Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся через свого представника до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло квартиру [ADDRESS] , видане Шевченківською районною радою м. Запоріжжя 27.02.1998 року, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 03.04.1998 року в реєстровій книзі за № 229, р.№36124. В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27.02.1998 року, виданого Шевченківською районною радою міста Запоріжжя, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки вищезазначеної квартири, спадкоємцем за заповітом від 29.07.1998 року є заявник [PERSON] . Заявник пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] і наразі звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Під час винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2024року, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. було зазначено про невідповідність по-батькові спадкодавці [PERSON] у правовстановлюючому документі на квартиру та в свідоцтві про її смерть. Так відповідно до свідоцтва про власності на квартиру зазначено по-батькові « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть зазначено по-батькові « [PERSON] ». Відтак, в свідоцтві про право власності на житло помилково було зазначено по-батькові померлої, оскільки актовий запис про смерть був складений на підставі паспорту померлої, в якому по-батькові було зазначено [PERSON] . Через помилку у правовстановлюючому документі у написанні по-батькові спадкодавці, заявник в подальшому у разі надання йому судом додаткового строку для прийняття спадщини не зможе її прийняти та оформити спадщину. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку окремого позовного провадження. Витребувано в порядку ст. 81 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про нотаріат» у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко Світлани Олександрівни (пр. Соборний, буд. 60, прим. 33, м. Запоріжжя, 69011) належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Запоріжжі у віці 96 років. Представник заявника надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі заявника, заявлені вимоги підтримала. Заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі. Також, на виконання ухвали суду від 10.01.2025 приватний нотаріус надала належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 46/2024, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Кожна особа, як убачається зі змісту ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 29\~липня 1998\~року бабуся\~заявника -\~ [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не було та з чого не складалося, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено 29.07.1998 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О. та зареєстровано в реєстрі за № 88. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Запоріжжі, у віці 96 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 2205. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] , частка якої належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27.02.1998, виданого Шевченківською районною радою міста Запоріжжя. Відповідно до зазначеного свідоцтва, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки, [PERSON] є онуком та єдиним спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON] , він звернувся до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого було заведено спадкову справу № 46/2024. Проте, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. видано постанову № 235/02-31 від 12.12.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] бабусі, [PERSON] , на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., через пропуск строку на прийняття спадщини та невідповідність по-батькові спадкодавці [PERSON] у правовстановлюючому документі на квартиру та в свідоцтві про її смерть. Факт належності правовстановлюючих документів на частку квартири спадкодавцю [PERSON] підтверджуються наступними доказами. Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27.02.1998, виданого Шевченківською районною радою м. Запоріжжя, квартира яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить на праві спільної [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 березня 2017 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Запоріжжі у віці 96 років, актовий запис № 2205. В заповіті,\~складеному 29.07.1998\~року,\~та посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О., зазначено, що « [PERSON] » (рос.мовою) на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно [PERSON] (рос.мою). В той же час, в свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 27.02.1998 року, виданому Шевченківською районною радою міста Запоріжжя прізвище, ім`я, по-батькові бабусі заявника вказано як « [PERSON] ». Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. У п. 12 цієї Постанови надано роз`яснення, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК (прим.: в редакції до 18.03.2004) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом із тим, заявник позбавлений можливості оформити право на спадщину за законом через наявність розбіжності у написанні по-батькові спадкодавиці « [PERSON] » у вищезазначеному свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 27.02.1998 року Шевченківською районною радою міста Запоріжжя, із іншими документами, зокрема свідоцтва про смерть, довідки про причину смерті від 29.03.217, копії заповіту [PERSON] де зазначено по-батькові спадкодавиці російською мовою « [PERSON] », копії ордеру на жиле приміщення № 490 від 07.02.1992 року, копії витягу № 79294184 від 26.11.2024 про Реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи після померлої [PERSON] , у яких її по-батькові зазначене як « [PERSON] ». Отже, суд вважає, що зазначені вище розбіжності, в документах, наданих нотаріусу для оформлення спадщини, а саме в написанні по-батькові бабусі заявника, пов`язанні виключно з опискою та невірним перекладом з російської мови на українську її по-батькові під час видачі документу. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація його спадкових прав, а встановити зазначений факт у позасудовому порядку неможливо. Таким чином, суд вважає, що вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved