Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 13.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений Кредитний договір (оферти) №31.07.2024-100000293, згідно з умовами якого Кредитор надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн., строком на 98 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання згідно з умовами договору виконало, перерахувавши кошти відповідачу. В свою чергу відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 11892,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр". Процесуальні дії у справі. 06.12.2024 позовна заява надійшла до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області через підсистему "Електронний суд". 09.12.2024 судом направлено запит до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради про отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача. 16.12.2024 судом отримана відповідь, що відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстрації 25.07.2016 за рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.06.2016, справа №213/947/16-ц. 23.12.2024 суддя з метою визначення підсудності скористався даними з Єдиного державного демографічного реєстру. 23.12.2024\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились. У позовній заяві міститься клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника ТОВ "Споживчий центр". Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.128 ЦПК України, дотримано, судові повістки та копія ухвали про відкриття провадження надсилалися судом за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, але були повернуті до суду. На підставі цього відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, однак в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, правом на подання відзиву на позов не скористалась, будь-яких заяв, клопотань від неї не надходило. Копія позовної заяви з додатками направлялась відповідачу представником позивача. Докази направлення долучені до позовної заяви. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223\~та ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. 13 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) №13.07.2024-1000002935, який складається із заявки на видачу кредиту, пропозиції укладення кредитного договору (оферти), відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт). Договір укладений в електронному вигляді та підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідач, підписавши договір, погодилась з умовами договору. За умовами договору: сума кредиту 4000 грн, строк надання кредиту 98 днів з дня його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 18.10.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 1.13% (денна процентна ставка) = (4447.85 / 4000)/98 ? 100%. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми Кредиту та дорівнює 600 грн. Пунктом 13 заявки передбачена сплата неустойки у розмірі 40,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит. Перерахування коштів на платіжну картку клієнта підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ»: 13.07.2024 07:37:11 на суму 4000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 451510922, призначення платежу: Видача за договором кредиту №13.07.2024-100000293. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Згідно довідки-розрахунку заборгованість відповідача складає 11892,00 грн, що складається із основного боргу в розмірі 4000,00 грн., 5292,00 грн.- проценти, 600,00 грн. - комісія, 2000,00 грн. - неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 13.07.2024 року по 18.10.2024 року. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1 цієї статті Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за банком можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні`у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення електронного кредитного договору з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що згоден з його умовами, вони йому зрозумілі, отже погодився на отримання коштів у кредит саме на умовах, що визначені договором. Умови договору відповідачем не оспорювалися. Відповідач порушив умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі - не надав, сплата комісії та неустойки передбачена умовами договору, з якими погодився відповідач, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Разом з тим, стягнення неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 2014 грн. 67 коп. (9892,00 грн./11982,00 грн. * 2422,00 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial