Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

05.12.2023 року представник позивача Варимез Д.Д., яка діє на підставі довіреності від 22.03.2022 року, звернувся до суду в інтересах ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" (ТОВ "ООЕК") з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 9338,88 грн. та сплачену суму судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ "ООЕК" з 01.01.2019 року є постачальником універсальних послуг, на якого покладений спеціальний обов`язок щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області. У зв`язку з реформою у сфері енергетики, усі діючи станом на 31.12.2018 року побутові споживача постачальника за регульованим тарифом (в Одеській області це АТ ДТЕК "Одеські Електромережі") автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електроенергії від нового постачальника електричної енергії (ТОВ "ООЕК") на умовах раніше укладених договорів. З 01.01.2019 року постачання електричної енергії побутовим споживачам здійснюється на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальникам універсальних послуг, розроблений ТОВ "ООЕК", опублікований на офіційному сайті, а також в газеті "Одеські вісті" від 29.12.2018 року № 99. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги, та/або факт споживання електричної енергії. Між ТОВ "ООЕК" та побутовим споживачем [PERSON] , який є власником, мешкає та є споживачем електричної енергії домоволодіння [ADDRESS] , укладений договір про постачання електричної енергії шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електроенергії. Для проведення розрахунків ТОВ "ООЕК" на ім`я побутового споживача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , однак за період з 01.05.2022 року по 11.09.2023 року, останній фактично спожив електроенергії в кількості 6229 кВт.год на суму 11726,16 грн., але здійснено оплату за спожиту електроенергію лише частково в розмірі 3380,16 грн, з яких 992,88 грн за нарахування попередніх періодів, таким чином заборгованість у відповідача перед позивачем складає 9338,88 грн, яку відповідач в добровільному порядку не сплачує. Ухвалою суду від 07.12.2023 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. 19.03.2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов зустрічний позов до ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсним договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного між ТОВ "ООЕК" та [PERSON] , посилаючись на те, що державою громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб, безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України, тобто держава має гарантувати громадянам на безоплатній основі доступ до природних ресурсів в тому числі електроенергією. Також [PERSON] посилається на те, що в його житловому будинку відсутні електроустановка, а й відповідно відсутня послуга електроенергії. Крім цього, кошти, які просить стягнути ТОВ "ООЕК" отримують кінцеві бенефіціари, які знаходяться за кордоном, в тому числі росії. 15.07.2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов повторний зустрічний позов до ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія", в якому крім вимоги про визнання визнання недійсним договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, [PERSON] заявлені вимоги про стягнення шкоди з ТОВ "ООКЕ" на користь [PERSON] та зобов`язання Кабінету Міністрів України вчинити певні дії. Ухвалою суду від 27.08.2024 року зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія", про визнання недійсним договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, стягнення суми, об`єднані в одне провадження з первинним позовом ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Зустрічний позов [PERSON] в частині вимог про зобов`язання відповідача КМУ встановити ціни за газ, воду та електроенергію - повернуто [PERSON] , та розгляд справи за позовом ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію та за зустрічним позовом [PERSON] до ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія", про визнання недійсним договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, стягнення суми визначено здійснювати в загальному провадженні. Ухвалою суду від 22.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по зазначеному позову ТОВ "ООЕК" та зустрічному позову [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача Варимез Д.Д. підтримав заявлений позов ТОВ "ООЕК" до [PERSON] посилаючись на те, що відповідач користувався послугами, наданими позивачем у вигляді споживання електроенергії, але в добровільному порядку відмовляється сплачувати її вартість. Щодо договору, пояснив, що це договір є публічним, розміщений на сайті, та споживання електроенергії свідчить про прийняття умов договору, і не потребують окремого погодження та підписання. Із зустрічним позовом [PERSON] категорично не згодний оскільки є безпідставним, та таким, що задоволенню не підлягає. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 04.03.2024 року, в судовому засіданні не погодилися з позовом ТОВ "ООЕК", посилаючись на те, що держава має забезпечувати безоплатно природні ресурси, серед яких є електроенергія. Крім цього не заперечували факт споживання електроенергії, однак відмовляються сплачувати її вартість, оскільки їм не відому куди потрапляють сплачені суми. Підтримали зустрічний позов, просять визнати недійсним договір про надання послуг з розподілу електроенергії, оскільки він суперечить діючому законодавству. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.. Відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками станом на момент виникнення спірних правовідносин врегульовані Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312, а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з вимогами ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. У п.2 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року зазначено, що укладання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог ПРРЕЕ здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживання про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року, а саме в пункті 4 вказано, що договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви - приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та /або з дати, указаної в заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладеного договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії. Відповідно до п.1.2.1 ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія" (ТОВ "ООЕК") є постачальником універсальних послуг щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу. Так, позивач ТОВ "ООЕК" постачає електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , де проживає та зареєстрований відповідач [PERSON] , та яка є споживачем електричної енергії за цією адресою. На ім`я [PERSON] позивачем був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] для здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію та інших платежів. Фактом приєднання до публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в даному випадку є її фактичне споживання відповідачем електричної енергії. Тому судом встановлений факт укладання між сторонами договору про надання послуг з електропостачання, що фактично не оспорюється відповідачем. Судом встановлено, що станом на 05.12.2023 року за зазначеним особовим рахунком в період з 01.05.2022 року по 11.09.2023 року відповідач фактично спожив електричну енергію в кількості 6229 кВт.год, на суму 11726,16 грн., при цьому ним було здійснено лише часткову оплату в розмірі 3380,16 грн., з яких 992,88 грн. за нарахування попередніх періодів, і загальна сума заборгованості перед позивачем складає 9339,88 грн. за спожиту електричну енергію. Зазначені обставини в судовому засіданні відповідачем не ставилися під сумнів та не оспорювалися. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 4.21 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватися згідно із строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи доведеним факт надання позивачем послуг з постачання електроенергії та споживання її відповідачем у встановленому обсязі, за який відповідачем на час розгляду справи не сплачено, суд приходить до висновку щодо доведеності відповідними доказами позовні вимоги ТОВ "ООЕК" щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за спожиту електричну енергію. Щодо судового збору: Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2141,20 грн. Що стосується зустрічних позовних вимог, суд вважає їх такими що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Із зустрічного позову вбачається, що відповідач просить визнати договір про надання послуг з розподілу електричної енергії недійсним, при цьому не посилається на будь-які обставини недійсності договору, а лише зазначає, що йому як споживачу держава має право надавати послуги в тому числі з постачання електричної енергії, безкоштовно, та відсутності повної інформації щодо одержувача коштів за спожиту електроенергію. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як вже встановлено судом, між сторонами виникли договірні правовідносини про надання послуг за публічним договором. Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги, та/або факт споживання електричної енергії. Судом встановлено, що між сторонами укладений дооговір про постачання електричної енергії шляхом вчинення відповідачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електроенергії. Будь-яких пропозиції, або незгод із договором, або відмова від споживання послуг, з боку відповідача на адресу позивача не надходило. Як вбачається з вимог ст. 217 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами фактів недійсності договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, тому відсутні підстави для задоволення його вимог за зустрічним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved