Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 4024891 від 19.04.2021 у розмірі 15574,90 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Позов обґрунтовано обставинами: 19.04.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4024891. Відповідно до положень договору: сума кредиту (загальний розмір) складає: 4700,00 грн, строк кредиту становить 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90 в день та застосовується у межах строку кредиту. Відповідно до умов Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником Кредитодавцю з метою отримання кредиту. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 4700,00 грн. ТОВ «АВЕНТУС» свої зобов`язання за Договором № 4024891 виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 4700,00 гривень відповідачу. У порушення умов Договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на день формування позовної заяви загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 15574,90 грн. 30.12.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №30-12/2021-21, відповідно умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №4024891 від 19.04.2021. 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №4024891 від 19.04.2021. Позиція відповідача У встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 02.12.2024 представник позивача звернулась до суду з вказаною позовною заявою. 10.12.2024 судом отримано відповідь про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 10.12.2024 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 13.12.2024 надійшла заява про усунення недоліків. 17.12.2024 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Будь-яких заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. З огляду\~на те,\~що справа\~розглядається у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без виклику\~сторін та\~без проведення\~судового засідання, на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи\~здійснюється в\~порядку письмового\~провадження за\~наявними у\~справі матеріалами,\~якщо цим\~Кодексом не\~передбачено повідомлення\~учасників справи.\~У такому\~випадку судове\~засідання не\~проводиться. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання перед позивачем. 19.04.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4024891. За умовами Договору сума кредиту становить 4700 грн, надається на строк 30 днів, шляхом переказу на картковий рахунок [NUMBER] . Знижена процентна\~ставка становить\~0,57\~%\~в день. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 693,50% річних; за зниженою ставкою 208,05% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає:\~за стандартною ставкою 7379,00 грн, за зниженою ставкою 5503,70 грн. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Як вбачається з копії кредитного договору, долученої позивачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А991269, 19.04.2021 21:17:29 Шевченко А.М. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Як вбачається з Розрахунку заборгованості відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 13.11.2024 року загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 15574,90 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4700,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 10716,00 грн; нараховані 3% річних 21,63 грн; інфляційні збитки 137,27 грн. За повідомленням ТОВ «Фінансова компанія\~«Контрактовий дім»\~від 10.10.2024 року, успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 19.04.2021 року о 21:18 год. на суму 4700,00 грн, картка клієнта № [NUMBER] , номер транзакції 935080759, номер замовлення 17709591, статус успіх. На підтвердження укладення договору позивачем також надано паспорт споживчого кредиту, який також підписано одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 3.1 нарахування процентів\~за Договором\~здійснюється на\~залишок фактичної\~заборгованості за\~кредитом за\~кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації),\~виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Відповідно до п. 4.1 строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.\~1.4 Договору,\~якщо між\~Сторонами буде\~досягнута домовленість про таке продовження або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 Договору. Із Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) видно, що в період з 19.04.2021 по 18.05.2021 здійснювалось щоденне нарахування відсотків в розмірі 26,79 грн. Кошти на погашення кредиту та сплату відсотків позичальником не вносились. З 20.05.2021 по 16.09.2021 здійснювалось нарахування процентів згідно п. 1.5 договору в розмірі по 89,30 грн в день. 30.12.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №30-12/2021-21, відповідно умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №4024891 від 19.04.2021, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником, яким є: [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №4024891 від 19.04.2021, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником, яким є: [PERSON] . Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Щодо форми правочину та його змісту. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626, 628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України \~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~-\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Щодо виконання зобов`язання. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Щодо належності Паспорта споживчого кредиту до письмової форми договору. Незважаючи на те, що законодавцем передбачена можливість фіксування правочину в кількох документах, які текстуально відтворюють волю сторін, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказана правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Щодо відступлення права вимоги. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. V. Висновки суду\~та мотиви\~прийнятого рішення. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Із копії наявних у матеріалах справи доказів видно, що [PERSON] , як позичальник, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши позичальнику персональні дані, а саме ПІБ, дата народження, РНОКПП, паспортні дані, місце реєстрації, номер мобільного телефону, необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора. Суд зазначає, що без входу до інформаційно-телекомунікаційної системи відповідачем та без надання відповіді на пропозицію, договору між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Судом встановлено, що в Договорі про споживчий кредит №4024891 від 19.04.2021, укладеному між відповідачем та первинним кредитором визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредиту, розмір відсотків, загальні витрати за кредитом, строк дії договору. Також встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору, кредитні кошти були перераховані відповідачу. Остання не виконала зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернула, відсотки за користування такими коштами не сплатила, заборгованість погашена не була. Таким чином, позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення нею взятих на себе зобов`язань. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що вона в електронному режимі підписувала договір про споживчий кредит, отримувала кредитні кошти та користувалась ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надала. Також встановлено судом набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором кредиту №4024891 від 19.04.2021 на підставі договорів факторингу від 30.12.2021 та від 10.03.2023. Таким чином, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. З урахуванням приписів частини першої\~статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 грн підлягають стягненню з відповідача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Відповідно до приписів ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати\~Верховного Суду\~від 27\~червня 2018\~року по\~справі №826/1216/16\~та неодноразово\~наголошено \~у постановах\~ Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано. Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду: копія договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 укладеного з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявка на надання юридичної допомоги №284 від 11.10.2024 щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 08.11.2024, з якого видно, що позивачу надані послуги: надання усної консультації 3000,00 грн, складання позовної заяви 6000,00 грн. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надаючи оцінку зазначеним представником позивача послугам правничої допомоги, суд зазначає, що справи про стягнення заборгованості за договором кредиту не є складними, не вимагають вивчення великого обсягу нормативно правових актів, складення великої кількості процесуальних документів. Отже, надання усної консультації по кожній із аналогічних справ, складання позовної заяви не вимагала від представника адвокатського об`єднання надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа), типовість справ та сталу судову практику. На думку суду вартість послуг на правову допомогу в загальній сумі 9000,00 грн є необґрунтовано завищеною та неспівмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 5000,00 грн. В стягненні іншої частини вказаних витрат позивачу слід відмовити.

Outcome: partial