Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № Z06.00616.005710740 від 18.09.2019 року у розмірі 139\~554,48 грн, яка складається з: 49\~620,19 грн заборгованість за основним боргом, 33\~721,81 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 56\~212,48 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 18.09.2019 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z06.00616.005710740. Відповідно до умов Договору відповідач отримав кредит у суму 49999,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), та зобов`язався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісяного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Банк на виконання умов договору надав відповідачу грошові кошти в сумі 49999 грн., строком до 18.09.2024. Однак, відповідач, як зазначає позивач у своїй позовній заяві, свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 19.12.2023 становить 139\~554,48 грн, яка складається з: 49\~620,19 грн заборгованість за основним боргом, 33\~721,81 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 56\~212,48 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. 19.12.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" укладено договір факторингу №19/12-2023 за яким ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" прийняло права вимоги, які АТ "Ідея Банк" відступило, в розмірі заборгованості визначеному в реєстрі боржників. Вподальшому, 22.12.2023 між ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" був укладений договір факторингу №22/12-2003, відповідно до умов якого ТОВ "Оптіма Факторинг" передав (відступив), ТОВ "ФК "Профіт Капітал" прийняв права вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № Z06.00616.005710740 від 18.09.2019 року. Ухвалою судді від 30.10.2025 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17\~грудня 2024\~р. на 10:00 годину. 07.11.2024 було у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та дану справу було розподілено судді Кухті В.О. 10.12.2024 до суду надійшов відзив представника відповідача, у якому зазначив, що відповідач за період з 18.09.2019 по 02.06.2020 сплатив частину заборгованості, але ці сплати не були враховані до загальної суми заборгованості. Також позивач безпідставно включив до загальної суми заборгованості відповідача заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 56212,48 грн, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно. Представник відповідача при цьому посилається на висновки, які містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21), що положення кредитного договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Тому грошові кошти сплачені відповідачем як комісія за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором від 18.09.2019. У зв`язку з цим просив відмовити в задоволенні позову. Представник позивача 18.02.2025 направив до суду пояснення на відзив, у яких зазначив, що відповідач у термін зазначений у договорі отримані за ним кошти не повернув. Розмір заборгованості підтверджено випискою по рахунку, яка складена АТ "Ідея Банк" та є первинним бухгалтерським документом. Стороною відповідача жодних контррозрахунків не додано. Щодо заборгованості по комісії, то відповідач добровільно погодився щодо її сплати при укладанні договору та виконував його, що свідчить про свідоме визнання ним умов договору. В судовому засіданні представник відповідача підтримала позицію заявлену у відзиві та просила відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві. Заслухавши представника відповідача, ослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 18.09.2019 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z06.00616.005710740. Відповідно до умов Договору відповідач отримав кредит у сумі 49999,00 грн з процентною ставкою 21,99 % річних - змінювана, на строк 60 місяців. Дата повернення кредиту 18.09.2024. Повернення заборгованості за договором здійснюється відповідно до графіку, викладеного в додатку №1 до договору. Банк надає кредит позичальнику шляхом переказу коштів в розмірі 49999,00 грн на рахунок позичальника, а позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 4337,81 грн. В додатку до договору, до платежів на погашення кредиту віднесена оплата додаткових та супутніх послуг банку, у тому числі інші послуги банку на загальну суму 83467,32 грн (а.с.6-7). Згідно з ордерами розпорядженнями №1 та №2 від 18.09.2019 кошти передбачені договором були перераховані позичальнику (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно пункту першого частини першої ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України, визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач в порушення вимог кредитного договору не здійснив своєчасну сплату визначених кредитним договором платежів, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 19.12.2023 становить 139\~554,48 грн, яка складається з: 49\~620,19 грн заборгованість за основним боргом, 33\~721,81 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 56\~212,48 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.12). 19.12.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" укладено договір факторингу №19/12-2023 за яким ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" прийняло права вимоги, які АТ "Ідея Банк" відступило, в розмірі заборгованості визначеному в реєстрі боржників, а саме: 139\~554,48 грн (а.с.21-30). В подальшому, 22.12.2023 між ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" був укладений договір факторингу №22/12-2003, відповідно до умов якого ТОВ "Оптіма Факторинг" передав (відступив), а ТОВ "ФК "Профіт Капітал" прийняв права вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором в цьому ж розмірі (а.с.33-40). Разом з тим, Велика палата Верховного суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) зазначила наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Отже, відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. А за нормами ч.1 ст.217 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Таким чином, відсутні правові підстави для нарахування відповідачу комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а заборгованість по цій комісії у розмірі 56\~212,48 грн стягненю не підлягає. Згідно з випискою по рахунку відповідача (а.с.9-11) у період з 18.09.2019 по 19.12.2023 частина платежів, які сплачував відповідач на погашення кредитної заборгованості, у розмірі 12300,89 грн, була зарахована банком як погашення плати за обслуговування по кредитному договору, тобто на виконання умов договру, які є нікчемними. Тому загальна заборгованість відповідача за кредитним договором має бути зменшена на цю суму. Враховуючи наведене, заборгованість відповідача має обраховуватися наступним чином 139\~554,48 грн - 56\~212,48 грн - 12300,89 грн = 71041,11 грн. Витрати сторін на правничу допомогу є рівними, а тому їх необхідно стягнути пропорційно задоволеним позовним вимогам з кожної сторони на користь іншої, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial