Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

У травні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.09.2022 року (справа №404/7486/21), дитину [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання дитини. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 13.12.2022 р. № 948, дитина має статус позбавленої батьківського піклування. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 26.10.2021 року № 704, дитину влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради». Відповідно до акта Будинку дитини від 05.03.2024 року № 2, за час перебування дівчинки в закладі мати та інші родичі її не відвідували, не цікавились нею, не телефонували, письмових, запитів на адресу підприємства не надсилали. Згідно з інформацією Кропивницького міського центру соціальних служб від 29.12.2023 року №174/05-05, мати дитини [PERSON] на контакт з фахівцями Центру не йде, забезпечити надання соціальних послуг, спрямованих на повернення дитини в біологічну сім`ю, неможливо. З моменту прийняття рішення суду про відібрання дитини від матері [PERSON] не зверталась до управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради щодо дитини [PERSON] , питання про її повернення не порушувала. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення [PERSON] від виховання та утримання малолітньої дитини [PERSON] , винну поведінку матері та свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. А тому, просить, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] та залишити дитину на опікуванні органу опіки та піклування. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2024 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито загальне позовне провадження по справі. 21 листопада 2024 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда суддею Варакіною Н.Б. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Вказав, що відповідачка до управління з питань захисту прав дітей з заявою про повернення їй на виховання доньки не зверталась. Неодноразово попереджалась про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Зазначає, що хвороби, які перешкоджали б вихованню дитини у відповідачки відсутні. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без їх участі, просила задовольнити позовні вимоги. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 01.10.2021 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), матір`ю [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] , батьком [PERSON] . Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.09.2022 року (справа №404/7486/21), дитину [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання дитини. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 13.12.2022 р. № 948, дитина має статус позбавленої батьківського піклування. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 26.10.2021 року № 704, дитину влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради». Відповідно до акта про невідвідування дитини батьками та рідними КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» від 05.03.2024 року № 2, за час перебування дитини [PERSON] в закладі мати та інші родичі її не відвідували, не цікавились нею, не телефонували, письмових, запитів на адресу підприємства не надсилали. Згідно з інформацією Кропивницького міського центру соціальних служб від 29.12.2023 року №174/05-05, мати дитини [PERSON] на контакт з фахівцями центру не йде, забезпечити надання соціальних послуг, спрямованих на повернення дитини в біологічну сім`ю, неможливо. З моменту прийняття рішення суду про відібрання дитини від матері [PERSON] не зверталась до управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради щодо дитини [PERSON] , питання про її повернення не порушувала. Відповідно до висновку № 2016/19 від 20.03.2024 року та рішення № 379 від 09.04.2024 року Виконавчого комітету Кропивницької міської ради, вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку, [PERSON] ухиляється від виховання та утримання доньки та свідомо нехтує своїми батьківськими правами. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В абзаці 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлено, що матеріали справи не мають жодного доказу піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, матеріальне забезпечення, медичний догляд, необхідне спілкування з дитиною та створення інших умов для її нормального розвитку. Таким чином суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та, враховуючи при цьому, що відповідачка належним чином не виконувала своїх обов`язків по вихованню дитини та її матеріальному забезпеченню, самоусунулась від виховання дитини, вважає, що є достатньо підстав для позбавлення її батьківських прав та задоволення позову. У відповідності до ст. 141, суд стягує з відповідача 1211,20 грн. судового збору на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved