Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за прострочення виконання за Кредитним договором №2203/1019 від 15 квітня 2008 року у розмірі 179\~378 грн. 97 коп. та сплачений при подачі позову судовий збір. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» заборгованість за прострочення виконання за Кредитним договором №2203/1019 від 15 квітня 2008 року у розмірі 179\~378 грн. 97 коп. (з яких заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року - 56\~671 грн. 89 коп.; сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року - 122\~707 грн. 08 коп.) та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2 690 грн. 68 коп. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з трекінгу про повернення конверту з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (відправлення №0600997135161), відзив на позовну заяву відповідач не подавав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 2203/1019 від 15 квітня 2008 року, відповідно до умов якого АБ «УКРГАЗБАНК» зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договоромс№ 2203/1019 від 15 квітня 2008 року. Умовами Кредитного договору № 2203/1019 від 15 квітня 2008 року передбачені наступні істотні умови кредитування: ?Сума кредиту 540 000,00 грн. (п. 1.1. Кредитного договору) ?Процентна ставка за користування кредитом 18,5 % річних. (п. 1.1. Кредитного договору). ?Процентна ставка, що нараховується на залишок простроченої заборгованості процентна ставка, визначена у п. 1.1. Кредитного договору, збільшена на 1%, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п. 3.1.9. Кредитного договору). ?Строк повернення кредитних коштів, до 14 травня 2026 року (п. 1.1. Кредитного договору) АБ «УКРГАЗБАНК» виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором № 2203/1019 від 15 квітня 2008 року надавши [PERSON] кредитні кошти. У свою чергу [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання за Кредитним договором № 2203/1019 від 15 квітня 2008 року та не повернув кредитні кошти у визначений Кредитним договором строк. З метою захисту своїх порушених прав АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області. Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.06.2010 року (справа №2-1231/2010) за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 02.09.2009 р. в загальному розмірі 633 295,00 грн. та сплачений судовий збір. Рішення набрало законної сили 10.07.2010. Також, вказаним рішенням встановлені та підтверджені вищевказані обставини видачі та отримання кредиту відповідачем. Однак, [PERSON] з моменту набуття вказаним рішенням законної сили до теперішнього часу його не виконує, кредитну заборгованість не погашає. Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові\~Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 25\~травня 2022\~року у\~справі №\~263/8216/20 (провадження № 61-9100св21) вказано, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Враховуючи викладені обставини та виходячи з суми заборгованості в розмірі 633\~295 грн. 00 коп. встановленої в рішенні суду, що на даний час не виконано, АБ «УКРГАЗБАНК» заявляються грошові вимоги до [PERSON] в загальному розмірі 179\~378 грн. 97 коп., з яких: ?заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 56\~671 грн. 89 коп.; ?суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року в загальному розмірі 122\~707 грн. 08 коп. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 12 Прикінцевих те перехідних положень ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями) Кабінет Міністрів України запровадив карантин по всій території України з 12 березня 2020 року. Таким чином, строк позовної давності, якій не закінчився включно до 12.03.2020 р. (тобто за період з 12.03.2017 включно) продовжувався на весь час дії карантину. В подальшому дію карантину на території України багаторазово продовжували без її переривання. Вказане підтверджується правовим висновком Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №567 від 10.06.2009 року «Про капіталізацію публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» та Постанови Кабінету Міністрів України №342 від 04.04.2011 року «Про додаткову капіталізацію публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» АБ «УКРГАЗБАНК» є банком з часткою держави (в особі Міністерства фінансів України) в статутному капіталі у розмірі 94,9%, а відтак звернення із зазначеним позовом зумовлено захистом інтересів держави. За правилами ст. 525, 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованість за прострочення виконання за Кредитним договором №2203/1019 від 15 квітня 2008 року у заявленому позивачем до стягнення розмірі 179\~378 грн. 97 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2\~690\~грн.\~68\~коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved