Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

19.11.2024 року позивач звернувся до Білоцерківського\~ міськрайонного\~ суду із позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 345854162 від 15.02.2022 у розмірі 17260 грн. 74 коп.\~ І. Позиція сторін у справі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15.02.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 345854162 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого, відповідач\~ заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, перевірило особисті дані відповідача, його платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV8H3B9, ввівши ідентифікатор у відповідне поле інформаційнотелекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору.\~ Без отримання листа на адресу електронної пошти та/ або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Таким чином, у вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Отже, 15.02.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відпповідачу грошові кошти в сумі 14700,00 грн. на\~ банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Позивач зазначає, що 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (Додаток №10). 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020(Додаток №11). При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року( Додаток №12). В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (Додаток №13). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (Додаток №14). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (Додаток №15). З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 15 364,44 грн. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року (Додаток №17). Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1. ). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 17260,74 грн. 30.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 3009/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача. За цим договором факторові відступлено право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників. Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 17260,74 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024 . Позивач зазначає, що ні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», ні позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №345854162 від 15.02.2022, становить 17260,74 грн., яка складається з наступного: 14700,00 грн. - заборгованість по кредиту;\~ 2560,74 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 30.09.2024- 22.10.2024. Відповідач не виконував умови Договору належним чином, не повністю сплачував платежі у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача адвокат Кірюшин А.А. направив відзив по справі\~ де зазначив, що жодним доказом, який надано позивачем разом із позовною заявою, не доказано: 1) Укладення кредитного договору від 15.02.2022 № 345854162 між відповідачем і ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»; 2) надання (перерахування) ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» відповідачу коштів у кредит за Кредитним договором; 3) відступлення права вимоги до Відповідача на користь позивача за Договорами відступлення прав вимоги; 4) наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем.\~ При цьому Кредитний договір будь-яких положень щодо моменту його укладення не містить, а тому на нього розповсюджуються норми ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України в частині визнання його укладеним з моменту передання грошей. Отже у даному випадку Кредитний договір може вважатись укладеним за доведеності обставини саме передання грошових коштів згідно його положень. Згідно п. 4.10.7 Кредитного договору: «Після формування фінального файлу з цим Договором, ІТС створює з цим файлом кваліфіковану електронну печатку Кредитодавця». Проте перевірка наявності електронної печатки за допомогою державного сервісу «Центральний засвідчувальний орган» за гіпер-посиланням https://czo.gov.ua/verify показала відсутність такої печатки. При цьому, Позивач стверджує, що Кредитний договір було укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Позивач стверджує, що відповідач заповнив та подав Заявку на отримання грошових коштів в кредит від 15.02.2022. Однак вказаний доказ не містить ознак його підписання відповідачем, в тому числі в електронній формі, що не може свідчити про його належність. Теж саме стосується довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Ця довідка створена зацікавленою у справі особою, а саме первісним кредитодавцем. У зв`язку із цим представником Відповідача суду надано довідку відповідно до якої [PERSON] одноразовий ідентифікатор MNV8H3B9 будь-яким чином не отримував та для використання договору кредитної лінії від 15.02.2022 № 345854162 не використовував.\~ Представник відповідача послався на позицію Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 де зазначено, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони\~ (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).\~ Відповідач категорично заперечує, що він: зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавця);\~ створив в такій системі особистий кабінет; отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору. Відповідач стверджує, що надані позивачем із позовом електронні копії електронних та паперових доказів не можуть бути достовірними доказами укладення Кредитного договору. Сторона відповідача звертає увагу, що електронна копія документу Платіжне доручення від 15.02.2022 № 2054b033-56d8-45f8-84dc-89e2a6aa38f6\~\~ є недостовірним доказом, сумнівним або підробленим. Оскільки відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 11.09.2017 №89, не існує ніяких «карткових рахунків». Відповідно до цього Плану кошти фізичних осіб зберігаються в банках України на рахунках Групи 262, а нумерація таких рахунків починається з 262 (рядки 464-470 за порядком в Плані рахунків). Отже, банківський рахунок фізичної особи та номер банківської платіжної картки це різні поняття. У доказі Платіжне доручення в полі «КРЕДИТ рах. №» вказано «5168-74XX-XXXX 4950». Однак, сторона відповідача стверджує, що\~ це не номер банківського рахунку, на який перераховуються кошти, а номер банківської платіжної картки. Більше того, даний номер не є повним, оскільки символом «Х» замінено 6 цифр, тобто це цифри в діапазоні від 0 000 000 до 9 999 999, тобто 1 млн цифр. Таким чином, за вказаним номером можуть одночасно існувати 1 млн банківських платіжних карток. Також, відповідно до Додатку 9 до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ від 21.01.2004 №22 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 06.11.2019 №127) (пункт 2.1 глави 2), у полі 17 «Рахунок отримувача»:\~\~ зазначається номер рахунку отримувача в банку. Однак номер банківського рахунку та номер банківської платіжної картки не є тотожними поняттями (полями, цифрами) за означенням. Жодний банк України ніколи б не прийняв до виконання вказане платіжне доручення із такими суттєвими порушеннями банківського законодавства та платіжної дисципліни! Крім того, вказані платіжні доручення не містять відмітки банку про проведення, дату операції, а також банківський операційний штемпель. Відповідач звертає увагу суду, що вказаний доказ є саме електронною копією електронного доказу, а в наданій позивачем копії кредитного договору відсутнє посилання на номер банківського рахунку або номер картки, на яку необхідно кредитодавцю перерахувати кредит. Зокрема, такий реквізит не вказано в п.5 «Реквізити сторін» цього правочину.\~ Відповідач зазначає, що із сталої судової практики Верховного Суду слідує, що належними та допустимими доказами, які б могли підтвердити отримання відповідачем коштів, є первинні документи оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п.52 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75: «Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.» Крім того, сторона відповідача зазначає, що позивачем не надано суду достовірні докази відступлення права вимоги до Відповідача та дійсності такої вимоги. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Щодо наведеного, сторона відповідача послалася на правову позицію, що\~ викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №914/868/17 та від 18.10.2018 року у справі № 910/11965/16. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У даній справі договір №345854162 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений 15.02.2022. При цьому, договір факторингу №28/1118- 01 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на який посилається позивач, як на одну з підстав переходу до нього права вимоги до боржника, був укладений 28.11.2018, а право вимоги до боржника вказано лише у реєстрі боржників від 05.05.2022. Тобто, на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. За даних обставин, відповідач робить висновок,\~ що передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, було неможливо. У зв`язку з цим право вимоги до Відповідача ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року не набуло, а тому, відповідно, не могло передати його в подальшому за договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке, у свою чергу, не могло передати його за договором факторингу №3009/24 від 30.09.2024 року позивачу ТОВ «Юніт Капітал». Відповідач вважає, що майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути чітко визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року не було і сторони цього договору не могли передбачити, що 21.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем буде укладено кредитний договір №345854162. Таким чином, відповідач вважає, що ТОВ «Юніт Капітал» не надало належних доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №345854162, оскільки кредитний договір був укладений 15.02.2022 року, а договір факторингу, за умовами якого одному з попередніх факторів - ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018 року, тобто задовго до укладення самого кредитного договору. В судовому засіданні представник відповідача не заперечив факт того, що на рахунок [PERSON] 15.02.2022 року надійшли кошти в сумі 14700 грн., однак, зазначив, що це просто переказ коштів невідомо від кого і невідомо на якій підставі. Крім вищенаведеного, представник відповідача зазначив про неспівмірність заявленої\~ стороною позивача вимоги про стягнення судових витрат на правничу допомогу. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. 28.11.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання (а.с.156). 20.12.2024 судом постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника відповідача адвоката Кірюшина А.А. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с.158, 162-163). 20.12.2024 року представник відповідача подав відзив на позов (а.с. 164-192). 20.12.2024 року представник відповідача подав клопотання про витребування доказів та\~ представник позивача подав заперечення на дане клопотання\~\~\~\~ (а.с. 193-194, 195-197). 07.01.2025 року представник позивача направив письмові пояснення\~ по справі (а.с.204-214). 09.01.2025 судом постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника позивача Євтушенка Д.В.\~ про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с.246-247) 09.01.2025 року\~ судом постановлені ухвали про витребування доказів\~ (а.с.251-252, 253-254). 31.01.2025р, 04.02.2025 р. та 05.02.2025 року на адресу суду надійшла витребувана судом\~ у фінансових установах інформація\~ (а.с. 257-265). Представник позивача Євтушенко Д.В. в судовому засіданні підтримав позов. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив позовні вимоги. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. ІІІ. Фактичні обставини справи. 15.02.2022 року\~ ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] уклали Кредитний договір № 345854162 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Наведене підтверджено заявкою на отримання грошових коштів, довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі, Договором кредитної лінії № 345854162 від 15.02.2022р., платіжним дорученням та випискою за договором по картці , за період з 15.02.202-20.02.2022\~ (а.с.19-20,39, 121 137, 258) Відповідач, за допомогою мережі інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, мав можливість ознайомитися\~ з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, подав відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідач підписав вищевказаний Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV8H3B9 та 15.02.2022 відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно телекомунікаційної системи. Відповідно до п. 14.2 Кредитного договору, визначається, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовувавтися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію» , що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Встановлено, що кредитний договір № 345854162\~ є двостороннім, та\~ породжує обов`язок кредитодавця надати кредит і обов`язок позичальника його повернути, сплатити проценти за користування ним. Встановлено, що 15.02.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 14700,00 грн. на\~ банківську карту № [NUMBER] , повний номер якої відображено у виписці по картці з підтвердженням дати і суми переказу\~ (а.с. 258). Згідно із п. 3.6. кредитного договору № 345854162 від 15.02.2022, позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30\~ днів від дати отримання позичальником першого Траншу.\~ Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. Відповідно до п. 8.5.1. цього кредитного договору, якщо позичальник здійснить повернення всієї суми отриманого кредиту до закінчення строку Дисконтного періоду, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом будуть визначається за процентною ставкою 142,35\~ відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,39 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним. За змістом п. 8.4. кредитного договору, зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70\~ відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Встановлено, що 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»\~ та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.(а.с.43-49). 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 (а.с.54). 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»\~ та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року (а.с.55-61) . В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу№28/1118-01 від 28.11.2018\~ уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (а.с.65). 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с.66). З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Пунктом 2.1. Розділу 2\~ Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 15 364,44 грн. (а.с.67-68). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто, право вимоги за кредитним № 345854162 від 15.02.2022 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 05.05.2022, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 175 . Встановлено, що 30.10.2023р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого по 31 грудня 2024 року (а.с.70-75). Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 17260,74 грн. (а.с.79-80). Встановлено, що\~ 30.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 3009/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 345854162\~\~ (а.с.83-89). За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників. Відповідно до п.1.2. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 17260,74 грн. (а.с.93-94). Даний факт також\~ підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024 (а.с.96). Позивач надав до справи розрахунок заборгованості, вчинений первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». З якого слідують всі дані по кредиту, дата, сума\~ по тілу кредиту (14700 грн.) та сума за відсотками (664,44грн.), період нарахування відсотків, списання відсотків і, з 11.04.2022 року\~ продовження нарахування відсотків за зниженою відсотковою ставкою та зміну відсоткової ставки з 01.05.2022р. (а.с.98). Також, позивач надав суду розрахунок заборгованості по кредитному договору № 345854162, який\~ зробив наступний кредитор ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».\~ З даного розрахунку вбачається, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» з 06.05.2022 року продовжило нарахування відповідачу проценти за кредитним договором № 345854162,\~ до 14.06.2023 року, внаслідок чого заборгованість відповідача на дату відступлення права вимоги ТОВ\~ «ФК « Онлайн Фінанс»\~ становила 17260 грн.74 коп.\~ (а.с.99-100). Встановлено, що з 14.06.2022 року\~ припинилося нарахування відсотків за кредитним договором № 345854162 від 15.02.2022р. Кредитори ТОВ\~ «ФК « Онлайн Фінанс»\~ та позивач ТОВ «Юніт Капітал» не нараховували відсотки за вказаним кредитним договором. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що між\~ ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем\~ було укладено кредитний договір, в якому сторони дійшли згоди щодо його істотних умов (розмір та порядок надання кредиту, ціна договору, строк). Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав, зарахувавши відповідачу кредитні кошти в порядку і в строк, визначені договором. З встановлених судом обставин вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням відповідачем своїх персональних даних. Без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу особою\~ на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету було б неможливе укладення договору. Сторона відповідача,\~ заперечуючи позовні вимоги надала аналіз доказам сторони позивача та, при цьому, не подала жодного доказу в спростування вимог позивача. Відповідач не надав жодного доказу своїх заперечень. [PERSON] не довів, що мало місце викрадення його персональних даних, картки. Відсутні докази, що [PERSON] звертався в правоохоронні органи внаслідок неправомірних дій третіх осіб в зв`язку з укладенням від його імені правочину та вимогами щодо повернення коштів. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача не заперечив факт надходження,\~ саме,\~ 15.02.2022року на рахунок [PERSON] коштів в сумі 14700 грн., не пояснивши підставу і\~ відправника даного переказу. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідношення,\~ в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передатимайно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Встановлено, що\~ відповідач не оскаржив договори факторингу за яякими позивач набув право вимоги до [PERSON] . Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1078 ЦК України Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.\~ У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Визначаючи розмір заборгованості відповідача зв кредитним договором № 345854162\~\~ від 15.02.2022року, суд вважає, що є доведеною сума заборгованості по тілу кредиту 14700 грн. Однак, розмір відсотків , які обрахував первісний кредитор, починаючи з 11.04.2022 р. по 05.05.2022р. та наступний кредитор\~ ТОВ «Таліон Плюс» -\~ є необгрунтованим. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що первісний кредитор на власний розсуд здійснив списання частини суми нарахованих відсотків\~ в розмірі\~ 458,64 грн. Далі, з 04.03.2022року первісний кредитор не нараховував позичальнику відсотки, а з 11.04.2022 року відновив нарахування, тільки за меншою відсотковою ставкою, яку з 01.05.2022 року знову збільшив (а.с.98). Наведеному обрахунку відсотків сторона позивача не надала доказів. Крім того, згідно п. 8.2. кредитного догвору № 345854162 процентні ставки за договром є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. З наданого розрахунку первісного кредитора вбачається змінювана процентна ставка. З огляду наведеного, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму відсотків, що була нарахована первісним кредитором в межах Дисконтного періоду (30 днів),\~ по 17.03.2022 року,\~ тобто 648 грн. 80 коп.,\~ що слідує з розрахунку, наданого первісним кредитором (а.с.97-98). V. Судові витрати. При вирішенні питання що стягнення\~ судових витрат, суд зазначає, що позивач, звертаючись до суду сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн., а також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем на підтвердження надання правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги від 01.10.2024 р. (а.с. 102-109), укладений з адвокатським бюро «Тараненко та партнери», Акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2024р. де зазначено, що адвокат витратив 4 години часу та визначив вартість послуг 6000 грн. (а.с.110). Представник відповідача в судовому засіданні вказав на неспівмірність заявлених до стягнення судових витарт, при цьому послався на поширену судову практику в даній категорії справ на досвід адвока та ціну позову. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Враховуючи надані\~ представником позивача докази в підтвердження здійснення відповідних витрат, враховуючи пояснення з даного приводу сторони відповідача, а також, враховуючи розгляд справи в спрощеному провадженні, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 87,82 % (15158,64грн. х 100 : 17260,74 грн.), то судові витрати (судовий збір 2422,40 грн. + витрати правничої допомоги 3000 грн.)\~ становитимуть\~ 4761 грн. 95 коп. (5433,40\~ х 87,82% % :100).

Outcome: partial