Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2006 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок:\~ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося, фактичні шлюбні відносини припинено, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 03 січня 2025 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 19.02.2025 [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив,\~ відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи в його\~ відсутність до суду не надходило та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 17 листопада 2006 року зареєстрували шлюб, у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської областіі, актовий запис № 1785. (а.с.6). Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок:\~ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7,8).\~ Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Позивач зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її\~ інтересам, сім`я розпалася остаточно, шлюб існує формально. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити\~ « [PERSON] ». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved