Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Іванов О. А. звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 3800,00 доларів США, що станом на 16.01.2025 є еквівалентом 160610,42 грн.; суму пені за договором позики у розмірі 4987,83 грн.; три відсотка річних за прострочення повернення грошових коштів за договором позики у розмірі 1132,78 грн.; суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 1580,22 грн.; а також суму витрат на оплату правничої правової допомоги у розмірі 12000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 05.06.2021 між Відповідачем та його братом, [PERSON] , був укладений договір позики на суму 3800 (три тисячі вісімсот) доларів США, про що Відповідачем була написана розписка. [INFO] помер [PERSON] , факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про народження його брата. З метою прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою. Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10.07.2024 за [PERSON] було визнання право власності на майно в порядку спадкування після смерті його брата, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у тому числі право вимоги стягнення грошових коштів у розмірі 3800 доларів США за договором позики - розпискою від 05.06.2021 з [PERSON] , відповідно до умов якої [PERSON] зобов`язується повернути борг [PERSON] до 05.06.2021 року. При цьому дата підписання розписки, також зазначена 05.06.2021 рік, що на думку позивача є технічною помилкою щодо дати повернення грошових коштів. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З метою врегулювання помилки з датами, виниклої при укладенні боргової розписки, 05.10.2024 року Відповідачу на його адресу була направлена вимога з поверненням грошових коштів запозичених ним відповідно до розписки. Даний лист з вимогою був повернутий у зв`язку із закінченням терміну зберігання листа у відділенні пошти. Датою повернення, відповідно до поштового штемпелю зазначено 23.10.2024. Таким чином, станом на момент подачі позову до суду, Відповідач так і не повернув запозичені ним грошові кошти, а тому позивач як спадкоємець змушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ленінського районного суду м. Харкова від 03.12.2024 справа розподілена судді Гримайло А. М. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.12.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання з`явився у режимі відеоконференції, позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просив позовні вимоги задовольнити повністю, 16.01.2025 надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно у встановленому законом порядку; за зареєстрованим місцем проживання відповідача направлялися повістки та ухвала про відкриття провадження з позовною заявою та додатками, які повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Відзиву на позов суду не надано. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, а також неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] від 19.10.1950, зі свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.07.1954, [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.04.2023 року, серія [NUMBER] . Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10.07.2024 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Чугуївської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; визнано за [PERSON] право вимоги стягнення грошових коштів у розмірі 3800 доларів США за договором позики, розпискою, від 05.06.2021 з [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; визнано за [PERSON] право стягнення з [PERSON] суми заборгованості у розмірі 84005,00 грн., яка була стягнута на користь [PERSON] за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17.08.2021 року по справі № 636/96/21 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Як вбачається з договору позики - розписки від 05.06.2021 [PERSON] позичив у [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 3800 доларів США, які [PERSON] зобов`язався повернути до 05.06.2021. 04.10.2024 [PERSON] звернувся на адресу [PERSON] з вимогою про повернення заборгованості за договором позики у сумі 3800 доларів США, яка була повернута Укрпоштою за закінченням терміну зберігання. Згідно з вимогами ст. ст.\~4,\~5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. В силу положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За вимогами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16 - Ц (провадження № 14 - 360цс19) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-Ц (провадження № 14 - 465цс18) вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Велика Палата Верховного Суду нагадує зміст частини другої статті 533 ЦК України, згідно з якою якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Формулюючи висновок щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України у спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду констатує, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Стягнення судом заборгованості у сумі, еквівалентній сумі у іноземній валюті за курсом Національного банку України на день виконання рішення, повною мірою відповідає приписам частини другої статті 533 ЦК України. На користь цього висновку свідчить і те, що Велика Палата Верховного Суду вже висновувала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які підлягають стягненню з боржника, вносить двозначність у розуміння суті обов`язку боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №761/12665/14). Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення. Відсутність у договорі посилання на валюту платежу не спростовує вимог публічного порядку про те, що на території України гривня є єдиним засобом платежу незалежно від валюти зобов`язання, що виникло між фізичними особами - резидентами. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Такого висновку в своїй постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 500/5194/16 дійшла Велика Палата Верховного Суду. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Виходячи зі встановлених обставин та наявних у справі доказів, суд вважає, що договір позики розписка від 05.06.2021 відповідача [PERSON] ,\~власноручно написана та підписана ним як борговий документ, що свідчить про існування між сторонами договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору і засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми, в той час як право вимоги за позивачем визнано рішенням суду як спадкоємця за законом. Наданий до суду позивачем [PERSON] оригінал вказаного боргового документа є належним та допустимим доказом факту отримання [PERSON] від [PERSON] , спадкоємцем якого за законом є [PERSON] , грошей у борг та волевиявлення позичальника у строк до 05.06.2021 повернути борг. Також позивачем доведено факт невиконання боржником даного боргового зобов`язання. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 16.01.2019 у цивільній справі № 373/2054/16-ц, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.». Таким чином, судом встановлено, що між [PERSON] , спадкоємцем та правонаступником якого є позивач [PERSON] ,\~та\~ [PERSON] укладено договір позики в простій письмовій формі. Відповідач на час розгляду справи свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, тому вимоги позивача про стягнення несплаченої суми боргу у розмірі 3800,00 доларів США є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає, що, виходячи з того, що станом на 16.01.2025 курс НБУ долару до гривні становить 42,2659 грн., розмір заборгованості відповідача становить 3800 доларів США, що станом на 16.01.2025 є еквівалентом 160610,42 грн., задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних за прострочення повернення грошових коштів за договором позики у розмірі 1132,78 грн. за період з 24.10.2024 по 17.01.2025 (з 24.10.2024 по 31.12.2024 (69 днів) сума 3% річних становить 908,37 грн. (160610,42 х 3х 69 / 366 / 100 = 908,37); з 01.01.2025 по 17.01.2025 (17 днів) сума 3 % річних становить 224, 41 грн. (160610,42 х 3 х 17 / 365 / 100 = 224, 41); всього 1132,78 грн. (908,37 + 224, 41 = 1132,78), а також задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі 4987,83 грн. (з 24.10.2024 по 31.10.2024 (днів: 8, облікова ставка НБУ x 1: 13), пеня складає 456.38 грн.; з 01.11.2024 по 12.12.2024 (днів: 42, облікова ставка НБУ x 1: 13), пеня складає 2395.99 грн.; з 13.12.2024 по 31.12.2024 (днів: 19, облікова ставка НБУ x 1: 13.5), пеня складає 1125.59 грн.; з 01.01.2025 по 17.01.2025 (днів: 17, облікова ставка НБУ x 1: 13.5), пеня складає 1009,87 грн., всього 4987,83 грн. (456,38+2395,99+1125,59+1009,87= 4987,83). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи представником позивача адвокатом Івановим О. А. заявлялась у позові вимога про відшкодування понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на правничу допомогу у сумі 12000,00 грн. Правничу допомогу позивачу [PERSON] здійснював адвокат Іванов О. А. на підставі договору про надання правової допомоги від 15.11.2024, додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 15.11.2024, а також ордеру АХ № 1044975 від 15.11.2024. На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу суду надано попередній розрахунок послуг з надання правничої допомоги від 15.11.2024, укладений між позивачем та адвокатам Івановим О. А., підписаний сторонами, у якому зафіксовано запланований перелік надання послуг з правової допомоги, а саме: надання усних консультацій 2 год., ознайомлення з документами, які мають відношення до справи 1 год., аналіз судової практики 2 год., розроблення правової позиції 2 год., складення позовної заяви 6 год., складення відповіді на відзив 4 год., участь у судових засіданнях, приблизна попередня кількість яких становитиме 3-4 судових засідання по 1 год. кожне) 3-4 год. (загальний час). Приблизна зайнятість адвоката у наданому Клієнтом дорученні про надання правничої допомоги становитиме 20-21 год., погодинна оплата гонорару встановлюється у сумі 1500 грн. за 1 годину роботи адвоката по виконанню доручення клієнта, сторони дійшли згоди про те, що гонорар адвоката буде мати фіксований розмір та становить 12000,00 грн. Крім того, суду надано акт виконаних робіт, з якого вбачається, що у зв`язку з розглядом справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики станом на 26.11.2024 адвокатом надані наступні послуги: надання усних консультацій 2 год., ознайомлення з документами, які мають відношення до справи 1 год., аналіз судової практики 2 год., розроблення правової позиції 2 год., складення позовної заяви 6 год., відпрацьований адвокатом час у наданому Клієнтом дорученні про надання правничої допомоги станове 13 год., погодинна оплата гонорару встановлюється у сумі 1500 грн. за 1 годину роботи адвоката по виконанню доручення клієнта, сторони дійшли згоди про те, що гонорар адвоката буде мати фіксований розмір та становить 12000,00 грн.; а також копії довідки про оплату правової допомоги та товарного чеку у розмірі 12000,00 грн. Суд наголошує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити\~з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04). У постанові Великої Палати у\~справі №\~910/12876/19 суд зауважив, що\~розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Процесуальним законодавством передбачено такі\~основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. В питанні критеріїв також слід навести висновки Великої Палати у\~справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що\~при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у\~справі № 905/1795/18\~та у\~справі № 922/2685/19, де визначено, що\~суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved