Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] із заявою, в якій просила встановити факт належності їй Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДН №117955, виданого на підставі рішення Петриківської селищної ради №99 від 05 березня 2001 року на земельну ділянку площею 2,730 га, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №376. Представник заявниці [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] надала заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа Петриківська селищна рада надала заяву про розгляд справи без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлено, що 05 березня 2001 року рішенням Петриківської селищної ради «Про видачу державних актів на право приватної власності земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» заявниці [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,73 га. У додатку до вищезазначеного рішення Петриківської селищної ради прізвище ім`я та по батькові зазначено наступним чином [PERSON] . 10 березня 2001 року актом про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі заявниці [PERSON] , як власнику сертифікату №0052242, на підставі рішення Петриківської селищної ради від 05 березня 2001 року передано земельну частку (пай) в розмірі 2,730 га, з таким складом сільськогосподарських угідь рілля 2,730 га. 08 листопада 2001 року на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ДП №117955 на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Петриківської селищної Ради народних депутатів №99 від 05 березня 2001 року про передачу у приватну власність земельну ділянку площею 2,730 гектарів розташовану на території Петриківської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як зазначає\~заявниця з\~часу отримання\~паю вона\~користувалась ним,\~здаючи його\~в оренду\~та отримуючи\~дохід. Зокрема, 05 лютого 2009 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем СФГ «Нива» був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,73 га строком на 5 років. Відповідно до витягу із Державного земельного кадастру від 14 листопада 2024 року, земельна ділянка під кадастровим номером 1223755100:01:008:0152 належить [PERSON] . У 2024 році у заявниці стало питання щодо укладення та реєстрації додаткової угоди про продовження дії основного договору оренди земельної ділянки, тому 18 жовтня 2024 року заявниця разом із орендарем її земельної ділянки СФГ «Нива» звернулись до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, однак отримала відмову у вчиненні реєстраційних дій у зв`язку із наявністю суперечностей між заявленими та вже існуючими речовими правами на нерухоме майно, а саме: Прізвище заявниці у державному земельному кадастрі зазначено [PERSON] , натомість у основному зареєстрованому договорі оренди землі і у паспорті прізвище заявниці [PERSON] . Згідно паспорту громадянина України № [NUMBER] та картки фізичної особи платника податків встановлено, що прізвище ім`я та по-батькові заявниці [PERSON] . Таким чином, в державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ДН №117955 та паспорті громадянина України наявні розбіжності в написанні прізвища, а саме державному акті на право приватної власності на землю зазначено « [PERSON] », при цьому в паспорті громадянина України зазначено « [PERSON] ». Внаслідок помилки, виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом. У зв`язку із чим у заявниці виникла необхідність встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДН №117955, виданого на підставі рішення Петриківської селищної ради №99 від 05 березня 2001 року на земельну ділянку площею 2,730 га, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №376. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно п. п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2, 4 ст.10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Згідно вимог ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно змісту статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДН №117955, виданого на підставі рішення Петриківської селищної ради №99 від 05 березня 2001 року на земельну ділянку площею 2,730 га, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №376. Судові витрати залишити за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved