнi 56 копiйок); - простроченої заборгованості по комісії - 0 гривень (нуль гривень 00 копiйок); збитках від інфляції - 877,5 гривень (вiсiмсот сiмдесят сiм гривень 50 копiйок); 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 142,68 гривень (сто сорок двi гривнi 68 копiйок). Між ТОВ "Цикл Фінанс" та адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною було укладено Договір про надання правничої допомоги №16/05 від 16 травня 2023 року у зв`язку з чим ТОВ "Цикл Фінанс" було понесено відповідні витрати для звернення до суду. Загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить -7570,00 грн. (сім тисяч п`ятсо сімдесят гривень), яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористалася, проте на адресу суду надіслала заяву про визнання позовних вимог частково. Заяви ( клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Лисянського районного суду Черкаської області 26.12. 2024 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 26.12.2024 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 10 годину 24 лютого 2025 року. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені в порядку ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідача про розгляд справи було повідомлено судовою повісткою, надісланою рекомендованим поштовим повідомленням за адресою реєстрації відповідача, отриманою нею 10.02.2025року. Проте, через канцелярію суду відповідачем надіслано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково. Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що 06.08.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №22037000071151 відповідно до умов якого банк надає клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати всі зобов`язання за договоромв повному обсязі. За цим договором банк надає клієнту грошові кошти на умовах: сума кредиту 24800,00 грн., строк кредитування 24 місяці, кінцева дата повернення кредиту 06.08.2020р., цільове призначення: на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 3,5% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксована та нараховується у наступному розмірі на строкову заборгованість за кредитом: 0,001% річних; на прострочену заюборгованість за кредитом: 56,0% річних.(пп.1.1.кредитного договору). Відповідно до графіку платежів/розрахунку загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором: загальна вартість кредиту складає 45632,24 грн., проценти за користування кредитом - 0,24 грн., розрахунково-касове обслуговування - 20832,00 грн., інші послуги банку - 4800 грн., реальна річна процентна ставка - 151,39%. 15.12.2021 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ "Цикл Фінанс" набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № 22037000071151 від 06.08.2018 року, що підтверджується копією договору. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 року ТОВ "Цикл Фінанс" набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 22037000071151 від 06.08.2018 року в сумі 50643,56 грн. Відповідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №22037000071151 від 06.08.2018р., наданої АТ "Банк Кредит Дніпро" станом на 14.12.2021 року загальна заборгованість суми несплаченої частки кредиту по кредитному договору - 24800 грн., сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами - 6747,56 грн., сума несплаченої комісії за користування кредитними коштами - 19096,00грн. Згідно довідки ТОВ "Цикл фінанс" від 13.12.2024 року загальна сума непогашеної заборгованості станом на 13.12.2024 за кредитним договором № 22037000071151 від 06.08.2018 становить 50643,56 грн., сума основного боргу 24800 грн., сума за відсотками 25843,56 грн., сума боргу по комісії- 0 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.ст. 15, 16, ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частиною другою ст. 644 ЦК України передбачено, що у разі якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту статей 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ "Цикл Фінанс" є належним позивачем у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Зі змісту ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між ПАТ «Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] кредитного договору №22037000071151 від 06.08.2018року, встановлено факт отримання [PERSON] кредитнів коштів коштів за договором кредиту та факт їх неповернення у відповідності до умов, вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом, відсотків, збитків від інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, а розрахунок цих належних до сплати сум доведеним, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитних договорів, у добровільному порядку ухилялася від сплати заборгованості за такими, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №22037000071151 від 06.08.2018року в обсязі заборгованості за тілом кредиту 24800,00 грн, простроченої заборгованості по відсотках в сумі 6747,56 грн, збитки від інфляції - 877,5 грн., 3% річних - 142,68 грн., що в загальній сумі складає 32567,74 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення суми несплачених комісій за користування кредитними коштами в розмірі 19096 грн. за договором про надання банківських послуг №730763/4087745 від 11.03.2021, суд виходить з такого. Відповідно до п.1.1. кредитного договору від 06.08.20218 банк надав відповідачу грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати всі зобов`язання за договором в повному обсязі. За цим договором банк надає клієнту грошові кошти на умовах: сума кредиту 24800,00 грн., строк кредитування 24 місяці, кінцева дата повернення кредиту 06.08.2020р., цільове призначення: на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту:3,5% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксована та нараховується у наступному розмірі на строкосу заборгованість за кредитом:0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56,0% річних. Натомість позивачем заявлено до стягнення заборгованість по відсоткам в розмірі 25843,56 грн., яка згідно розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви складається із несплачених відсотків за користування кредитом в сумі 6747,56грн. та несплаченої комісії за користування кредитними коштами в сумі 19096,00 грн., яка не передбачена кредитним договором. Згідно п.1.1 кредитного договору передбачена щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 3,5% від суми кредиту. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банкиі банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07.06.2023 у справі №686/14530/15 (провадження №61-13299св22). Враховуючи те, що відповідачеві встановлено щомісячну комісію за користування кредитними коштами (платіж за розрахунково-касове обслуговування) в розмірі 868,00 грн. щомісяця, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про нікчемність такої умови. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення несплаченої комісії за користування кредитними коштами, яка позивачем заявлена в позовній заяві як прострочена заборгованість по відсоткам в розмірі 19096,00 грн. необхідно відмовити з підстав нікчемності такої умови договору. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., що підтвержується платіжною інструкцією №7427 від 13.12.2024. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1526,11 грн.(2422,40х63%), а в іншій частині він покладається на позивача. Частиною 2 ст.137 ЦПК встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи. Як встановлено ч. 8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що 16 травня 2023 року між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А. укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до п. 3.1 даного договору, вартість послуг за надання правничої допомоги визначається сторонами у додатку №1 до цього договору. Згідно п. 2 додатку №1 до договору, вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін, що становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати. Пунктом 5.1. договору передбачено, що факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг. Згідно поданого Акту приймання-передачі наданих послуг №678 від 13 грудня 2024 року та рахунку-фактури №678 від 13.12.2024року адвокатом надані послуги тривалістю 5 годин загальною вартістю 7570 гривень, а саме: зустріч з представником ТОВ «Цикл Фінанс», консультація та ознайомлення з матеріалами справи, вартість якої складає 3028,00 грн.; підготовка позовної заяви та додатків до неї адвокатом витрачено 3 год. часу, вартість якої складає 4542,00 грн. На підтвердження сплати зазначеної суми надано копію платіжної інструкції №7324 від 13 грудня 2024 року, згідно якої ТОВ «Цикл Фінанс» перераховувало [PERSON] оплату за надання правничої допомоги згідно акту№678 від 13.12.2024 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем, дійсно, були понесені витрати на правничу допомогу у цій справі. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц протии Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.) У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial