Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 11.10.2024 р. залучено в якості третьої особи по справі АТ «Сенс Банк». В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 22.10.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200\~000,00 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним підписуючи угоду. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав своєчасно у повному обсязі надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 20.12.2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 85\~597,53 грн.. що підтверджується розрахунком заборгованості. 20.12.2021 р. між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, ні підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. ТОВ «ФК «Еліт фінанси» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 22.10.2019 року укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 20.12.2021 р. обліковується заборгованість в розмірі 85\~597,53 грн. Представник просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою заборгованість за кредитним договором у розмірі 85\~597,53 грн., судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7100,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву про розгляду справи без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в своїй заяві до суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судовими повістками, в т.ч. через систему «Електронний суд», причини неявки суду не повідомив, направив на виконання ухвали суду додаткові докази, в т.ч. розрахунок заборгованості по кредитному договору, виписку по кредитному договору, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів про збільшення кредитного ліміту по кредитному договору. Ухвалою суду від 18.09.2024 р. витребувано у позивача додаткові докази по справі. Ухвалою суду від 11.10.2024 р. залучено третю особу по справі та витребувано в неї додаткові докази по справі. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 22.10.2019 р. між АТ «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого є АТ «Сенс банк», та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200\~000,00 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.(а.с.5-6). АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору, що підтверджується копією виписки з особового рахунку позичальника за період з 22.10.2019 року по 05.02.2024 року.(а.с.18-25), розрахунком заборгованості (а.с. 26). 20.12.2021 р. між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 4, на підставі якою відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Вказані обставини підтверджуються копією договору факторингу №4 (а.с.8-12) копією з додатку № 1 до договору факторингу №4 р.(«Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами)(а.с.13), витягом з реєстру боржників (а.с.14), копією акту приймання передачі Реєстру боржників від 22.02.2021 р(а.с.16), копією платіжного доручення про перерахування коштів позивачем згідно договору факторингу(а.с.17). Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором укладеним з [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 20.12.2021 р. обліковується заборгованість в розмірі 85\~597,53 грн.(а.с.26). Ухвалою суду від 18.09.2024 року зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» надати суду додаткові докази. 24.09.2024 р. до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача по справі (а.с.49-50) в яких він вказав, що разом із позовною заявою надав суду оферту відповідача про тримання кредиту в якій вказано всі істотні умови договору банківського кредиту, на підтвердження прийняття даної оферти відповідача АТ «Альфа Банк» було вчинено конклюдентні дії , а саме видано кредит, що підтверджується випискою по рахунку. Ухвалою суду від 11.10.2024 року залучено в якості третьої особи по справі АТ «Сенс Банк» та зобов`язано надати додаткові докази по справі. 27.12.2024 року до суду надійшли на виконання ухвали додаткові докази, а саме: розрахунок заборгованості, виписку по кредитному договору №631277106, платіжну інструкцію кредитного переказу коштів про збільшення кредитного ліміту (а.с.74-83). За приписами ч.1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку щодо доведеності тверджень позивача про укладеність вищевказаного договору про надання кредиту між відповідачем та АТ «Альфа-банк». За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання кредиту. Зазначений договір недійсним не визнано. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Згідно пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цсі 5. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого третьою особою на ухвалу суду від 11.10.2024 року (а.с.77-83) останній платіж в рахунок погашення заборгованості відповідачем було сплачено 01.10.2020 року, нарахування відсотків за користування кредитом банком було здійснено по 22.10.2021 р. Відповідно до умов укладеного між відповідачем та банком кредитного договору строк дії платіжної картки 5 років з моменту випуску. Розмір заборгованості відповідача згідно наданих суду розрахунків третьої особи збігається із розрахунками позивача і складає 85597,53 грн. Згідно розрахунку третьої особи вказана заборгованість складається із: заборгованості по простроченому тілу кредиту -74894,42 грн., заборгованості по відсоткам 8630,82 грн. та несанкціонована заборгованість (овердрафт) 2072,29 грн. Розмір заборгованості відповідачем не спростовано. За вказаних обставин вимоги позивача як належного кредитора підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.141ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору при подачі позову до суду в розмірі 3028,00 грн. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» в суді першої інстанції надавалася адвокатом Макєєвим В.С. на підставі договору № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 р.(а.с.28-29). На підтвердження факту надання професійної правової допомоги надано акт приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 р.(а.с.29 на звороті), за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 7100 грн.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю(а.с.30 на звороті), копією платіжної інструкції № 1134 від 07.03.2024 р. про оплату послуг адвоката(а.с.30). Відповідачем клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не подавалося, а тому вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved