Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Моргун Дмитро Олександрович звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що в період з серпня по листопад 2023 року позивачем помилково було перераховано на банківський рахунок відповідача [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 130000,00 грн., без вказання призначення платежу, згідно наступних платіжних інструкцій: P24A1613843886D5889 від 25 серпня 2023 року у сумі 20 000,00 грн.; P24A1659666346D9633 від 06 вересня 2023 року у сумі 20 000,00 грн.; P24A1722651574D5867 від 20 вересня 2023 року у сумі 20 000,00 грн.; P24A1774582220D3922 від 03 жовтня 2023 року у сумі 20 000,00 грн.; P24A1818924877D9317 від 14 жовтня 2023 року у сумі 10 000,00 грн.; P24A1903155092D4511 від 03 листопада 2023 року у сумі 10 000,00 грн.; P24A1939055996D5449 від 12 листопада 2023 року у сумі 20 000,00 грн. Помилкові платежі були виявлені за результатом перегляду історії платежів банківської карти позивача. Позивачу відомо, що рахунок отримувача належить [PERSON] 05 березня 2024 року представником позивача, адвокатом Моргуном Д.М., була направлена адвокатська вимога №250 щодо повернення помилково перерахованих коштів. Однак, 13 травня 2024 року лист був повернутий через відсутність адресата за вказаною адресою. Отже, помилково надіслані кошти так і не були повернуті позивачу [PERSON] , що порушує права та законні інтереси позивача. Дане порушення прав позивача не усунуте позасудовим врегулюванням за зверненням в інтересах позивача, внаслідок чого виникла необхідність судового захисту такого порушеного права [PERSON] . Зазначають, що між [PERSON] та [PERSON] не було укладено жодних правочинів. Отже, [PERSON] зобов`язаний повернути безпідставно набуті грошові кошти. Враховуючи вище наведене, просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 130 000,00 грн. та сплачений судовий збір. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. 23 вересня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано з АТ "Універсал Банк" належним чином засвідчені документи, які підтверджують інформацію про банківський рахунок [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . 11 жовтня 2024 року АТ «Універсал Банк» надало до суду лист з якого вбачається, що не має можливості надати запитувану інформацію, у зв`язку з тим, що вказано не коректний номер банківської карти. 23 жовтня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано з "Універсал Банк" належним чином засвідчені документи, які підтверджують інформацію про банківські рахунки [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , а саме: [NUMBER] та [NUMBER] . 20 листопада 2024 року АТ «Універсал Банк» надало до суду довідку, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжні картки [NUMBER] та 4441111155057601. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, та зазначив, що у той період, коли були перераховано кошти, вони у позивача проводили ремонтні роботи в його квартирі. Є всі докази проведення ремонтних робіт, а саме фото- та відеофіксація, та кошториси, які вони обговорювали. Всі кошти були направлені за виконання ремонтно-будівельних робіт. В той час він являвся посередником між позивачем та [PERSON] . У нього є докази, що коли позивач перераховував йому кошти на рахунок, та після надходження коштів він відразу переховував дані кошти на рахунок [PERSON] . На підтвердження в нього є листування з позивачем у застосунку «Телеграм». Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] через банківську систему АТ КБ «Приватбанк» перерахував грошові кошти без призначення платежу відповідачу [PERSON] , що підтверджується наступними платіжними інструкціями: P24A1613843886D5889 від 25 серпня 2023 року у сумі 20 000,00 грн.; P24A1659666346D9633 від 06 вересня 2023 року у сумі 20 000,00 грн.; P24A1722651574D5867 від 20 вересня 2023 року у сумі 20 000,00 грн.; P24A1774582220D3922 від 03 жовтня 2023 року у сумі 20 000,00 грн.; P24A1818924877D9317 від 14 жовтня 2023 року у сумі 10 000,00 грн.; P24A1903155092D4511 від 03 листопада 2023 року у сумі 10 000,00 грн.; P24A1939055996D5449 від 12 листопада 2023 року у сумі 20 000,00 грн. (а.с.6-12). Згідно відповіді АТ "Універсал банк" №БТ/7052 від 11 листопада 2024 року, вбачається, що на ім`я відповідача [PERSON] було емітовано платіжні картки [NUMBER] та [NUMBER] . 12 березня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Моргун Д.О. за вих. №250 надіслав відповідачу [PERSON] адвокатську вимогу про повернення помилково перерахованих коштів у сумі 130000,00 грн. у повному обсязі на банківський рахунок [PERSON] (а.с.13-14). Вказана вимога відповідачем не була отримана, оскільки згідно довідки про причини повернення/досилання поштове відправлення повертається через «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.15) Таким чином, на день звернення позивача до суду грошові кошти повернуті не були. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. У справі № 489/2893/18 Верховний Суд зазначив, що кошти, які були перераховані позивачем на банківську картку, що належить відповідачу без зазначення призначення платежу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, без наявності правових підстав, а також про те, що перераховані кошти є безпідставно отриманими відповідачем. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно усталеної практики ЄСПЛ «майно» може бути або «існуючим майном», або активами, в тому числі за позовами, щодо яких заявник може стверджувати, що він або вона має принаймні, «законне очікування» отримання ефективного володіння майном (справа «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії» , справа «Копеський проти Словаччини» та інші). Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст.1213 ЦК України). Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Так, в судовому засіданні встановлено та ніким не заперечувалося, що банківська картка, на яку позивачем перераховано кошти належала відповідачу. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів про наявність будь-яких зобов`язань між сторонами. Крім того, відповідач в судовому засіданні повідомив, що він був посередником між позивачем та іншою особою, оскільки після надходження коштів, він відразу перераховував дані кошти на рахунок іншої особи, що також підтверджує відсутність зобов`язань між позивачем та відповідачем. Таким чином, в розумінні вищенаведених положень законодавства кошти набуті відповідачем, з яким позивач не пов`язаний договірними правовідносинами щодо такого майна, є безпідставно набутим майном. За вказаних обставин, оскільки відповідачем до цього часу не повернуті безпідставно отримані ним грошові кошти позивача, та не надано суду доказів перерахування йому цих коштів на відповідній правовій підставі, вимоги в силу ст.ст. 1212, 1213 ЦК України є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки за встановлених судом обставин порушуються права позивача, як власника грошових коштів, безпідставно набутих відповідачем. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене та на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 1300,00 грн.

Outcome: approved