Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивувала тим, що в період з 27.02.2004 року по 15.07.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.07.2024 року. У шлюбі у сторін [INFO] народились двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачкою. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.02.2023 року було вирішено стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання обох дітей, в розмірі 1/3 частки від всіх доходів щомісячно до досягнення ними повноліття. [INFO] [PERSON] досягла повноліття, відтак рішення суду про стягнення аліментів на її утримання припинило свою дію щодо неї. Однак, [PERSON] продовжує навчання у національному університеті «Одеська юридична академія» на платній основі. Індивідуальний договір №7313291-2021 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця щодо [PERSON] було укладено саме відповідачем. Обоє дітей проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка не в змозі самостійно утримувати доньку, оскільки дохід позивачки не може бути повноцінним фінансовим забезпеченням усіх її витрат. Самостійних доходів [PERSON] не має. Вказані обставини свідчать про те, що заявниця із донькою опинилися у скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] у добровільному порядку не надає. Відповідач інших дітей не має. Аліментів нікому, окрім на утримання [PERSON] з 12.01.2024 року за рішенням суду не сплачує. Отже, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання їх доньки. За наведених обставин позов просила задовольнити, стягувати із відповідача аліменти у розмірі 1500 гривень на місяць на час навчання доньки, а також стягнути із відповідача судові витрати у розмірі 3000 гривень. 14 лютого 2025 року відповідач подав заяву про визнання позову в якій зазначив, що повністю визнає позовні вимоги та просить розгляд справи проводити без його участі. При розподілі судових витрат просить врахувати те, що він визнав позовні вимоги та повернути позивачці 50% судового збору. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи здійснювати без їх участі. Третя особа, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, повідомлялася у встановленому законом порядку. про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.07.2024 року . Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 січня 2006 року. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.02.2023 року у справі №344/7719/22 було вирішено стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання обох дітей, в розмірі 1/3 частки від всіх доходів щомісячно до досягнення ними повноліття. На даний час [PERSON] досягла повноліття, у зв`язку із чим аліменти згідно рішення суду від 13.02.2023 року по справі №344/7719/22 на утримання [PERSON] з відповідача не стягуються. Згідно копії Індивідуального договору №7313291-2021 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця [PERSON] навчається у національному університеті «Одеська юридична академія» на платній основі. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дочки, сина; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми\~ навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Повнолітня [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання у навчальному закладі, а відповідач визнає, що зможе сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання розмірі 1500 гривень щомісячно на час її навчання, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із позовом представник позивача звернувся через інформаційну систему «Електронний суд» 20.01.2025 року, тому аліменти слід стягувати з 20.01.2025. Згідно частин 1, 4 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з викладеним, враховуючи те, що відповідачем позов визнано, суд приходить до висновку про задоволення позову. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривеньто суд зазначає наступне. В п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат\~ розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині четвертій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В свою чергу, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Інтереси [PERSON] представляв адвокат Якубовський О.О., на підставі договору про надання правової допомоги №520 від 21.12.2024 року. Розмір понесених витрат підтверджується детальним описом виконаних робіт за період із 21.12.2024 по 20.02.2025 року та квитанцією №456241 про оплату послуги правової допомоги у розмірі 3000 гривень. Таким чином заяву обґрунтовано належними на те правовими підставами, стягненню підлягають судові витрати, що були попередньо визначені позивачем в розмірі 3000 гривень. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1211 гривень 20 коп. судового збору на користь держави. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, тому суд приходить висновку, що із відповідача підлягає до стягнення 50 % судового збору - у розмірі 605,60 грн. на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст. 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: approved