Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (надалі «Відповідач 1», «ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго»), Комунального підприємства «Муніципальна дорожня компанія» (надалі «Відповідач 2», КП «Муніципальна дорожня компанія»), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь завдану майнову шкоду в розмірі 91 677,00 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок наїзду на вириту яму, де ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» велися ремонтні роботи, та пошкодження у зв`язку з цим транспортного засобу, майну Позивача (транспортному засобу) було спричинено відповідні пошкодження, у зв`язку з чим завдано майнової шкоди Позивачу у сумі 91 677,00 грн. Як зазначено у позовній заяві, при проведенні Відповідачем 1 ремонтних робіт по вул. Сорохтея у м. Івано-Франківську (внаслідок яких повздовж всієї ширини дороги було вирито яму глибиною близько 2 метрів) було порушено вимоги чинного законодавства, оскільки жодних обмежувальних чи заборонних знаків, будь-яких огороджень ремонтних робіт на вказаній ділянці дороги не було. У зв`язку з цим постановою суду у справі про адміністративне правопорушення старшого майстра ремонтно-механічного цеху ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Крім того, оскільки балансоутримувачем дороги, де мала місце ДТП, у місті Івано-Франківську є КП «Муніципальна дорожня компанія», яке несе відповідальність за неналежне утримання доріг, на думку Позивача, вказане підприємство несе солідарну відповідальність за завдану шкоду його майну. Крім того, Позивач в позовній заяві покликається на факт завдання йому моральної шкоди, яку він оцінює у 10 000,00 грн., та яку просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представником Відповідача 1 ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», на адресу суду подано Відзив на позов, у якому представник покликається на необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення. Так, в обґрунтування заперечень на позов представник Відповідача 1 у відзиві звертає увагу на те, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів перебувають у віданні органів місцевого самоврядування та є комунальною власністю. Саме до компетенції та одночасно обов`язку органу місцевого самоврядування, у віданні якого перебуває вулиця Сорохтея у місті Івано-Франківську, у спірних правовідносинах відносилося обладнання дороги, на якій проводилися ремонтні роботи, технічними засобами регулювання дорожнього руху, невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами перешкод дорожнього руху на вказаній дорозі. ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» такого обов`язку у спірних відносинах не мало та, відповідно, не є суб`єктом деліктних правовідносин, що виникли з факту завдання майнової шкоди Позивачу. Шкоди не було завдано дією чи бездіяльністю Відповідача 1, у його діях відсутні склад цивільного правопорушення, оскільки в спірних правовідносинах в нього не було обов`язку по вчиненню відповідної дії. Крім того, у відзиві на позов представник Відповідача 1 звертає увагу на те, що забезпечення безпеки руху транспортних засобів та встановлення дорожніх знаків не є посадовими обов`язками старшого майстра ремонтно-механічного цеху ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» Волочія А.М. Таких обов`язків не мав і його роботодавець ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго». В судових засіданнях представник Відповідача 1 проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні. Представником Відповідача 2 КП «Муніципальна дорожня компанія», подано Відзив на позов, у яких представник Відповідача 2 покликається на необґрунтованість позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні. Зокрема, заперечуючи проти позову, представник Відповідача 2 зауважив, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів протиправної бездіяльності з боку КП «Муніципальна дорожня компанія». На момент дорожньо-транспортної пригоди 09.12.2023 року КП «Муніципальна дорожня компанія» ремонтних робіт не виконувало та жодних дозвільних документів щодо проведення робіт не видавало. На думку представника Відповідача 2, наявні матеріали свідчать, що шкоди Позивачу завдано діями та бездіяльністю ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго». Представник Відповідача 2 в судових засіданнях проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який працює старшим майстром ремонтно-механічного цеху ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», в судовому засіданні пояснив, що згідно посадової інструкції здійснення розкопок не входить його повноважень. Зазначив, що на момент, коли сталася ДТП, знаку «Проїзд заборонено» в зоні проведення робіт не було. Було встановлено знак «Об`їзд направо» та знак «Ведуться ремонтні роботи» на перетині вулиць Сорохтея Гвардійська, Сорохтея Петлюри. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.07.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Заслухавши та проаналізувавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 09 грудня 2023 року о 20 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] в м. Івано-Франківську по вул. Сорохтея, 24, наїхав на перешкоду, а саме з`їхав у вириту яму, де велися ремонтні роботи. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 лютого 2024 року у справі №344/23832/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/117362799), яка набрала законної сили 12.03.2024 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] , за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2024 року у справі №344/23832/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116699977), яка набрала законної сили 13.02.2024 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Балансоутримувачем ділянки автомобільної дороги, на якій трапилась ДТП, є КП «Муніципальна дорожня компанія» (Лист Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.04.2024 року №14/01-20/1831 (а.с.47). Згідно Листа Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради від 16.05.2024 року (а.с.87) Департаментом інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради 28.11.2023 року видано аварійний дозвіл (ордер) ДМП «ІФТКЕ» на проведення аварійно-ремонтних робіт за адресою вул. Сорохтея, біля ж/б №16 з терміном дії до 09.12.2023 року. У зв`язку з великим обсягом робіт даний дозвіл було переведено в плановий згідно з рішенням виконавчого комітету від 08.12.2023 року №1615. 19.01.2024 року відповідно до рішення виконавчого комітету №41 даний дозвіл (ордер) було продовжено до 30 березня 2024 року. Дозвіл (ордер) було закрито 05.03.2024 року.\~ Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.44) власником транспортного засобу марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Згідно Висновку експерта №СЕ-19/109-23/2629-АВ від 26.12.2023 року (а.с.10-35) вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ Skoda Octavia 2011 року випуску об`ємом двигуна 1,6 л внаслідок завданих йому пошкоджень станом на 09.12.2023 становила 91 677,00 грн. Враховуючи зазначене, Позивач, як власник транспортного засобу, якому завдано шкоди, звернувся до суду про солідарне стягнення з винних осіб (відповідачів) завданої матеріальної шкоди на ремонт транспортного засобу, а також спричиненої моральної шкоди. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України»). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України). Як зазначено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа звільняється від відповідальності, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини. Таким чином, підставою деліктної відповідальності є вина психічне ставлення осудної особи до вчиненого неї протиправного діяння, а також до негативних наслідків, що настали в результаті такої поведінки або діяння. Отже, відповідальність за завдану шкоду настає лише за наявності усіх підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. Відсутність хоча б одного з елементів, що становлять склад цивільного правопорушення, не дає підстав для покладення відповідальності за заподіяні збитки. На позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17). Частиною 1 статті 1190 ЦК України визначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів. Автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях (стаття 5 Закону України «Про автомобільні дороги»). За змістом статті 18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, зокрема: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Частиною першою статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю, а згідно зі статтею 17 цього Закону управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Відповідно до пунктів 1, 4 статті 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом. Тлумачення норм Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (із змінами та доповненнями) дозволяє дійти висновку, що у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 904/5489/18). У частині першій статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», який є чинним від 01 січня 1998 року (далі «ДСТУ 3587-97»). Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими. Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (надалі «Єдині правила»), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками,\~\~ сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість\~\~ робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил). Відповідно до пункту 15.2 Правил благоустрою міста Івано-Франківська, затверджених Рішенням Івано-Франківської міської ради від 02.05.2018р. № 106-19 (http://www.namvk.if.ua/dt/235203/): Виконання земельних (ремонтних) робіт, пов`язаних з порушенням об`єктів благоустрою здійснюється їх замовником (виконавцем, з яким замовник уклав угоду) з дотриманням наступних умов, зокрема: 11.5.1.Дозвіл (ордер) повинен постійно знаходитись на місці проведення робіт у відповідальної особи. 11.5.2. Виконавець робіт, який здійснює будівельні (ремонтні) роботи, зобов`язаний до їх початку огородити місце розкопування стандартними бар`єрами. При розкопуванні покриття на проїжджій частині доріг, тротуарах, площах, інших пішохідних зонах та зонах руху транспорту, огородження має бути яскраво червоного кольору з білими полосами, виготовлене з металу, твердого пластику або іншого подібного матеріалу, має кріпитись нерухомо з секцій по периметру розкопки. Місце розкопки має бути огороджене по периметру даними стандартними елементами до завершення робіт по відновленню розритого покриття. Також місце проведення розкопки має бути оснащене попереджувальними знаками стандартного типу на спеціальних тимчасових стійках. У випадку проведення розкопки на проїжджій частині, додатково до знаків, може бути наклеєна тимчасова розмітка жовтого кольору, а також встановлені попереджувальні ліхтарі. Отже, чинним підзаконним нормативно-правовим актом передбачено обов`язок виконавця земельних (ремонтних) робіт, пов`язаних з порушенням об`єктів благоустрою, огородити місце розкопування стандартними бар`єрами. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з даним цивільним позовом, покликався на протиправну бездіяльність відповідачів у дотриманні вимог щодо забезпечення безпечної експлуатації доріг та попередження учасників дорожнього руху про наявність перешкоди, як на підставу завданої йому матеріальної та моральної шкоди, вбачаючи саме в такій бездіяльності причинний зв`язок з власними збитками. В ході судового розгляду справи представник Позивача покликався на те, що син Позивача на автомобілі в`їхав у вириту яму, де Відповідачем 1 на підставі отриманого дозволу (ордеру) велися ремонтні роботи, яка не була належним чином огороджена та позначена необхідними в даному випадку дорожніми знаками. При цьому, Позивач вважає, що заподіяна йому матеріальна та моральна шкода повинна бути відшкодована солідарно як безпосередньо Відповідачем 1, який виконував відповідні ремонтні дорозі на ділянці дороги, де сталася ДТП, так і балансоутримувачем даної дороги (Відповідачем 2), який не забезпечив її належного стану на момент ДТП. На думку представника Позивача, шкоди Позивачу завданого спільними діями (бездіяльністю) відповідачів. При цьому, Суд наголошує на тому, що в рамках даної цивільної справи Позивач повинен довести наявність елементів (складу правопорушення), які є підставою для настання деліктної відповідальності відповідачів, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відповідачі ж, які заперечують проти позову, повинні спростувати презумпцію їх вини у завданні шкоди позивачу. В контексті зазначеного Судом встановлено наступне. Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що, зокрема, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою Як вбачається з матеріалів справи та, зокрема, з Постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.02.2024 року №344/23832/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/117362799), яка набрала законної сили 12.03.2024 року (за якою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення): «Як встановлено судом із наявної в матеріалах справи план схеми місця ДТП зазначено, що стан покриття проїзної частини засніжене, є недоліки в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП. Окрім цього, судом встановлено, що відповідно до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі стримувальне огородження місця проведення дорожніх робіт відсутнє, перед місцем розкопки відсутні дорожні знаки 3.1, 3.21, 3.2 які забороняють рух, натомість присутні знаки 1.37 «дорожні роботи» та 4.7 "Об`їзд перешкоди з правого боку", які знаходяться на перехресті вулиць Сорохтея та Гвардійської, тобто позаду перетину вулиць Карпатської Січі - Сорохтея, звідки виїхав Голинський Р.О. За результатами обстеження ділянки вулично-шляхової мережі встановлено невідповідність місця проведення дорожніх робіт вимогам ДСТУ 8749:2017. Згідно наявного в матеріалах справи рапорту інспектора поліції, обстеживши дану ділянку дороги було виявлено, що на місці розкопок відсутні дорожні знаки, які б забороняли рух транспортних засобів та відсутнє місце огородження місця розкопок. Перед дорожніми розкопками на певній відстані встановлені дорожні знаки 1.37. «Дорожні роботи» та 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку», проте дорожніх знаків, які б забороняли рух ТЗ не виявлено, хоча у зв`язку із даними дорожніми розкопками рух на даній ділянці неможливий, так як глибина ями становить 2 м. Відповідно до п.33.1 ПДР України знак 1.37 встановлюється перед ділянкою дороги, на якій проводяться дорожні роботи. Знак установлюється поза населеними пунктами на відстані 150300 м, у населених пунктах на відстані 50100 м до початку такої ділянки. Знак може бути встановлено на відстані 1015 м до місця виконання короткотермінових дорожніх робіт на проїзній частині в населеному пункті. В населених пунктах та поза населеними пунктами знак повторюється. Наступний знак встановлюється на відстані щонайменше 50 м до початку небезпечної ділянки. Знак тимчасовий і встановлюється на період, необхідний для виконання відповідних робіт на дорозі. Знак 4.7. застосовується, щоб зазначити, що об`їзд острівців безпеки і різноманітних перешкод, що знаходяться на проїзній частині, дозволяється з правого боку. В даному випадку 09.12.20233 року на вказаній ділянці дороги по вул. Сорохтея, 24 в м. Івано-Франківськ не було встановлено дорожній знак 3.43, який забороняє рух усіх без винятку користувачів доріг, вулиць, залізничних переїздів у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, аварією, проявом стихійного лиха чи іншою небезпекою для руху (зсув ґрунту, падіння каміння, сильний снігопад, повінь тощо) та знаки 5.63, 5.64. Таким чином, оскільки проїзна частина вулиці була перекопана повністю, виконавець робіт не закрив рух на даній ділянці дороги та не встановив знаки 5.63,5.64. Відповідно до п.7.1 ДСТУ 8749:2017 об`їзди місць проведення робіт може бути влаштовано іншими дорогами чи вулицями, або спеціально побудованими (відокремленими) об`їздами, або з використанням залишкової ширини проїзної частини з позначенням відповідними дорожніми знаками». Отже, Суд зауважує, що Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.02.2024 року №344/23832/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/117362799), яка набрала законної сили 12.03.2024 року, має преюдиційне значення в даній цивільній справі, оскільки нею, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення [PERSON] , встановлено відповідні обставини, які не підлягають доказуванню в рамках даної цивільної справи, а саме: відсутність перед місцем розкопки дорожніх знаків 3.1, 3.21, 3.2 які забороняють рух; відсутність дорожнього знаку 3.43, який забороняє рух усіх без винятку користувачів доріг, вулиць, залізничних переїздів у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, аварією, проявом стихійного лиха чи іншою небезпекою для руху (зсув ґрунту, падіння каміння, сильний снігопад, повінь тощо) та знаків 5.63, 5.64. наявність знаків 1.37 «дорожні роботи» та 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку», які знаходилися на перехресті вулиць Сорохтея та Гвардійської, тобто позаду перетину вулиць Карпатської Січі - Сорохтея, звідки виїхав [PERSON] відсутність на місці розкопок місця огородження місця розкопок. невідповідність місця проведення дорожніх робіт вимогам ДСТУ 8749:2017. \~ факт того, що у зв`язку із даними дорожніми розкопками рух на даній ділянці неможливий, так як глибина ями становить 2 м. Крім того, іншою постановою у справі про адміністративне правопорушення Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2024 року у справі №344/23832/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116699977), яка набрала законної сили 13.02.2024 року (якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП) встановлено наступні обставини: «09 грудня 2023 року о 20 год. 00 хв. в м. Івано-Франківськ, по вул. Сорохтея, 24, [PERSON] , будучи посадовою особою, а саме старшим майстром ремонтно-механічного цеху ДМП "Івано-Франківськттеплокомуненерго", порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-шляхової мережі автомобільних доріг, вулиць, а саме не встановив дорожні знаки, не забезпечив безпеку руху транспортним засобам, внаслідок чого відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки "Skoda Ovtavia" д.н.з. [NUMBER] . Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.1.5 ПДР України. При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП. [PERSON] в судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні визнав. Таким чином, суд вважає, що дії [PERSON] правильно кваліфіковано за ч.4 ст.140 КУпАП, оскільки він вчинив порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, що спричинило пошкодження транспортних засобів та повністю доведено в суді. Обставиною, що пом`якшує відповідальність, суд визнає щире каяття правопорушника». Отже, вказаною вище постановою суду працівника ДМП «Івано-Франківськттеплокомуненерго» старшого майстра ремонтно-механічного цеху [PERSON] було визнано винним у порушенні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, що спричинило пошкодження транспортного засобу Позивача та накладено на нього відповідне адміністративне стягнення. Доводи представника Відповідача 1 в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи про те, що старший майстер ремонтно-механічного цеху [PERSON] за своїми посадовими обов`язками не є відповідальним за проведення ДМП «Івано-Франківськттеплокомуненерго» розкопок, а тому не міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП відхиляються Судом, оскільки постанова суду про притягнення вказаного працівника Відповідача 1 до адміністративної відповідальності набрала законної сили, не оскаржувалася в апеляційному порядку, а [PERSON] в судовому засіданні у справі про адміністративне правопорушення №344/23832/23 свою вину визнавав повністю та щиро каявся, що безпосередньо вбачається зі змісту мотивувальної частини рішення суду у справі №344/23832/23. Посилання представника Відповідача 1 в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи на норму частини 5 статті 82 ЦПК України (зокрема, на можливість спростування встановлених обставин у загальному порядку особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені) є безпідставними, оскільки в рамках даної цивільної справи застосовується правило про преюдицію, яке закріплене в частині 6 статті 82 ЦПК України, а не в частині 5 даної норми. В розумінні процесуальних норм, закріплених в частині 5 та в частині 6 статті 82 ЦПК України, «адміністративна справа» та «справа про адміністративне правопорушення» не є тотожними. Доводи представника Відповідача 1 в судових дебатах про те, що причиною ДТП, яка сталася 09.12.2023 року, є перевищення швидкості водієм автомобіля, який зазнав ушкоджень, мають характер припущень, оскільки такі не підтверджуються належними засобами доказування. Отже, враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що стороною Позивача доведено протиправність бездіяльності Відповідача 1, як суб`єкта, який, здійснюючи відповідні розкопки на вулиці Сорохтея у м. Івано-Франківську, в порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, не огородив ділянку проведення даних розкопок відповідно до встановлених правил, не позначив дану ділянку розкопки (глибина якої становила 2 метри) необхідними за даних обставин дорожніми знаками, зокрема, не перекрив рух даною ділянкою дороги (що повинно було мати місце у даному випадку), що, в свою чергу, спричинило пошкодження транспортного засобу Позивача. Також Позивачем доведено протиправність бездіяльності Відповідача 2 КП «Муніципальна дорожня компанія», яке, як балансоутримувач відповідної дороги, не виконало покладеного на нього безпосередньо законом обов`язку забезпечення належного стану дороги та безпеки руху. Доводи представника Відповідача 2 в судовому засіданні про те, що Відповідач 2 розкопок не проводив та до його компетенції не входило встановлення відповідних дорожніх знаків чи перекриття дороги, відхиляються Судом, оскільки в силу закону балансоутримувач робіт відповідає за належний стан ввірених йому доріг, в тому числі, і під час здійснення на них ремонтних робіт чи розкопок іншими суб`єктами на підставі виданих дозволів (ордерів). Балансоутримувачем території, на якій мала місце дорожньо-трансопртна пригода за участі транспортного засобу Позивача, є КП «Муніципальна дорожня компанія», а, відтак, підприємство повинно здійснювати постійний контроль за станом та якістю дорожнього покриття вказаної території. В порушення вимог Правил у спірний правовідносинах Відповідач 2 не проконтролював перешкоду в дорожньому русі та не позначив її дорожнім знаком. Отже, оскільки балансоутримувачем ділянки автомобільної дороги, на якій трапилась дорожньо-транспортна пригода, є КП «Муніципальна дорожня компанія», у зв`язку з чим на нього покладається обов`язок забезпечити їх належне і безпечне функціонування та експлуатацію у спосіб, що унеможливить їх негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна. Позивачем доведено і факт наявності шкоди та її розмір, що підтверджується Висновком експерта №СЕ-19/109-23/2629-АВ від 26.12.2023 року (а.с.10-35), наявні у якому розрахунки представниками відповідачів під час розгляду справи під сумнів не ставилися та не заперечувалися. Згідно вказаного висновку експерта №СЕ-19/109-23/2629-АВ від 26.12.2023 року вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ Skoda Octavia 2011 року випуску об`ємом двигуна 1,6 л внаслідок завданих йому пошкоджень станом на 09.12.2023 становила 91 677,00 грн. Отже, Судом встановлено наявність у діях відповідачів усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема, протиправної поведінки, яка виразилася у їх бездіяльності щодо невиконання належним чином ремонтних робіт під час здійснення розкопок (Відповідач 1) та у бездіяльності уповноваженого органу щодо утримання у належному стані автомобільної дороги (Відповідач 2); шкідливий результат такої поведінки як то шкода завдана майну позивача ? автомобілю, у розмірі прямих витрат на відновлення пошкодженого автомобіля; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою (бездіяльністю) відповідачів та шкодою (збитками), який полягає у тому, що через неналежне утримання відповідачами автомобільної дороги та порушення правил здійснення розкопок по вулиці Сорохтея у місті Івано-Франківську, 09 грудня 2023 року автомобіль Позивача у зв`язку з наявністю неогородженої та не позначеної дорожніми знаками виритої ями, потрапив у ДТП, внаслідок чого [PERSON] зазнав витрат на відновлення автомобіля. При цьому вина відповідачів презюмується, оскільки останніми не надано доказів відсутності їх вини щодо невиконання обов`язку з утримання дороги в належному та безпечному стані для дорожнього руху (презумпція завдавача шкоди частина друга статті 1166 ЦК України). За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В ході розгляду даної цивільної справи Позивачем доведено наявність підстав для покладення солідарного обов`язку щодо відшкодування матеріальної шкоди Позивачу в розмірі 91 677,00 грн. на обох відповідачів. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року в справі №147/66/17 дійшла висновку ,що виходячи з положень ст.ст.16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 1 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц). Обґрунтовуючи факт завдання моральної шкоди та її розмір, Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні посилався на те, що внаслідок протиправної поведінки відповідачів та пошкодження у зв`язку з цим його транспортного засобу Позивачу довелося змінити звичайний ритм життя, автомобіль довгий час перебував у ремонт, доводилося шукаи запасні деталі, оплачувати послуги евакуатора, користуватися таксі. Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру вчиненого правопорушення, глибини і тривалості завданих позивачу душевних страждань, враховує при цьому вимоги розумності і справедливості, а тому вважає, що заявлений до відшкодування розмір моральної шкоди у 10 000,00 грн. станом на сьогоднішній день є адекватним способом відшкодування завданої немайнової шкоди Позивачу. Судові витрати слід розподілити відповідно до статті 141 ЦПК України. У зв`язку з цим стягненню з відповідачів підлягає в рівних частках сума сплаченого Позивачем судового збору та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи по 626,55 грн. та 1817,00 грн. відповідно з кожного. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 22, 23, 1166, 1187 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 9, 16, 24 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 2.3.б, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, п. 15.2 Правил благоустрою міста Івано-Франківська, затверджених Рішенням Івано-Франківської міської ради від 02.05.2018р. № 106-19,

Outcome: approved