Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Макарівська селищна рада в особі Служби у справах дітей (далі-позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач), третя особа: Комунальний заклад Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач вказав, що до Служби у справах дітей Макарівської селищної ради Київської області (далі-Служба) 02.10.2024 р. надійшло повідомлення від відділу освіти, молоді фізичної культури та спорту Макарівської селищної ради про те, що за адресою: [ADDRESS] проживає без реєстрації громадянка [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Мати не здійснює повноцінний догляд за дітьми, зловживає спиртними напоями, залишає дітей без догляду. [PERSON] виховує дітей самостійно, відомості про батька у свідоцтві про народження дітей зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. Службою у справах дітей здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , проведено оцінку рівня безпеки дітей та складено відповідні акти, за результатами висновків яких встановлено факт безпосередньої загрози життю, здоров`ю малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] під час проживання з матір`ю [PERSON] , яка періодично зловживає спиртними напоями не займається належним чином вихованням дітей. Умови проживання сім`ї незадовільні: в будинку дуже брудно, холодно, відсутні продукти харчування для виховання та розвитку дітей не створені належні умови. [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП. Діти перебувають на обліку служби у справах дітей Макарівської селищної ради як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах. За місцем проживання [PERSON] характеризується з негативної сторони, інколи зловживає спиртними напоями, палить, не приймає належної участі у вихованні дітей. У зв`язку із загрозою життю та здоров`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] не виконанням батьківських обов`язків [PERSON] прийнято рішення про відібрання дітей із сім`ї матері. Дітей тимчасово влаштовано до Комунального закладу Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» за адресою: вул. 40-річчя Перемоги, 8, м. Богуслав, Київської області. За інформацією Комунального закладу Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» [PERSON] не цікавиться здоров`ям дітей, умовами їх проживання, виховання, не відвідувала сина та доньку в закладі, не надавала ніякої матеріальної допомоги. Своїми вчинками [PERSON] усунулися від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] створивши загрозу їх життю та здоров`ю. Орган опіки та піклування Макарівської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того позивач вказав, що відповідач не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. Враховуючи викладене позивач просив суд: позбавити [PERSON] ,\~ [INFO] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь закладу або особи, де або з ким перебуватимуть діти, аліменти на утримання\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі 1/2 частки доходу з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 24.12.2024 року позов Макарівської селищної\~ради в\~особі Служби\~у справах\~дітей прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, а третій особі п`ятиденний строк для подання письмових пояснень щодо позову або відзиву. Ухвалою суду від 23.01.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 23.01.2025 року, який в подальшому відкладено на 18.02.2025 року. У судовому засіданні 18.02.2025 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] просила не позбавляти її батьківських прав, дати можливість їй виправитись, можливо пройде лікування від алкогольної залежності, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа\~подала заяву\~про підтримання позовних вимог, справу просили розглянути за відсутності представника, додатково вказали, що відповідач [PERSON] за час перебування її дітей у закладі з 14.10.2024 р. не відвідувала дітей жодного разу, але постійно спілкується з дітьми в телефонному режимі. Вислухавши учасників справи, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком вказаний [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , батьком вказаний [PERSON] (а.с. 9). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] від 12.10.2024 р. відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 10). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] від 12.10.2024 р. відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 11). Як вказав позивач до Служби у справах дітей Макарівської селищної ради Київської області 02.10.2024 р. надійшло повідомлення від відділу освіти, молоді фізичної культури та спорту Макарівської селищної ради про те, що за адресою: [ADDRESS] проживає без реєстрації громадянка [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Мати не здійснює повноцінний догляд за дітьми, зловживає спиртними напоями, залишає дітей без догляду. [PERSON] виховує дітей самостійно. Згідно характеристики Борівської гімназії від 02.10.2024 р., [PERSON] , [INFO] , навчається у Борівській гімназії з першого класу. Спокійний, дисциплінований учень. Має друзів серед однолітків та друзів старшого віку. Мати [PERSON] приділяла належну увагу синові у 1-2 класах. Приводила сина завжди вчасно до школи та забирала після уроків. Допомагала у виконанні домашніх завдань, зверталася за порадами щодо покращення у навчанні. [PERSON] був завжди охайним і нагодованим. Цього року [PERSON] не приділяла належну увагу синові, особливо у вихованні та навчанні. Але психологічний стан дитини завжди був задовільний. На вимогу вчителя мати вчасно не з`являлась до школи (а.с. 12). Згідно характеристики Борівської гімназії від 02.10.2024 р., малолітня [PERSON] , [INFO] , навчається у Борівській гімназії з першого класу. Володіє навчальним матеріалом на середньому та достатніх рівнях. Навчається не в міру своїх можливостей, потребує контролю за вивченням завдань. Повільно запамятовує навчальний матеріа. Найбільший інтерес проявляє до трудового навчання та фізичної фультури. Батьки навчанням [PERSON] не цікавляться. До своїх обов`язків ставляться безвідповідально. Мати [PERSON] схильна до вживання алкоголю. Вітчим [PERSON] ніякого впливу на неї не має (а.с. 13). Згідно характеристики від 02.10.2024 р. [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . На даний час працює на підприємстві ТОВ «Слов`яни». Проживає з громадянином [PERSON] , [INFO] , разом з ними проживають двоє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Не агресивна, ввічлива, інколи зловживає спиртними напоями, палить, не приймає належної участі у вихованні дітей. Має статус матері-одиначки (а.с. 14). Згідно довідки про склад сім`ї від 02.10.2024 р. до складу сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] входять: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Службою у справах дітей здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , проведено оцінку рівня безпеки дітей та складено відповідний акт обстеження умов проживання від 02.10.2024 р., за результатами висновків якого встановлено факт неналежних умов проживання (в будинку дуже брудно, холодно, відсутня їжа, для виховання та розвитку дітей відсутні належні умови для комфортного проживання, є місця лише для сну, проте постільна білизна дуже брудна). Дітей було вилучено (а.с. 22). За фактом ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей, [PERSON] двічі в період 2021 р. по 28.10.2024 р. притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 23, 49, 50). 03.10.2024 р. виконавчим комітетом Макарівської селищної ради прийнято рішення № 1180 «Про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для їх життя та здоров`я» (а.с. 15). Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» листом № 422/01-20 від 14.10.2024 р. повідомив Орган опіки та піклування Макарівської селищної ради про те, що за направленням служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної військової адміністрації на стаціонарну форму перебування Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» зараховані згідно наказу (наказ від 14.10.2024 р. № 38-ОД) з 14.10.2024 р.: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із складними життєвими обставинами (а.с. 16). За повідомленням Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» № 434/01-20 від 25.10.2024 р. на утриманні центру перебувають: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 14.10.2024 р. по даний час. За період перебування дітей в закладі, мати [PERSON] не цікавилася здоров`ям дітей, умовами їх проживання, виховання, не відвідувала та не надавала ніякої матеріальної допомоги (а.с. 17). Рішенням №1346 від 05.12.2024 р. виконавчого комітету Макарівської селищної ради затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ,\~ [INFO] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Згідно Висновку, орган опіки та піклування Макарівської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] ,\~ [INFO] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Також судом встановлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 28.04.2007 р. відповідачку позбавлено батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 39-40). Згідно характеристик від 10.01.2025 р., 07.02.2025 р. Макарівської селищної ради, [PERSON] зловживає спиртними напоями, на шлях виправлення не стала. Повернення дітей в умови проживання і спосіб життя в яких проживає [PERSON] є недоцільним (а.с. 41, 42, 48). Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд керується також наступним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного Кодексу України, а саме: ст. ст. 150, 164, 166, 181 СК України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підставою позбавлення батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є ухилення батьками дитини від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно п.\~16\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 30.03.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~усунення і\~про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав батька (матері), який (яка) не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки бажає спілкуватись та бачитись з дитиною, не втратив інтересу до дитини, до участі у її вихованні та має намір і вчиняє дії для відновлення з нею відносин не відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», далі - Закон). Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону). Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав як винятковий захід є істотним правовим наслідком як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, провадження № 61-8918сво23. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (MAMCHUR v. UKRAINE), заява № 10383/09, пункт 100, ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 51). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг вказувати про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (HUNT c. UKRAINE), заява № 31111/04, пункти 57, 58). Судам необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки недостатньо спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07 листопада 2023 року у справі № 601/928/22. Судова практика щодо застосування статті 164 СК України є усталеною. Як вже було зазначено вище, відповідач не здійснює повноцінний догляд за дітьми, зловживає спиртними напоями, залишає дітей без догляду, після відібрання дітей та поміщення їх до закладу у якому вони на даний час перебувають, не відвідувала дітей жодного разу, не вчиняє заходів щодо повернення їх у сім`ю для подальшого спільного проживання. При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених позивачем у позові обставин та наданих на їх підтвердження доказів. Вищезазначені обставини підтверджують свідоме небажання відповідачки виконувати батьківські обов`язки по відношенню до своїх малолітніх дітей та факт ухилення [PERSON] ,\~ [INFO] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що є підставою для позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно малолітніх дітей. До посилань відповідачки, що можливо в майбутньому вона виправиться, суд відноситься критично. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку,\~що позов\~про позбавлення\~відповідача батьківських\~прав відносно\~її дітей\~слід задовольнити,\~оскільки в ході розгляду справи судом було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей. Дійшовши висновку\~про задоволення\~позовних вимог\~в частині\~позбавлення відповідача\~батьківських прав\~відносно її\~дітей,\~суд зазначає,\~що хоча\~позбавлення батьківських\~прав є\~заходом крайнього\~впливу на\~осіб,\~які не\~виконають своїх\~батьківських обов`язків\~і повинен\~застосовуватись у\~випадках свідомого\~та умисного\~ухилення батьком\~(матір`ю)\~від виконання\~своїх батьківських\~обов`язків,\~проте такий\~захід застосовується\~з урахуванням\~інтересів дитини, застосування переслідує мету захисту прав дитини та є необхідним. Суд враховує те, що до моменту звернення до суду з даним позовом, а також на час розгляду даної справи, відповідач не вчиняла дій щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, їх навчанням, підготовою до самостійного життя, зокрема: не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкувалася з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надавала дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей. При цьому, судом не встановлено підстав, які б перешкоджали цьому, що свідчить про нехтування нею своїми обов`язками. При цьому, відповідно до ст. 169 СК України, відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Обставини,\~що враховуються\~при визначенні\~розміру аліментів,\~визначені ст.\~182\~СК України.\~Крім того,\~відповідно до\~ч.\~2\~вказаної статті\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Тож, враховуючи викладені норми, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на дітей, підлягає задоволенню, оскільки позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей, не звільняє від обов`язку щодо їх утримання, обставин які б перешкоджали цьому судом не встановлено. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved