Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

[PERSON] 17.05.2024 звернувся до суду із заявою про встановлення факту батьківства, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він народився [INFO] в м.Кіровограді. У актовому записі про його народження батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Його мати [PERSON] 14.10.2006 уклала шлюб з [PERSON] . Останній фактично є його біологічним батьком, однак сімейні обставини склалися так, що під час реєстрації народження він не був в шлюбі з його матір`ю і не був зазначений батьком у актовому записі про його народження. Все життя він вважав [PERSON] своїм батьком, а той його своїм сином. При цьому, їх родинні стосунки встановлені рішенням суду від 28.06.2023. [PERSON] помер [INFO] . Оскільки для оформлення спадкових прав йому необхідно встановити факт батьківства та внести зміни до актового запису про народження, тому він вимушений звернутися до суду з цією заявою. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Також пояснив, що після народження батьки залишили його в пологовому, оскільки лікарі сказали, що він не виживе, тому запропонували матері написати відмову. Зазначене йому відомо зі слів батьків. З народження він проживав у школі-інтернаті, в 12 років самостійно знайшов батьків через працівника служби у справах дітей цієї школи. Батьки до нього самі приїхали, проте забрати до себе не змогли, тому оформили опікунство на бабусю. Однак проживав він разом з батьками. Разом з ними також проживав старший син батька від першого шлюбу [PERSON] . Батько весь час хотів оформити своє батьківство по відношенню до нього, однак з невідомих йому причин це не зробили. Батько помер [INFO] , після чого він залишився проживати разом з матір`ю. Встановлення факту батьківства необхідне йому, у тому числі, для виникнення особистих немайнових прав, зокрема, право на юридичне визнання батька. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтвердила, що заявник [PERSON] дійсно є сином [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи - Знам`янського відділу ДРАЦС, в судове засідання не з`явилися, хоча час про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в м.Кіровоград, про що 09.03.1998 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №365 та 17.04.1998 видано повторне Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . У актовому записі про народження заявника його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, за заявою старшої медсестри обласної дитячої лікарні м.Кіровограда. Мати від дитини відмовилася. [PERSON] 14.10.2006 за актовим записом №07 в Мошоринській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області зареєструвала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] ». [PERSON] помер [INFO] в м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Гріцик Н.М. 12.06.2023 заведена спадкова справа №64/2023. Із заявами про прийняття спадщини звернулися дружина померлого [PERSON] (заінтересована особа у справі), [PERSON] (заявник) та син померлого [PERSON] (заінтересована особа у справі). На ім`я дружини померлого [INFO] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.06.2023, яке набрало законної сили 29.07.2023, встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . При зверненні заявника до нотаріальної контори йому роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки в актовому записі про його народження батьком записаний [PERSON] , що не співпадає з прізвищем спадкодавця [PERSON] , тому заявнику рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту батьківства та внесення змін в актовий запис про народження щодо батька. В ході розгляду справи в судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він був в дружніх стосунках з померлим [PERSON] . Коли вони познайомилися, то він проживав разом з дружиною [PERSON] і з ними періодично мешкали два його сини від першого шлюбу. У 2008-2009 роках [PERSON] йому розказав, що у нього знайшовся ще один син, який сам його і знайшов. Тоді [PERSON] також розповів, що при пологах йому з дружиною сказали, що у дитини проблеми зі здоров`ям і краще від неї відмовитися. Коли вони зустрілися, то одразу забрали [PERSON] із собою. Потім намагалися оформити документи на батьківство. За життя [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином, допомагав йому з навчанням, з працевлаштуванням. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона дружила з батьками заявника і на даний час перебуває в дружніх стосунках з його матір`ю. Їй відомо, що [PERSON] завагітніла від [PERSON] , вони чекали на дитину, однак після пологів під тиском вона відмовилася від нього, так як дитина була хвора. [PERSON] кожного дня згадувала сина, плакала. Коли дізналися, що він живий, батьки одразу забрали його додому. [PERSON] проживав в школі-інтернаті, йому тоді було приблизно 10-12 років. Чому батько за життя не зареєстрував своє батьківство їй невідомо, однак [PERSON] весь час проживав разом з ними. Вирішуючи заявлені вимоги по суті, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК України). Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.1-3 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. За правилами ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч.3 ст.128 цього Кодексу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до ч.1 ст.130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до ст.128, 129 СК України не вирішувалося за життя такої особи, не є перешкодою для застосування ст.130 СК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №373/2257/18, від 15.04.2021 у справі №361/2653/15. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. У пункті 9 вказаної постанови зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Аналіз норми ст.130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст.128 СК України). Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Так з отриманих в судовому засіданні показів свідків, оглянутих світлин та досліджених судом письмових доказів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, проте не перебували у шлюбі між собою. Від цих стосунків [PERSON] завагітніла, [PERSON] та вона чекали на дитину, однак після народження сина [PERSON] мати відмовилася від дитини за порадою лікарів. Державна реєстрація народження дитини була проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, за заявою старшої медсестри обласної дитячої лікарні м.Кіровограда. [PERSON] проживав у школі-інтернаті та у 12-річному віці самостійно відшукав батьків, які на той час вже перебували в зареєстрованому шлюбі. Після цього дитина весь час проживала разом з батьками, [PERSON] за життя беззаперечно та публічно визнавав своє батьківство щодо [PERSON] , матеріально утримував його, приділяв йому належну увагу і даний факт не заперечується матір`ю дитини. Однак батьки за життя [PERSON] не вжили заходів організаційно-правового характеру щодо встановлення (визнання) факту батьківства. Судом також встановлено, що відомості щодо батька дитини, які зазначені в актовому записі про народження та відповідно у свідоцтві про народження [PERSON] , зокрема його ім`я та по батькові, відповідають імені та по батькові [PERSON] . Отже, суд вважає доведеним факт батьківства [PERSON] стосовно [PERSON] , і такий факт породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки надасть змогу йому юридично закріпити відомості про батька, який помер, та, відповідно, реалізувати майнові права, які виникли внаслідок смерті батька. В свою чергу, відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п.20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 №3307/5), при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Беручи до\~уваги встановлення\~судом факту\~батьківства [PERSON] \~стосовно [PERSON] \~та враховуючи,\~що судове\~рішення має\~містити всі\~відомості,\~необхідні для\~реєстрації батьківства\~в органах\~реєстрації актів\~цивільного стану,\~тому є\~необхідність у\~внесенні відповідних\~змін до\~актового запису\~про народження\~заявника в\~частині відомостей про батька. З огляду на викладене, вимоги заявника є обґрунтованими і доведеними, на підставі чого суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення таких вимог. Згідно з ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved