Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернувся до суду у порядку окремого провадження з заявою, у якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м.Києві, зобов`язати Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видати свідоцтво про смерть його діда [PERSON] , який помер [INFO] в м.Києві. Свої вимоги заявник мотивував тим, що його дід по батьку [PERSON] народився [INFO] по старому стилю, мешкав за адресою: [ADDRESS] у приватному будинку, помер [INFO] у віці 62 роки та похований 27.09.1942 року на Лук`янівському цивільному кладовищі м.Києва на ділянці [NUMBER] . Він будучі онуком свого діда [PERSON] , протягом десятиліть доглядав і продовжує доглядати за його могилою та тримає її у належному стані. Маючи намір встановити на могилі діда пам`ятник, він звернувся за дозволом до адміністрації Лук`янівського кладовища, однак адміністрація попросила надати свідоцтво про смерть його діда, однак такого у нього не має, оскільки дід помер під час німецької окупації м.Києва, тому йому не відомо чи отримувала його бабуся [PERSON] свідоцтва про смерть діда. Встановлення факту смерті діда також її необхідно для отримання дозволу на підзахоронення у його могилу прямих нащадків. Він є літньою людиною та не прямим нащадком свого діда та хоче оформити його поховання згідно діючого законодавства і передати документи на родинне поховання своїх нащадків. Він звернувся до Сектору з архівної роботи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві, щодо перевірки наявності актового запису про смерть його діда [PERSON] , однак йому повідомлено про відсутність актового запису про смерть останнього, у зв`язку з чим він звернувся до суду та просить задовольнити заяву. Процесуальні дії Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 15-16). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2025 року відкрито провадження та призначено судове засідання (а.с. 19). Заявник у судовому засідання заяву підтримав та пояснив, що його дід похований 1942 році на Лук`янівському кладовищі, однак у архіві відсутній запис про його смерть. Заінтересова особа Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) явку свого представника у судове засідання не забезпечила, повідомлені належним чином (а.с. 23). Державний історико-меморіальний Лук`янівський заповідник явку свого представника у судове засідання не забезпечили, направили до суду клопотання, у якому просили проводити судове засідання за їх відсутності, вважають, що вирішення питання встановлення факту смерть не є компетенцією заповідника. Однак, заповідник підтримує набуття статусу користувача місць поховання членами родини, оскільки в подальшому це суттєво впливає на загальний естетичний стан місць поховань, розташованих на території заповідника (а.с. 25-26). Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суддя приходить до наступного. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Фактичні обставини справи З матеріалів справи встановлено, що [INFO] народився « [PERSON] », батьки якого: батько « [PERSON] », мати [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 9). [INFO] народився [PERSON] , батьки якого « [PERSON] », мати [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про народження [NUMBER] від 29.06.1949 року (а.с. 3). Згідно копії листа Державного історико-меморіальний Лук`янівського заповідника № 5 від 19.06.2014 року, яка видана [PERSON] - «на території Лук`янівського цивільного кладовища м.Києва зафіксовано поховання його діда - [PERSON] , рік смерті [NUMBER] , за даними інвентаризації поховань Державного історико-меморіального Лук`янівського заповідника 2005-2006 роки поховання розташовано на ділянці [NUMBER] . Поховання [PERSON] також зареєстровано в книзі реєстрації поховань Лук`янівського цивільного кладовища м.Києва за 1942 рік на ділянці [NUMBER] . Поховання проводилось 27.09.1942 року, померлому на той час було 62 роки, мешкав за адресою [ADDRESS] . На могилі встановлено металевий хрест та квітних із мозаїчної крихти. Місце поховання впорядковане» (а.с. 10). Відповідно копії листа Сектору з архівної роботи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві від 04.07.2014 року № 477/05-06-01-58б «В ході проведення перевірки за наявним довідково-пошуковим матеріалом, актового запису про смерть [PERSON] по м.Києві не виявлено. Перевірну проведено в період з 01.01.1942 року по 31.12.1942 року по первинним та по поновленим актовим записам. Одначно інформуємо, що актові записи цивільного стану складені на території м.Києва з 1937 року по 1944 роки збереглись частково (а.с. 11). Також, на підтвердження факту поховання заявником надана фотографія могили, де на хресті вказано « [PERSON] , [INFO] » (а.с. 8). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом Державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. У відповідності з ч. 3, 4, ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI (далі за текстом - Закон № 2398-VI) передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 встановлено, що Підставою для державної реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення родинного поховання та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] . Оскільки заявник позбавлений можливості в іншому, аніж у судовому порядку встановити факт смерті свого діда [PERSON] , оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON] , 1884 року народження, який помер у вересні 1942 року в м. Києві, підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту смерті. Оскільки суду не надано даних про точну дату можливої смерті [PERSON] , суд вважає за можливе встановити факт смерті [PERSON] у вересні 1942 році. За приписами ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Що стосується вимоги заявника про зобов`язання Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видати свідоцтво про смерть його діда [PERSON] , який помер [INFO] в м.Києві, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно доп.1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року F52/5, підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Пунктом 6 глави 5 розділу ІІІ встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Тобто, судове рішення, в якому встановлюється факт смерті особи є підставою для внесення відповідного запису органами РАЦС та видачі відповідно свідоцтва про смерть. На підставі викладеного та

Outcome: partial