Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 2570,00 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 листопада 2018 року між ТОВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/8366668, забезпечений транспортний засіб "Renault Master", дн.з. [NUMBER] . 25 січня 2019 року о 08:30 год. в м. Києві на перехресті вулиць Васильківська та Бурмистенка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ""BMW X3", д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу "Renault Master", дн.з. [NUMBER] , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним в даній ДТП визнано [PERSON] 24 травня 2019 року ТОВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" було складено страховий акт №19.59.8366668-776, відповідно до якого потерпілому була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 2 570,00 грн. 01 грудня 2021 між ФОП [PERSON] та ТОВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" було укладено договір № 1/Т про відступлення прав вимоги відовідно ло умов якого право грошової вимоги від ТОВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] . Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2022 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з доданими до неї додатками отримав 21 листопада 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення №0206821476230. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направили суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/8366668, забезпечений транспортний засіб "Renault Master", дн.з. [NUMBER] . 25 січня 2019 року о 08:30 год. в м. Києві на перехресті вулиць Васильківська та Бурмистенка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ""BMW X3", д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу "Renault Master", дн.з. [NUMBER] , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Вииним в даній ДТП, визнано [PERSON] 24 травня 2019 року ТОВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" було складено страховий акт №19.59.8366668-776, відповідно до якого власнику транспортного засобу ""BMW X3", д.н.з. [NUMBER] , була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 2570,00 грн. Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплат страхового відшкодування має право подати регресний позов. Згідно з п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно з постановою Голосіївського районного суду міств Києва у справі №752/8006/19 [PERSON] визнано винним у вчненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. Оскільки відповідач самовільно залишив місце ДТП, то ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 2 570,00 грн. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 2570 грн шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Щодо відшкодування понесених судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Згідно з ст. 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved