Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Заявник [PERSON] 22.11.2024 року звернувся до суду із заявою про оголошення особи померлою. Заява обґрунтована тим, що він являється рідним братом [PERSON] .. Інші родичі у зниклого [PERSON] відсутні, їхні батько та мати померли, [PERSON] не був одружений, дітей не мав. Вказував, що військовослужбовець військової служби за призовом, під час мобілізації на особливий період старший стрілець оператор 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] був призваний [INFO] був призваний [INFO] 09.03.2022 року. Зазначив, що 20.12.2023 року у період 15:52-18:25, під час наступальних ( штурмових) дій противника на СП «МАЛАХІТ» РОП 310 7 механізованої роти в районі н.п. Синьківка зник безвісти старший бойовий медик 1 мінометної батареї [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодший сержант [PERSON] №2/330/12 дск від 07.12.2023. Останнє відоме місце знаходження молодшого сержанту [PERSON] в районі СП «Малахіт» РОП310 7 механізованої роти в районі н.п. Синьківка, Харківської області. 29.01.2024 року командиром частини [NUMBER] було видано наказ №498 «Про результати проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] », згідно якого встановлено вважати, що бойовий медик 1 мінометної батареї [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] зник безвісти 20.12.2023 року у районі оборони [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] СП « [INFO] » поблизу населеного пункту [ADDRESS] під час виконання бойового завдання відсічі збройної агресії російської федерації, на підставі бойового розпорядження командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] «2/330/126дск від 07.12.2023 року. Вказував, що причиною зникнення безвісти [PERSON] є бойові дії в районі оборони [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] СП «Малахіт» РОП 310 7 механізованої роти поблизу населеного пункту Синьківка, Харківської області. Зазначив, що фактично з моменту встановлення командуванням ВЧ [NUMBER] обставин зникнення безвісти його брата минуло майже 11 місяців, якоїсь додаткової інформації щодо віднайдення його брата, чи встановлення його місцезнаходження, чи полону немає. Після його брата залишається майно, яке при відсутності інших членів родини, він має намір успадкувати за братом, але не може цього зробити, через не підтвердження загибелі його брата. Просив суд оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , паспорт серія [NUMBER] , уродженця міста Овруч, Овруцький район, Житомирської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Дату смерті [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , вважати [INFO] . Місцем смерті [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , вважати населений пункт Синьківка, Куп`янського району Харківської області. Вважати, що загибель [PERSON] настала [INFO] в населеному пункті Синьківка, Куп`янського району Харківської області під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у складі військової частини [NUMBER] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02 грудня 2024 року у справі відкрито провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 січня 2025 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб військову частину [NUMBER] , [INFO] . 15.01.2025 року до суду від заінтересованої особи [INFO] надійшов відзив на позовну заяву. У вирішенні справи поклались на розсуд суду та просили суд врахувати позицію викладену у постанову Великої Палати Верховного суду від 11 грудня 2024 року, справа №755/11021/22. 31.01.2025 року до суду від заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшли пояснення, просили суд прийняти рішення у межах чинного законодавства. Що не суперечить інтересам обороноздатності України в умовах введеного на території України воєнного стану. 18.02.2025 року до суду від представника заявника [PERSON] надійшли пояснення по справі, просив задовольнити заяву у повному обсязі. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримати у повному обсязі та просили її задовольнити. У судове засідання заінтересовані особи Міністерство оборони України, Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [INFO] своїх представників не направили, попередньо звернулись до суду із заявами про розгляд справи без участі їх представників. Заінтересована особа військова частина [NUMBER] свого представника не направили, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши заявника та його представника, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що заява\~ задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Їхнім батьком є [PERSON] , мати [PERSON] .. Мати заявника [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.05.2024 року. Батько заявника [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.05.2024 року. Із акту службового розслідування командира військової частини [NUMBER] встановлено, що 20.12.2023 року молодший сержант [PERSON] знаходився на позиції «МАЛАХІТ». Близько 10:35 годин ранку молодший сержант [PERSON] разом з військовослужбовцем з позивним «БОСТОН», відправився на позицію «БРАМА» з метою поповнити запаси питної води. У цей час стався напад ворожої групи, зав`язався стрілецький бій. У ході бою, молодшого сержанта [PERSON] було поранено. Солдат [PERSON] вживав заходів щодо евакуації пораненого [PERSON] .. Проте через щільний вогонь противника це зробити не вдалося. У подальшому, виконуючи наказ командира, військовослужбовці відійшли з позиції «МАЛАХІТ». Подальше місцезнаходження молодшого сержанта [PERSON] невідоме. У п.3 даного акту розслідування вказується, що 20.12.2023 року близько 9:30 відбулись штурмові дії з боку противника на СП «МАЛАХІТ» РОП 310 7 механізованої роти в районі н.п. Синьківка в результаті яких, молодший сержант [PERSON] та молодший лейтенант [PERSON] зазнали поранень. Солдат [PERSON] , який також знаходився на СП «МАЛАХІТ» відкрив по противнику вогонь у відповідь, а солдат [PERSON] розпочав спробу евакуювати поранених. На цей момент, молодший сержант [PERSON] вже не подавав ознак життя. Солдату [PERSON] вдалося евакуювати молодшого лейтенанта [PERSON] .. Ворог посилив атаку, що не дало змоги евакуювати молодшого сержанта [PERSON] .. Із витягу із наказу «Про результати проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] » №498 від 29.01.2024 року встановлено, що 20.12.2023 року близько 10:00 противник розпочав наступальні ( штурмові) дії на СП «МАЛАХІТ» РОП 310 7 механізованої роти біля н.п. Синьківка Харківської області, де перебував і отримав поранення молодший сержант [PERSON] . У подальшому о 18:25 20.12.2023 року противник оволодів СП «МАЛАХІТ» внаслідок чого зник безвісти бойовий медик 1 мінометної батареї [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] . Військовослужбовець перебував у засобах захисту бронежилеті, кевларовому шоломі і мав на собі індивідуальну аптечку. У ході з`ясування обставин встановлено, що молодший сержант [PERSON] відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 08 грудня 2023 року №357 вважати такими, що з 07 грудня 2023 року вибув з району відновлення боєздатності під оперативним контролем оперативного угрупування військ « [INFO] » та 08 грудня 2023 року залучений до сил та засобів ТГр « [INFO] » оперативно тактичного угрупування « [INFO] » оперативно стратегічного угрупування військ « [INFO] » при виконанні бойових завдань в зоні відповідальності військової частини [NUMBER] та 19 серпня 2023 року залучений до сил та засобів ТГр « [INFO] » оперативно тактичного угрупування « [INFO] » оперативно стратегічного угрупування військ « [INFO] » в складі військової частини [NUMBER] та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації з метою виконання бойових завдань в зоні відповідальності військової частини [NUMBER] . Відповідно до бойового розпорядження командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] №2/330/126дск від 07.12.2023 року, бойовий медик 1 мінометної батареї [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] виконував бойове завдання поблизу населеного пункту Синьківка, Харківської області. Інформація про можливе перебування молодшого сержанта [PERSON] в полоні на даний час не підтверджена. Факт зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] також підтверджується витягом з журналу ведення бойових дій військової частини №294/950 від 13.01.2024 року, подія 20.12.2023 року. Таким чином службовим розслідуванням встановлено, що молодший сержант [PERSON] зник безвісти 20 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання. Причиною зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] є бойові дії в районі оборони [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] СП «МАЛАХІТ» РОП 310 7 механізованої роти поблизу населеного пункту Синьківка, Харківської області. Враховуючи встановлені в ході службового розсування обставин наказав: - службове розслідування за фактом зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] вважати завершеним. - вважати, що бойовий медик 1 мінометної батареї [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] зник безвісти 20.12.2023 року в районі оборони [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] СП «МАЛАХІТ» поблизу населеного пункту Синьківка, Харківської області під час виконання бойового завдання відсічі збройної агресії російської федерації, на підставі бойового розпорядження командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] №2/330/126дск від 07.12.2023 року. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду\~ у постанові від 11.12.2024 року, справа №755/11021/22, вказала, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»). За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): -воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; -бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); -воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; -район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом». Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту». Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»). Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. 79. Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого). Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи. Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Отже, враховуючи позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного суду від 11 грудня 2024 року, справа №755/11021/22, суд зазначає, що відрахування 6 місяців має відбуватися із дня закінчення активних бойових дій на місця ( на території) ймовірної загиблі фізичної особи. Відповідно до Наказу № 309 із 01 липня 2023 року на території с. Синьківка Куп`янського району ведуться бойові дії. Отже, саме із моменту припинення ведення бойових дій у с. Синьківка Куп`янського району має відраховувати 6 місячний строк, однак на даний час у даному населеному пункті ведуться бойові дії, а тому дана заява є передчасною, отже у її задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed