Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останньої на свою користь сплачені нею при підписанні попереднього договору 160000 грн, штраф за невиконання умов попереднього договору у розмірі 160000 грн та судові витрати. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25 грудня 2015 року між нею та представником відповідача було укладено попередній договір, відповідно до умов якого позивачем було попередньо сплачена частина вартості квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу повинен бути укладеним до 01 березня 2016 року. Однак, в порушення умов попереднього договору, основний договір купівлі-продажу укладеним не був, тому позивач звернулася до суду з даною позовною заявою. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів було задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти сплачені при підписанні попереднього договору у розмірі 160000 грн та суму штрафу у розмірі 160000 грн, а всього 320000 (триста двадцять тисяч) гривень 00 коп., а також розподілені судові витрати. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2024 року скасовано заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2019 року у цивільній справі №204/1674/19 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення грошових\~коштів та призначено цивільну справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказах. Відповідач та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник відповідача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі та просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи судом встановлені такі фактичні обставини. 25 грудня 2015 року між сторонами укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., відповідно до якого вони зобов`язалися терміном до 01 березня 2016 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що належить відповідачу на підставі договору дарування (а.с.21). Пунктом 2 вказаного договору визначено, що позивач попередньо сплачує частку вартості квартири в сумі 160000 грн, а відповідач приймає вказану суму грошей в рахунок загальної суми продажу квартири. Передача грошей була проведена до підписання цього договору. Згідно п.3 договору, в разі необґрунтованого, без поважних причин, ухилення від укладення договору купівлі-продажу квартири зі сторони відповідача у вигляді відмови від укладення договору купівлі-продажу на умовах у цьому договорі, зміни ціни проваджу квартири позивач має право звернутися до суду з вимогою про спонукання відповідача для укладення договору купівлі-продажу квартири та повернення попередньо сплаченої частки вартості квартири у сумі 160000 грн та виплатити штраф у сумі 160000 грн (а.с.21). Основний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , у строк визначений попереднім договором до 01 березня 2016 року укладено не було (а.с.33-36). У зв`язку з укладенням шлюбу відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.55) Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного. У частині першій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Положення частини другої статті 635 ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору. Цією нормою встановлено обов`язок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідальність особи, яка порушила зобов`язання, наступає за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо особа доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, така особа є невинуватою (частина перша, друга статті 614 ЦК України). Строк виконання зобов`язання по укладенню договору купівлі-продажу за попереднім договором на час розгляду справи минув, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач не є та не була власником квартири [ADDRESS] (а.с.33-36). Наведені обставини, в сукупності з відсутністю відповідних заперечень з боку відповідача, поза всяким розумним сумнівом доводять той факт, що відповідач умови попереднього договору не виконала. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених нею при підписанні попереднього договору 160000 грн вартості частки квартири та штрафу за невиконання відповідачем умов попереднього договору у розмірі 160000 грн є обґрунтованими. Однак представником відповідача [PERSON] у заяві від 24 жовтня 2024 року заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки позивач звернулася до суду 05 березня 2019 року у той час, коли строк звернення до суду з позовом про загальній вимогі закінчився 02 березня 2019 року, а щодо стягнення штрафу 02 березня 2017 року. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Відповідно до пункту першого частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Враховуючи, що основний договір купівлі-продажу не було укладено у строк визначений попереднім договором до 01 березня 2016 року, позивачу з 02 березня 2016 року достеменно було відомо про порушення її прав. Проте з позовом до суду позивач звернулася 04 березня 2019 року, тобто після спливу строку позовної давності (а.с.3). Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено та відповідних доказів суду не надано. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). З огляду\~на викладене,\~у задоволенні\~позову слід\~відмовити у\~зв`язку зі\~спливом позовної\~давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed