Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позиція позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на їх користь суму заборгованості в розмірі 33547,40грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00грн. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 30.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи, укладено електронний договір №5465251 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», розміщених їх сайті. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 11800грн; строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту (01.03.2022) вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачці кредит в сумі 11800грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, чим порушила умови договору. 29.05.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, про що повідомлено відповідачку шляхом направлення на електронну пошту відповідного повідомлення. Отже, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором у розмірі 33547,40грн, яка складається з: сума кредиту 11800,00грн, сума процентів за користування кредитом - 21747,40грн. Представником позивача-адвокатом Столітнім М.М. подано відповідь на відзив, у якій просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідь на відзив мотивована тим, що кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. Відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Веб сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 30.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір №5465251 про надання споживчого кредиту не виникає. Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства. Позивач вважає, що наданий розрахунок є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості у цій справі. Нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Звертає увагу, що на виконання вимог чинного законодавства, ані первісним кредитором, ані позивачем не здійснювалось нарахування неустойки та пені за невиконання умов кредитного договору. Вважає правомірним факторинг та повідомлення про відступлення прав вимоги. Позиція відповідача Представником відповідачки-адвокатом Ракущинцем А.А. подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що позивачем надані роздруковані документи з комп`ютера без жодного підпису відповідача і по яким позивач хоче стягнути кошти з відповідача по «ніби-то» виданому кредиту. Відсутні будь-які первинні документи укладення кредитного договору та видачі кредиту - розрахунок заборгованості таким не є. Таким документом може бути, наприклад, виписка по банківському рахунку. Жодного документу про видачу кредиту (перерахування коштів) та погодження розміру відсотків відповідачу - не надано. Вважає, що укладення кредитного договору можливе за наявності сукупності умов: 1) наявності у позикодавця копії паспорта та інших ідентифікуючих документів позичальника; 2) наявності у позикодавця можливості формування захищеного способу генерування електронних ключів; 3) доказів у позикодавця направлення сформованих електронних документів про кредит позичальнику. Жодна з цим умов, на думку представника, позикодавцем не виконана. Вважає, що до вказаних правовідносин не застосовується ст.207 Цивільного кодексу України, ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ст.6 Закону України «Про електронну комерцію» та ст.634 Цивільного кодексу України. Зазначений позивачем договір не був підписаний, ні за допомогою одноразового ідентифікатора, ні за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам Закону України «Про електронний цифровий підпис» й, відповідно не були узгоджені усі істотні умови договору між сторонами. Позивачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги стягнення із відповідача суми простроченого тіла кредиту, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася із ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів узагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін. Заочним рішенням від 22.03.2024 судом задоволено позовні вимоги позивача. Ухвалою від 16.05.2024 заочне рішення скасовано, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі. Ухвалою від 26.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» адвокат Столітній М.М. у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Відповідачка [PERSON] та її представник-адвокат Ракущинець А.А. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Варто зазначити, що згідно ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Зважаючи на неявку відповідачки та її представника, яких було належним чином повідомлено про судове засідання, надання стороною відповідачки відзиву на позовну заяву, судом ухвалено провести розгляд справи без участі сторони відповідача. Встановлені судом обставини Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №870 від 28.02.2017, видане Національним банком України. Також, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017р. №756 (а.с.52,48 том1) 30.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір №5465251 про надання споживчого кредиту (а.с.12-16 том1). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом No19-ОД від 05.01.2022 (а.с.53-62 том1), та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Одночасно, відповідачкою [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», підписано паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.9-11, 17 том1). Із наведеної позивачем процедури (алгоритму) укладання електронного кредитного договору, відповідач зайшов на веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, де він мав змогу ознайомитись з текстом примірного кредитного договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Надалі відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Потім для безпосереднього оформлення кредиту відповідач в ІТС обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Після прийняття ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачу, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зробив йому пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «A980613», після чого відповідач отримав кредит. Згідно п.1.3.,1.4. умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 11800грн; строк кредиту 30 днів з можливістю пролонгації. Відповідно до п.1.5.1. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. Відповідно до п.1.5.2. кредитного договору знижена процентна ставка 1,33% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживачу межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Згідно з п.4.3.1 сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. п.4.3.2. передбачено: споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2.Договору. Споживач повідомлявся в Особистий кабінет щодо наявності заборгованості та продовження строку кредиту відповідно до п.4.3.1. Про наявність заборгованості та продовження строку кредиту, відповідно до п.4.3.1., за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідачку [PERSON] шляхом направлення на електронну пошту [INFO], зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с.220 том1). На підставі укладеного кредитного договору та договору №087/20-П про надання послуг з переказу платежів, відповідачці [PERSON] зараховано на платіжну картку № [NUMBER] кредит в сумі 11800,00грн, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів (а.с.36,37,40-43 том1). Згідно відповіді Акціонерного товариства «Універсал Банк», наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, банківська карта № [NUMBER] емітована банком на ім`я [PERSON] , 30.01.2022 на вказаний картковий рахунок через платіжну систему надходили грошові кошти у сумі 11800,00грн (а.с.249 том1). Із наданого представником відповідачки фотознімка квитанції до платіжної інструкції №19961-108809-51823 від 30.01.2022 (а.с.48 том2), 30.01.2022 року о 21:05:34 на банківську карту [NUMBER] , яка належить відповідачці, через термінал №108809, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , внесено грошові кошти у сумі 11800,00грн, платником [NUMBER] , [PERSON] , код платника [NUMBER] , телефон платника [NUMBER] , номер рахунку/унікальний (повний) номер платіжного інструменту/номер електронного гаманця отримувача [NUMBER], надавач платіжних послуг: - (інформація відсутня), отримувач: ТОВ ФК «Контрактовий дім» ЄДРПОУ 21133352 Універсал банк, АТ, банк отримувача АТ «Універсал банк» IBAN [NUMBER] , надавач платіжних послуг отримувача ТОВ ФК «Контрактовий дім», призначення платежу: поповнення картки МоноБанк [NUMBER] , [NUMBER] , еквайр - (інформація відсутня), ІД операції: 1463108986. Однак, згідно відповіді ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», наданої на адвокатський запит представника позивача (а.с.66-71 том2), роз`яснено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» код за ЄДРПОУ 35442539, є небанківською фінансовою установою (свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 180 від 25.12.2007р.), що надає як надавач фінансових послуг фінансові платіжні послуги, передбачені Законом України «Про платіжні послуги», зокрема переказу коштів без відкриття рахунків у національній валюті на підставі відповідної ліцензії виданою рішенням Національного банку України за № 21/772-рк від 29.04.2023р.(дата включення Фінансової установи до Реєстру) - запис 12 у Реєстрі платіжної інфраструктури. Інформація з Реєстру про видані ліцензії на надання фінансових платіжних послуг розміщена для ознайомлення на вебсторінці офіційного Інтернег-представництва Національного банку України. У відповіді Товариством підтверджено успішність (завершеність) переказу за платіжною операцією №1057762029 від ТОВ «АВЕНТУС Україна" на платіжну карту [NUMBER] в сумі 11800грн з призначенням платежу: видача кредиту №5465251 [PERSON] , на підтвердження чого надано копію квитанції до платіжної інструкції №19022-1327-232275821 від 30.01.2022. Одночасно повідомлено, що дані вказані в наданій квитанції за платіжною операцією №1463108986 не відповідають дійсності. Платіжна операція №1463108986 здійснена на суму 4000,00грн. як поповнення карткового рахунку (вказані дані платника збігаються із вказаним ПІБ позичальника за кредитним договором). 29.05.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір №29.05/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.62а-62д, 221-223 том1). Згідно п.1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29.05/23-Ф, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором №5465251 в сумі 33547,40грн, яка складається з: суми кредиту (основний борг) 11800,00грн; сума процентів за користування кредитом - 21747,40грн (а.с.20 том1). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідачку [PERSON] шляхом направлення на електронну пошту [INFO], зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с.22 том1). Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за договором №5465251 від 30.01.2022, станом на 28.05.2023, у відповідачки [PERSON] наявний борг в сумі 33547,40грн, яка складається з: суми кредиту (основний борг) 11800,00грн; сума процентів за користування кредитом - 21747,40грн (а.с.23-35 том1). Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Матеріали справи свідчать про те, що договір укладений в електронній формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] 30.01.2022 уклала договір №5465251 про надання споживчого кредиту в електронній формі шляхом підписання за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», погодилася з умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, а тому на думку суду, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відтак, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, встановлено, що 30.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №5465251, який підписано відповідачкою електронним підписом, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений нею для електронного підпису. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Оскільки кредитний договір укладений шляхом накладення електронного підпису відповідача, який ідентифікує його особу, тому договір вважається укладеним. При цьому, спірний договір в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину. Відтак посилання представника відповідачки, на те, що матеріали справи не містять доказів підписання договору є необґрунтованими та безпідставними, оскільки спростовуються наведеним судом обставинами та дослідженими доказами, яким суд надав відповідну правову оцінку. Щодо отримання кредитних коштів, то АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надав до суду інформацію про те, що банківська карта № [NUMBER] емітована банком на ім`я [PERSON] , [INFO] на вказаний картковий рахунок через платіжну систему надходили грошові кошти у сумі 11800,00грн. Вказану інформацію підтверджено й ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», яким зазначено про успішність (завершеність) переказу за платіжною операцією № [NUMBER] від ТОВ «АВЕНТУС Україна" на платіжну карту [NUMBER] в сумі 11800грн з призначенням платежу: видача кредиту №5465251 [PERSON] , на підтвердження чого надано копію квитанції до платіжної інструкції №19022-1327-232275821 від 30.01.2022. Одночасно ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» спростовано твердження сторони відповідачки та вказано на те, що дані вказані в наданій представником відповідачки фотографії квитанції за платіжною операцією №1463108986 не відповідають дійсності. Роз`яснено, що платіжна операція №1463108986 здійснена на суму 4000,00грн. як поповнення карткового рахунку. Таким чином, не заслуговують на увагу твердження представника відповідачки з приводу того, що позивачем не надано суду первинних документів, що підтверджують отримання кредитних коштів. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості первісного кредитора суд вважає належним та допустимим доказом у даній справі. Аналіз наведених норм дає підстави висновку, що позивачем надані суду належні та допустимі докази щодо надання кредитних коштів, отримання таких коштів відповідачкою [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №5465251 від 30.01.2022. В свою чергу, статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, враховуючи, що ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за кредитним договором до боржника [PERSON] , у позивача наявне право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за цим договором. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як слідує з матеріалів справи, відповідачкою не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту. Разом з тим слід звернути увагу на те, що стороною відповідачки не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були отримані відповідачкою. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів та пояснень позивача, у суду відсутні підстави для висновку про недоведеність факту перерахування позивачем кредитних коштів та отримання їх відповідачкою. Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте сторона відповідачки жодних доказів на спростування факту укладення договору, перерахування та отримання нею кредитних коштів чи розміру заборгованості суду не надала. Одночасно, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідачки перед позивачем становить 33547,40грн, яка складається з: суми кредиту (основний борг) 11800,00грн; сума процентів за користування кредитом - 21747,40грн. Таким чином, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 2422,40грн, оскільки позов задоволений у повному обсязі. Крім того, згідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Частиною 4 цієї статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» надавалась правнича допомога адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Столітнім М.М. надано до суду: копію договору №10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023 (а.с.71,72); звіт про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2023, який містить опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на суму 10000грн (а.с.21); платіжну інструкцію оплати послуг адвоката на суму 10000грн (а.с.19); ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1423361 від 17.01.2024 (а.с.49); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 від 18.09.2020 (а.с.50). Аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, об`єм та складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їхньої вартості, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 10000грн підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved