Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю 05 вересня 2024 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 26 квітня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2023690950, який, за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток. У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на дату складання позовної заяви, заборгованість за кредитним договором № 2023690950_CARD від 26 квітня 2019 року становить: заборгованість по тілу 32 000,00 грн., заборгованість по відсотках 29 741,59 грн., а загальна заборгованість 61 741,59 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. \~ \~ \~ \~ Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 вересня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 06 вересня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання втретє не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено, що 26 квітня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2023690950, який, за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток. Згідно умов договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» (№ 2023690950_СARD від 26 квітня 2019) та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. На картковий рахунок відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правила користування карткою. Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, Банку нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку. На дату укладання Заяви-анкети, розмір процентної ставки становив 5,00 %. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно із звітом-рахунком Відповідачем використано кредит в загальному розмірі 32 000,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Позивач в свою чергу направив відповідачу 09 квітня 2024 року вимогу про погашення заборгованості, проте останній проігнорував звернення, вимогу не виконав. Станом на дату складання позовної заяви, заборгованість за картковим рахунком № [NUMBER] за кредитним договором № 2023690950_СARD від 26 квітня 2019 року становить: заборгованість по тілу 32 000,00 грн., заборгованість по відсотках 29 741,59 грн., а загальна заборгованість 61 741,59 грн. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до\~статті 1054\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша\~статті 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно з нормою\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті\~530,\~631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша\~статті 530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої\~статті 1050\~ЦК України\~кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами\~ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Згідно зі\~статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що даний позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved