Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

25 грудня 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів на малолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 07 лютого 2015 року ним був укладений шлюб з [PERSON] . Наразі відповідач перебуває у повторному шлюбі та носить прізвище [PERSON] . Від даного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 20 жовтня 2017 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області їх шлюб було розірвано. 02 лютого 2018 року судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області №183/03/18 стягнуто з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст. 179 Сімейного кодексу України, кошти, отримані на утримання дитини, є її власністю і мають витрачатися виключно в інтересах дитини. Нещодавно він дізнався, що 23 листопада 2024 року відповідач - [PERSON] , зі своїм теперішнім чоловіком, придбала автомобіль марки "Mazda 6", 2017 року випуску, д.р.н. [NUMBER] . Враховуючи, що відповідач не працює офіційно, у нього виникли обґрунтовані сумніви щодо законності придбання ними такого дороговартісного майна та цільового використання коштів, які вона отримує на утримання їх сина [PERSON] . Просить суд врахувати ці обставини при вирішенні питання про зміну розміру аліментів. 25 травня 2019 року він уклав шлюб з [PERSON] . Їх шлюб не розірвано. Від даного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 26 листопада 2024 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1780/24 з нього стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, сукупний розмір аліментів, які він сплачує на обох його дітей, становить 1/2 частину його сукупного доходу. Такий розмір суперечить нормі статті 183 Сімейного кодексу України, яка встановлює, що загальний розмір аліментів на двох дітей не може перевищувати третини заробітку (доходу) платника аліментів. З 25 лютого 2022 року він несе службу у складі ЗСУ, захищаючи Україну. Виконання військового обов`язку в умовах бойових дій вимагає значних ресурсів, зокрема матеріальних. Постійна необхідність забезпечувати себе необхідним спорядженням суттєво вплинула на його фінансовий стан. Часті переміщення та екстремальні умови не дозволили зберегти всі фінансові документи. Додає один із збережених рахунків, як підтвердження. Внаслідок служби його стан здоров`я значно погіршився: діагностовано рефлюкс-езофагіт (запалення стравоходу через закидання кислого вмісту шлунка) та ерозивний гастрит (запалення шлунка з утворенням ерозій). Хронічний характер захворювання вимагає постійного лікування. Однак, через особливості військової служби, він не має можливості пройти повний курс лікування та змушений підтримувати своє здоров`я медикаментами. Це потребує додаткових фінансових витрат на лікування. Крім того, його служба суттєво впливає на його сім`ю. Мати - [PERSON] , [INFO] , постійно переживає за нього, що негативно відбивається на її здоров`ї. Останнім часом вона відчуває себе значно гірше: погіршився сон, з`явилися стрибки тиску. Цей стрес, потребує додаткового догляду та фінансових витрат. Незважаючи на його прохання, вона відмовляється від повноцінного обстеження. Зважаючи на її вік та погіршення самопочуття, він мусить забезпечувати її необхідними ліками та медичними послугами, що суттєво збільшує його щомісячні витрати. Оскільки пенсія матері є незначною і не покриває навіть базових потреб, він змушений брати на себе основний тягар витрат на її лікування. Просить суд зменшити розмір аліментів на утримання його малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини його заробітку (доходу) на кожну дитину, що становитиме 1/3 частину його сукупного доходу та відповідатиме вимогам законодавства. Зменшення розміру аліментів дозволить йому забезпечити належне утримання обох дітей, не завдаючи при цьому істотної шкоди його матеріальному становищу, а також надавати необхідну фінансову допомогу матері. Він продовжуватиме брати активну участь у вихованні своїх дітей та забезпечувати їх усім необхідним; зобов`язати відповідача - [PERSON] надати суду, а також йому, як позивачу, детальний звіт про витрачання коштів (аліментів), отриманих на утримання дитини - [PERSON] , за поточний 2024 рік. Надання йому копії звіту є необхідним для контролю за використанням коштів, призначених на утримання його дитини, оскільки у нього є сумніви щодо їх цільового використання. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність та відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з позовними вимогами позивача не згідна. В позові позивач стверджує, що вона не працює та придбала автомобіль за гроші, які він сплачує на дитину, як аліменти. Однак ці твердження не є достовірними та обґрунтованими, оскільки з 14 лютого 2018 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , який є військовослужбовцем, що підтверджується довідками з військової частини; з 14 липня 2024 року вона працевлаштована та має стабільний дохід, що підтверджується відповідними довідками, які надаються до відзиву; автомобіль, про який йдеться у позові, було придбано за кошти її чоловіка. Позивач також зазначив, що перебуває у шлюбі з [PERSON] , у якої народився син. Згідно з рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року, з позивача стягується 1/4 частина його доходу на утримання цієї дитини. Однак, у своєму позові позивач не пояснив суду, чому він, знаючи про наявність відносно нього виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, не просив суд врахувати вказані обставини під час розгляду справи про стягнення з нього аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , а навпаки погодився. Так, в рішенні суду (справа №186/1780/24) зазначено: «Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги визнав у повному обсязі». Надаючи згоду з позивними вимогами, [PERSON] підтвердив свою матеріальну спроможність утримувати двох дітей у визначеному судом розмірі. Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні докази щодо відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього за вищевказаним рішенням аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , що свідчить про наявні сумніви щодо виконання рішення суду взагалі. Крім того, позивач у своїй заяві посилається на погіршення свого матеріального становища. Проте, доказів на підтвердження того, що дохід позивача змінився не надано. Навпаки, згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 13 грудня 2024 року, з порівнянням розрахунком заборгованості за аліментами, складений державним виконавцем, свідчить, що розмір доходу позивача збільшився. Позивач також посилається на стан здоров`я, однак не надав жодних доказів, які б підтверджували його витрати на лікування, наприклад, рецепти на ліки або чеки. Як військовослужбовець, позивач має право на безкоштовне лікування, і це також не було спростовано жодними документами. Також, не можуть бути підставами для зміни розміру аліментів посилання позивача на утримання матері - [PERSON] , яка постійно переживає за нього, що негативно відображається на її стані здоров`я, оскільки зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні матір, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення їх дитини, та суперечитиме її інтересам на належне утримання, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі статтею 192 Сімейного кодексу України, на яку посилається позивач, зміна розміру аліментів можлива лише за наявності істотної зміни матеріального або сімейного стану. Проте, надані позивачем докази не свідчать про погіршення його матеріального становища. Щодо підстав, на які посилається позивач в своєму позові, а саме: ч.1 ст.192 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів, є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частин другої, третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Щодо заявленої позивачем вимоги про надання детального звіту про витрачені кошти, отримані на утримання дитини за 2024 рік, зазначила, що згідно зі ч.1 ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів, ч.2 цієї статті вказує, що у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до порядку, затвердженого Міністерством соціальної політики України, органи опіки та піклування здійснюють контроль за цільовим використанням аліментів. Порядок здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 січня 2019 року за № 102/33073 (далі - Порядок). Так, вказаним Порядком встановлено, що у ході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому, береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину (пункт 8 Порядку); у разі якщо розмір аліментів, що сплачується на дитину, не перевищує розміру двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (на кожну дитину), оцінюється рівень забезпечення базових потреб дитини, а саме: забезпечення харчуванням, необхідними ліками у разі потреби, одягом та взуттям відповідно до сезону, іграшками та іншими засобами для розвитку та навчання дитини відповідно до її віку (пункт 9 Порядку); у разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо (пункт 10 Порядку); під час проведення інспекційного відвідування звертається увага на зовнішній вигляд дитини, її загальний стан та самопочуття, інші ознаки, що можуть свідчити про неналежний рівень задоволення її індивідуальних потреб з урахуванням віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку (хворобливий вигляд, невідповідність ваги та зросту віку дитини, занедбаність, відсутність продуктів харчування тощо) (пункт 11 Порядку);у разі якщо дитина досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку, проводиться бесіда з дитиною з метою з`ясування рівня задоволення її індивідуальних потреб, зокрема у харчуванні, забезпеченні необхідним одягом, іншими речами та засобами, необхідними для її належного догляду та розвитку (пункт 12 Порядку). При цьому, пунктом 14 Порядку встановлено, що чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також, виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування. Згідно з пунктом 15 Порядку протягом 5 робочих днів після проведення інспекційного відвідування складається висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину за формою згідно із додатком до цього Порядку, копії якого, завірені в установленому порядку, надсилаються рекомендованими листами з повідомленням про вручення платнику та одержувачу аліментів. У разі неотримання копії висновку поштою платник та одержувач аліментів мають право звернутися (за його отриманням до служби у справах дітей. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач звертався до органу опіки та піклування чи служби у справах дітей із вимогою провести інспекційне відвідування з метою з`ясування цільового витрачання аліментів на дитину. Також, відсутні докази того, що йому було відмовлено у проведенні такої перевірки. Враховуючи наявність заборгованості, відповідно до наданого нею розрахунку, позивачем також не подано жодних доказів про її погашення, способи виконання відповідного зобов`язання та обставини, які це підтверджують. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач - [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, однак надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Судом встановлено, що з 07 лютого 2015 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 20 липня 2015 року. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду №183/4054/17 від 20 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Копією судового наказу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області №183/103/18 від 02 лютого 2018 року підтверджується, що з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до його повноліття. Копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 14 лютого 2018 року підтверджується, що [PERSON] 14 лютого 2018 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . 25 травня 2019 року позивач уклав шлюб з відповідачем - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 25 травня 2019 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 25 лютого 2020 року. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1780/24 від 26 листопада 2024 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач [PERSON] є військовослужбовцем ЗСУ, що підтверджується копією посвідчення [NUMBER] від 29 серпня 2023 року. Рахунком на оплату №2005-1 від 20 травня 2024 року підтверджується, що позивачем [PERSON] витрачено 211 000 гривень постачальнику ФОП [PERSON] на оплату підсилювача сигналів мультичастотного з вхідною напругою 12-24В та примусовим охолодженням; додаткового підсилювача сигналів мультичастотного з вхідною напругою 24 В та примусовим охолодженням. Копією квитанції від 05 жовтня 2024 року в АТ КБ "ПриватБанк" підтверджується, що позивач [PERSON] здійснив переказ власних коштів на рахунок [PERSON] в розмірі 64 000 гривень (призначення платежу: переказ власних коштів). Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 13 грудня 2024 року підтверджується, що [PERSON] отримує виплати військовослужбовцям у в/ч [NUMBER] . Копією езофагогастродуоденоскопії №614 від 28 червня 2023 року підтверджується, що [PERSON] проходив медичне обстеження в КНП "Новомосковська ЦМЛ" НМР", встановлено відповідний діагноз. Розрахунком заборгованості по аліментах за судовим наказом №183/103/18 від 05 червня 2018 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] підтверджується, що станом на 01 серпня 2024 року розмір заборгованості складав 398 842,50 гривень. Копією довідки №5467 від 22 грудня 2024 року підтверджується, що [PERSON] перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] . Довідкою ТОВ "Агрофірма Рассвет" від 13 січня 2025 року №РАРА-000001 підтверджується, що [PERSON] працює в ТОВ "Агрофірма "Рассвет" з 14 липня 2024 року водієм автотранспортних засобів, дохід за період з 13 липня по 31 грудня 2024 року склав 76 436 гривень. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст.180 СК України. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з положень ст. 181 та ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] зазначив, що окрім малолітнього сина [PERSON] , має ще одну малолітню дитину - сина [PERSON] , на яку сплачує аліменти, тобто на даний час він сплачує аліменти на двох дітей в розмірі 50% свого заробітку (доходу), є військовослужбовцем, несе додаткові витрати, пов`язані з виконанням військового обов`язку по захисту Батьківщини, має проблеми зі здоров`ям, тому змушений проходити обстеження, лікування, надавши суду відповідні докази. Доказів того, що на його утриманні перебуває матір, яка потребує лікування, а також, те, що відповідач [PERSON] на кошти, передбачені в якості аліментів на утримання сина [PERSON] , придбала автомобіль, суду не надано, тому дані твердження позивача, суд, при ухваленні рішення, не бере до уваги. З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку про зміну матеріального становища позивача та наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів на двох малолітніх дітей. В частині вимог позовної заяви про зобов`язання відповідача - [PERSON] надати суду детальний звіт про витрачання аліментів, отриманих на утримання сина [PERSON] , суд приходить до наступного. Згідно зі ч.1 ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів, ч.2 цієї статті вказує, що у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до порядку, затвердженого Міністерством соціальної політики України, органи опіки та піклування здійснюють контроль за цільовим використанням аліментів. Порядок здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 січня 2019 року за № 102/33073. Вказаним Порядком встановлено, що у ході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому, береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину (пункт 8 Порядку); у разі якщо розмір аліментів, що сплачується на дитину, не перевищує розміру двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (на кожну дитину), оцінюється рівень забезпечення базових потреб дитини, а саме: забезпечення харчуванням, необхідними ліками у разі потреби, одягом та взуттям відповідно до сезону, іграшками та іншими засобами для розвитку та навчання дитини відповідно до її віку (пункт 9 Порядку); у разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо (пункт 10 Порядку); під час проведення інспекційного відвідування звертається увага на зовнішній вигляд дитини, її загальний стан та самопочуття, інші ознаки, що можуть свідчити про неналежний рівень задоволення її індивідуальних потреб з урахуванням віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку (хворобливий вигляд, невідповідність ваги та зросту віку дитини, занедбаність, відсутність продуктів харчування тощо) (пункт 11 Порядку);у разі якщо дитина досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку, проводиться бесіда з дитиною з метою з`ясування рівня задоволення її індивідуальних потреб, зокрема у харчуванні, забезпеченні необхідним одягом, іншими речами та засобами, необхідними для її належного догляду та розвитку (пункт 12 Порядку). При цьому, пунктом 14 Порядку встановлено, що чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також, виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування. Згідно з пунктом 15 Порядку протягом 5 робочих днів після проведення інспекційного відвідування складається висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину за формою згідно із додатком до цього Порядку, копії якого, завірені в установленому порядку, надсилаються рекомендованими листами з повідомленням про вручення платнику та одержувачу аліментів. У разі неотримання копії висновку поштою платник та одержувач аліментів мають право звернутися (за його отриманням до служби у справах дітей. Тобто, перевірка цільового використання аліментів їх отримувачем, не є компетенцією суду, дане питання вирішує орган опіки та піклування на підставі поданої йому відповідної заяви платником аліментів, тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Оскільки позивач не просить стягнути понесені ним судові витрати по справі з відповідачів, то судовий збір по справі слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed