Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

20 жовтня 2024 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області через свого представника - адвоката Станька Ю.П. звернувся [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області (далі - третя особа) із позовною заявою про встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні з онуками. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. У позовній заяві представник позивача просить визначити [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) способи його участі у спілкуванні та вихованні малолітніх онуків: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , шляхом: -побачень в третю неділю кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. з правом забирати дітей та відвідувати разом із ними культурно-освітні заклади, кінотеатри, дитячі кафе та інші заклади харчування без супроводу матері, а також в інший час за згодою матері дітей; -спілкування з дітьми за допомогою мобільного зв`язку, в тому числі із використанням месенджеру Viber для відео зв`язку, у понеділок, середу та суботу з 19 години по 20 годину щотижня у вказані дні, а також в інший час за погодженням із матір`ю дітей; -спільного відпочинку разом із онуками протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів один раз у рік з правом забирати онуків на відпочинок та оздоровлення з виїздом за межі Чернівецької області та України, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Обґрунтовуючи позовну заяву, представник позивача зазначає, щопозивач є дідусем дітей відповідача: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві представник позивача стверджує, що його син перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] , яка після розірвання шлюбу повернулася проживати разом із дітьми за місцем своєї реєстрації в [ADDRESS] . За змістом позовної заяви, позивач шляхом переговорів не може дійти згоди разом із відповідачем щодо вирішення питання про визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні із онуками та вважає, що право позивача на участь у вихованні та спілкуванні з онуками підлягає судовому захисту. 17 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] адвокат Стегура Н.Р. подала відзив на позовну заяву, в якому повідомила, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог частково. У вказаному відзиві представник відповідача просить позовні вимоги задоволити частково та визначити [PERSON] спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітніх внуків: [PERSON] та [PERSON] , шляхом: -побачення кожну 3 неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. тільки в присутності матері, у місці проживання матері та дітей, з урахуванням стану здоров`я дітей; -спілкування з дітьми за допомогою мобільного зв`язку, в тому числі із використанням месенджеру Viber для відео зв`язку, щопонеділка, щосереди та щосуботи, із 20:00 год по 20:30 год. - відмовити у задоволенні вимоги щодо спільного відпочинку разом протягом 14 календарних днів один раз на рік правом забирати дітей на відпочинок з виїздом за межі Чернівецької області та України (відлучення із міста проживання дітей). Представник відповідача у відзиві зазначає, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають фактичним обставинам справи, просить врахувати, що діти є малолітні, сильно прив`язані до матері, мають певний розпорядок дня, повинні дотримуватись режиму дня, тому просить з урахуванням інтересів дітей встановити наступний графік побачень, а саме: кожну 3 неділю місяця з 10:00 до 19:00 тільки в присутності матері, у місці проживання матері, з урахуванням стану здоров`я дітей. У відзиві представник відповідача стверджує, що щодо вимоги спілкування з дітьми за допомогою мобільного зв`язку, в тому числі із використанням месенджеру Viber для відео зв`язку, відповідач не заперечує проти графіку щопонеділка, щосереди та щосуботи, із 20:00 год по 20:30 год. За змістом відзиву, щодо вимоги спільного відпочинку разом протягом 14 календарних днів один раз на рік, з правом забирати дітей на відпочинок з виїздом за межі Чернівецької області та України відповідач просить відмовити повністю. Обґрунтовуючи відзив, представник відповідача зазначила, що в кінці червня діти гостювали декілька днів у свого батька та дідуся з бабусею, однак, при поверненні додому діти були негативно налаштовані проти позивача, знаходилися в пригніченому стані довго не могли відійти від поїздки. Як вбачається із відзиву, відповідач вважає, що при спілкуванні з дідусем та бабусею у дітей формується двояке ставлення до матері, діти не знають чию сторону прийняти. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, 17 січня 2025 року подала суду лист № 17, в якому зазначила, що 15.01.2025 року працівники служби у справах дітей спільно з старостою с. Суховерхів провели обстеження за адресою: [ADDRESS] , в ході візиту встановлено, що за даною адресою проживає бабуся відповідачки [PERSON] . З її слів онука з чоловіком та двома правнуками вже більше року в с. Суховерхів не проживає. Відповідач в телефонному режимі повідомила, що вона з сім`єю вже тривалий час проживає за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на викладене, служба у справах дітей Кіцманської міської ради не має змоги підготувати висновок щодо розв`язання спору у даній справі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано [PERSON] строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2024 року позовну заяву повторно залишено без руху, надано [PERSON] строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання за участю сторін на 13 січня 2025 о 10:00 год. та зобов`язано службу у справах дітей Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області надати до Кіцманського районного суду Чернівецької області письмовий висновок щодо розв`язання спору у даній справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 січня 2025 року повторно зобов`язано службу у справах дітей Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області надати до Кіцманського районного суду Чернівецької області письмовий висновок щодо розв`язання спору у даній справі, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 23 січня 2025 року о 15:30 год. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 лютого 2025 року о 14:30 год. Представник позивача - адвокат Станько Ю.П. у судовому засіданні в режимі відеоконференції просив задоволити позов у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Стегура Н.Р. у судовому засіданні в режимі відеоконференції не заперечила проти часткового задоволення позову, з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, 20.02.2025 року через канцелярію суду подала заяву, в якій в якій просила розглянути справу без її участі. Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видано повторно 14 червня 2017 року. 31 липня 2021 року [PERSON] та [PERSON] (відповідач у справі) зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21 січня 2021 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29 грудня 2021 року. Таким чином, позивач є дідусем [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2024 року у справі № 718/541/24 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Фактичним місцем проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є: [ADDRESS] , що підтверджується деклараціями про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 11.04.2024 та від 09.04.2024. Довідкою від 31.10.2024 №01-10/153, яка видана Мукачівським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 16 Мукачівської міської ради Каріні Новіковій, підтверджується, що її діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] дійсно відвідують заклад дошкільної освіти № 16 з квітня 2024 року і по сьогоднішній день. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 15 січня 2025 року за адресою: [ADDRESS] , затвердженого начальником служби у справах дітей Кіцманської міської ради Л.Заярнюк 15 січня 2025 року, на момент обстеження вдома були бабуся і дідусь [PERSON] . З їхніх слів онучка з чоловіком та малолітніми правнуками вже майже рік за даною адресою не проживають, з пояснень самої [PERSON] , вона проживає з сім`єю в м. Мукачево. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ у п. 82 рішення від 05 березня 2019 року зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність. Згідно зі статтею 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з онуками, а мати не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. Представник відповідача стверджує, що відповідач не заперечує проти зустрічей позивача з дітьми, проте, такі твердження суд не бере до уваги, оскільки відсутність таких перешкод не призвели б до звернення позивача до суду за захистом своїх прав на спілкування з внуками. При цьому, будь-яких вагомих аргументів, які б свідчили про те, що таке спілкування було можливе та з боку відповідача вчинялися якісь дії для того, щоб позивач мав змогу поспілкуватися з внуками, представник відповідача суду не надала. Також під час судового розгляду не встановлено, що позивач впливатиме на онуків негативно, щоб не мати права підтримувати звичайні стосунки з онуками. Суд також зазначає, що сторонами у справі не заявлено клопотання про залучення в якості третьої особи органу опіки та піклування за місцем фактичного проживання дітей у місті Мукачево Закарпатської області,аслужба у справах дітей Кіцманської міської ради не має змоги підготувати висновок щодо розв`язання спору у даній справі, оскільки відповідач з дітьми вже майже рік не проживають за місцем здійснення нею своїх повноважень у с. Суховерхів Чернівецького району Чернівецької області. При цьому, суд не залучав із власної ініціативи до участі у даній справі орган опіки і піклування у м. Мукачево, оскільки за змістом ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, оскільки предмет спору у даній справі не охоплюється вищевказаними категоріями спорів. Суд вважає доведеним те, що в добровільному порядку сторони у справі не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування позивача з його внуками. При визначенні способу участі діда у вихованні внуків у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини. Вирішуючи спір у даній справі, суд виходить з того, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Пріоритетним інтересом є проживання дітей у сім`ї своїх батьків, проте право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Таким чином, позивач має безумовне право на спілкування з внуками, а також законодавчо закріплений обов`язок на їх виховання. При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, через що має бути визначений спосіб участі позивача у вихованні малолітніх онуків, що не суперечить інтересам дітей. Суд вважає за потрібне зазначити, що сторони перш за все в інтересах самих дітей повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між ними, що у наслідку матиме позитивний вплив на дітей та її виховання. Вимоги позивача про визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з онуками, суд вважає обґрунтованими, проте, зазначений ним спосіб такої участі не у повній мірі сприймається відповідачем - матір`ю дітей та з урахуванням віку дітей не може бути задоволений у повному обсязі. Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між дідусем та його онуками - синами відповідача у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, визначивши [PERSON] способи його участі у спілкуванні та вихованні малолітніх онуків: [PERSON] та [PERSON] шляхом: побачень в третю неділю кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. з правом відвідувати разом із ними у населеному пункті проживання їх матері та дітей культурно-освітні заклади, кінотеатри, дитячі кафе та інші заклади харчування без супроводу матері, а також в інший час за згодою матері дітей;спілкування з дітьми за допомогою мобільного зв`язку, в тому числі із використанням месенджеру Viber для відео зв`язку, у понеділок, середу та суботу з 19 години по 20 годину щотижня у вказані дні, а також в інший час за погодженням із матір`ю дітей. При цьому, суд виходить з наступного. Відповідач у відзиві просила визначити позивачу побачення з онуками кожну 3 неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв тільки в присутності матері, у місці проживання матері та дітей, з урахуванням стану здоров`я дітей. Визначаючи час спілкування дідуся з онуками без участі матері, суд враховує відсутність доказів негативного впливу дідуся на онуків та вважає, що присутність обох сторін під час зустрічей позивача із дітьми не сприятиме перебуванню дітей у цей час у спокійному та стійкому середовищі, може негативно впливати на їх психоемоційний стан, з огляду на стосунки, які склались між сторонами. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що місце проживання матері і дітей є житлом вказаних осіб, а тому позивач був би необґрунтовано обмеженим у своїх можливостях проводити час із своїми онуками. Суд також зауважує, що представником позивача не конкретизовано, де саме позивач буде відвідувати разом із онуками культурно-освітні заклади, кінотеатри, дитячі кафе та інші заклади харчування що може спричинити невизначеність у даному питанні. Відтак, суд вважає за необхідне, з урахуванням позиції відповідача, зафіксованої у відзиві, конкретизувати місце відвідування позивачем разом із його онуками культурно-освітніх закладів, кінотеатрів, дитячих кафе та інших закладів харчування саме у населеному пункті, проживання їх матері та дітей, яким може бути місто Мукачево або будь-який інший населений пункт, де проживають або проживатимуть у майбутньому відповідач та її діти. При цьому, суд не вважає за можливе задоволити позов, використовуючи слова «забирати дітей» оскільки вони, на переконання суду, несуть у собі негативний підтекст та не сприятимуть налагодженню взаєморозуміння між сторонами. Відмовляючи у задоволенні позову в частині спільного відпочинку позивача разом із онуками протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів один раз у рік з правом забирати онуків на відпочинок та оздоровлення з виїздом за межі Чернівецької області та України, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, суд виходить з того, що онуки позивача є малолітніми, на даний час їм виповнилося 3 роки та 4 роки відповідно, відтак діти у даному віці є особливо прив`язані до матері, мають певний розпорядок дня, повинні дотримуватись режиму дня, а відтак не можуть, на думку суду, залишати на 14 календарних днів своє місце проживання, а їх матір у відзиві свого попереднього погодження на такий спосіб виховання не надає. Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що матері дітей та їх дідусю слід налагодити відносини між собою в частині досягнення способів участі позивача у вихованні дітей та знайти взаємоузгоджені шляхи вирішення даного питання. Також слід вказати, що визначений судом спосіб участі дідуся у спілкуванні та вихованні онуків не є перешкодою для підтримки зв`язків між дідусем і онуками у інших формах за погодженням матері дітей. Об`єктом правосуддя у справах щодо участі у вихованні онуків та визначення способів спілкування з нимиє емоційні і постійно мінливі стосунки у сім`ї та родині, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. У той же час суд у межах своїх повноважень спрямовує учасників сімейного конфлікту до його вирішення. З урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, сторони не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом порядок спілкування дідуся з онуками, що буде відповідати інтересам дітей.

Outcome: approved