Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 09.07.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). На обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він та [PERSON] є батьками [PERSON] . З відповідачкою із 16.03.2016 перебувають у зареєстрованому шлюбі. З 2022 року вони проживають окремо. За час їх проживання дружна неодноразово вчиняла бійки, не турбувалася про доньку, не виконувала батьківських обов`язків та він на її дії викликав поліцію. На початку війни дружина з дитиною виїхали Королівство Данія, в місто Хаммел. Проте, внаслідок ухилення від виконання батьківських обов`язків дитину було відібрано у матері в Данії та доставлено в Україну. Де наразі знаходиться відповідачка йому невідомо. Дочка зареєстрована та постійно проживає разом з ним, він створив належні умови для проживання та виховання дочки. Відповідачка зв`язку з донькою не підтримує, участі у її вихованні не приймає, не проявляє заінтересованості щодо її фізичного і духовного розвитку, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідачка не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Позивач самостійно піклується про доньку, одноосібно займається її вихованням, забезпечує її матеріально та здійснює все можливе для її навчання, повноцінного розвитку та щасливого дитинства. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Богунського районного суду від 10.07.2024 позовну заяву [PERSON] направлено на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 05.08.2024 справа передана на розгляд судді Хуторній І. Ю. Ухвалою судді від 12.08.2024 позовну заяву [PERSON] суд залишив без руху. На усунення недоліків позовної заяви 14.08.2024 позивач направив до суду позовну заяву в новій редакції позовну заяву. Ухвалою суду від 06.09.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження. Протокольною ухвалою суду від 20.12.2024 суд закрив підготовче провадження. У судовому засіданні позивач підтримав позов, із підстав наведених у позовній заяві. Пояснив, що відповідачка з початком війни виїхала до Данії. У 2024 році до нього зателефонували із соціальної служби Данії та повідомили, що дитину поліція відібрала у матері. Мати залишала дитину в хостелі одну, а сама зникала, була в стані алкогольного сп`яніння. Зазначали, що якщо дитину буде відібрано в сім`ю, то повернення дитини займе тривалий час. Він повідомив, що забере дочку. Він видав доручення на те, щоб дитину привезли в Україну. По відеовиклику він показував вулиці міста, що бойові дії не тривають та дитині буде безпечно. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд в порядку п. 8 ч. 4 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, заяв на адресу суду не направляла. За згоди позивачки, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31). [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі із 16 березня 2013 року (а.с. 34). [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву від 19.06.2024, у якій уповноважив [PERSON] , що проживає у м. Хаммел, Данія на утримання та догляд його дочки [PERSON] , яка знаходиться у Данії на період оформлення документів для повернення в Україну доньки та супроводжувати її до постійного місця проживання (а.с. 35). Відповідно до копій електронних квитків на ім`я [PERSON] та [PERSON] , 4 липня 2024 року згідно квитка був виліт із Біллунн (Данія) до Вроцлава (Польща), і цей же день проїзд із Вроцлава до Кракова, та 05 липня 2024 року прибуття до Житомира із Кракова (а.с. 38-39). Згідно з автом обстеження умов проживання Керуючої компанії «Домком Житомир» від 11.07.2024, [PERSON] проживає разом зі дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33). Відповідно до акта обстеження умов проживання служби у справах дітей від 18.07.2024 [PERSON] проживає разом зі дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні, в дитини є речі першої необхідності, одяг та взуття за сезоном відповідно до віку, наявна кімната, окреме місце для сну та відпочинку. Дитина забезпечена продуктами харчування, канцелярським приладдям та засобами гігієни. 05 липня 2024 року [PERSON] повернулася до України, де батько її забрав на виховання. Дитина була відібрана у матері [PERSON] у Данії. На даний час дитина забезпечена всім необхідним (а.с. 41). [PERSON] 11.07.2024 звертався до медичної установи для обстеження дитини [PERSON] , вказав лікареві, що мати била та сварила дитину та у дочки часто болить голова, дратівливість. Дитині проведено медичне обстеження (а.с. 44-41) Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2025 суд стягнув аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] . Дитина [PERSON] , надаючи у пояснення в присутності психолога [PERSON] , у судовому засіданні пояснила, що її до батька привезла волонтерка пів року тому. До того вона проживала з мамою в Данії близько 2 років. Там вона ходила до школи, в 4 клас. Мама постійно спала п`яною, не доглядала її. Мати її била. Вона сама за собою дивилися, готувала собі їжу. Мати зникала, а її залишала одну. В подальшому її відібрали у матері. З татом їй добре. Вона ходить до школи. Мама спочатку телефонувала до неї, проте потім мати її заблокувала. Психолог [PERSON] після допиту дитини вказала на емоційну травмованість дитини та необхідність роботи з психологом. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по сусідству від позивача. До війни вона чула лайку його дружини. На цей час позивач проживає сам із дочкою. Він возить дитину до школи, доглядає за нею. Матері від часу як дитина повернулася вона не бачила. Їй відомо, що мати за кордоном не доглядала за дитиною, била дитину, зникала, зловживала алкогольними напоями, та через це дитину відібрали у матір та привезли до батька. Зі слів дитини знає, що їй добре з батьком, до матері вона не хоче. Свідок [PERSON] пояснив, що позивача знає із 2020 року. Йому відомо, що у позивача з дружиною були сварки з приводу її зловживанням алкогольними напоями. На початку війни дружина позивача із дитиною поїхала за кордон. Дитина скаржилася, що її мати залишала одну. Вона там випивала та розбила два авта, будучи за кермом в стані алкогольного сп`яніння. Дитину привезли до України за дорученням позивача. Дитина проживає з батьком, відвідує школу, не хоче до матері. Дитина з матір`ю не має спілкування. Батько забезпечує дочку, доглядає за нею. Орган опіки та піклування виконавчий комітет Бердичівської міської ради надав суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . У висновку орган опіки та піклування вказав, що було встановлено, що з 2022 року батьки [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини. Дитина проживає з батьком [PERSON] , який створив необхідні умови для проживання та виховання дитини. Батько одноосібно забезпечує дитину усім необхідним, витрати на утримання дитини взяв на себе. [PERSON] участі у житті дочки не бере, жодним чином не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її вихованням, не цікавиться станом здоров`я дитини. [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. З пояснень малолітньої [PERSON] вбачається, що після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України в 2022 році дитина перебувала разом з матір`ю в Королівстві Данія. [PERSON] зловживала спиртними напоями, вчиняла насильство над дочкою, внаслідок чого малолітня [PERSON] була відібрана соціальними службами Данії у матері [PERSON] та передана батькові [PERSON] . Відповідно до характеристики ліцею № 27 м. Житомира, який відвідує [PERSON] , [PERSON] до ліцею не приходила, не цікавилась навчанням дитини, не відвідувала батьківські збори. Відповідно до інформації, наданої Житомирським міським центром соціальних служб міської ради щодо психологічного консультування з малолітньою [PERSON] мати не контактує з дитиною, не цікавиться нею, не бере участі у вихованні. Дівчина і надалі планує проживати з татом, з матір`ю жити не хоче, оскільки вона вживає алкоголь. Застосовані норми права У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першоючетвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У § 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Оцінка доводів сторін, висновки суду Дослідженими доказами доводиться свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дочки [PERSON] . Це виразилося у тому, що відповідачка неналежно виконувує батьківські обов`язки. Так, будучи із дитиною за кордоном, відповідачка не доглядала належно за дитиною, залишала її одну, внаслідок чого дитина у була відібрана соціальними службами у матері та передана на виховання батькові 5 липня 2024 року. Із того часу мати не спілкується із дочкою, не цікавиться її життям, не надає утримання дитині, не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Вихованням дочки із липня 2024 року займається лише позивач. Оскільки такі дії відповідачки настали з винної поведінки останньої, відповідачку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України слід позбавити батьківських прав щодо дочки [PERSON] . Таке позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч. 1 ст.169 Сімейного кодексу України). Розподіл судових витрат Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211, 20 грн слід стягнути із відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved