Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

До суду звернувся представник позивача [PERSON] адвокат Цімоха Р.Р. з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування зазначає, що 10 вересня 2011 року між сторонами по справі було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з сторін не склалось, в подружжя почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим та нестерпним, позивач не бажає терпіти грубе відношення відповідача та постійні зради. Кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем та збереження їхньої сім`ї неможливе. Шлюб носить лише формальний характер. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально позивачу та їхній дитині взагалі не допомагає, участі у вихованні сина не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати їхнього спільного сина. Враховуючи викладене, просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №440 від 10 вересня 2011 року. Стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини та стягнути з відповідача судові витрати.. Представник відповідача адвокат Малькова Я.Б. надала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує, аргументуючи наступним. Станом на момент подачі вказаного позову до суду сім`я у складі [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] перебувають у Канаді, мають спільний рахунок і згідно відомостей освітнього закладу, де вчиться син [PERSON] проживають всі разом. Вважає, що позивачкою доказів підтвердження формальності їхнього шлюбу та фактичного припинення шлюбних відносин не надано. Крім того, відповідач не визнає довідку про склад сім`ї Уманського молодіжного житлово-будівельного кооперативу Черкаської області про склад сім`ї від 28.09.2023 №79, що посвідчує факт проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , оскільки в ній не вказано період, коли саме позивач проживала разом із сином. На противагу має довідку про склад сім`ї від 12.10.2023 №9, що видана ОСББ «Цвіт Калини», відповідно до якої сім`я в повному складі, а саме [PERSON] , його дружина [PERSON] та їхній син [PERSON] з 2016 року по 5 липня 2022 року проживали за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача адвокат Цімоха Р.Р. надав до суду відповідь на відзив, у якій заперечував факт спільного проживання сім`ї [PERSON] , оскільки позивач та її син проживають за адресою: [ADDRESS] , місце проживання відповідача позивачу не відомо. Також звернув увагу, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження факту проживання відповідача та його сина. Ухвалою Верховного суду від 15.03.2024 в порядку ст.29 ЦПК України визначена підсудність даної справи Уманському міськрайонному суду Черкаської області оскільки обидві сторони, які є громадянами України, проживають за її межами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.09.2023 повторно Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 10 вересня 2011 року, актовий запис №440. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Актовий запис № 128. \~ \~ \~ \~Згідно нотаріально завіреного перекладу з англійської мови на українську зведення документації з розгляду досьє Католицьких шкіл острова ЕЛК відносно учня [PERSON] , [INFO] , за період з 01.08.2022 до 28.06.2024 учень мешкає з опікуном [PERSON] за основною адресою: [ADDRESS] . Опікун [PERSON] з учнем не мешкає. Згідно нотаріально завіреного перекладу з англійської мови на українську листа адміністратора з питань нерухомості BRADEN EQUSTIES INC. від 22 лютого 2024 року підтверджено оренду за адресою: [ADDRESS] , та зазначено, що [PERSON] та [PERSON] єдині і поточні орендарі, які проживають за вказаною адресою. На цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки остання не бажає зберегти шлюб та на примирення не згодна. На розірванні шлюбу позивач наполягає та просить строк на примирення не надавати. Згідно ч. 3 ст.15 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За встановлених обставин справи суд вважає, що позов у частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки вжиття заходів щодо збереження сім`ї за встановлених обставин не може дати позитивного результату, подальше спільне життя подружжя є неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. Вимоги щодо розірвання шлюбу відповідають дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, їх спільна дитина проживає з позивачем, яка самостійно несе витрати на її утримання. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дитини, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання сина для забезпечення належного розвитку та умов його проживання. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та встановлення розміру стягуваних аліментів 1/4 частка з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Даний розмір аліментів суд вважає достатнім та таким, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу у розмірі 1073 гривні 60 копійок, який було сплачено позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом в частині стягнення аліментів, судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved