Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

В провадженні судді перебуває справа за позовом Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, яка діє в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України, Криворізької міської ради до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину Позов обґрунтовано тим, що вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області. від 14 травня 2024 року у справі № 210/5899/23 визнано винним [PERSON] ,у скоєнні злочинів, передбаченихч.1 ст. 286-1 КК України, ч.1 ст.382 КК України та призначено йому покарання: - за ч.1 ст.286-1 КК України - у вигляді 1 року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; - за ч.1 ст.382 КК України - у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі; Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого та встановлено остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.62 КК України змінено призначене основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк,з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Даний вирок суду набрав законної сили 12.06.2024. Відповідно до\~обвинувального акта\~у кримінальному\~провадженніза 1 ст. 286-1 КК України, ч.1 ст.382 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2023 за № 12023041230001672, [PERSON] , [INFO] , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу у [INFO] , перебуваючи на посаді стрільця- помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони у військовому званні «солдат», 14 серпня 2023 року приблизно о 22 годині 25 хвилин, водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (концентрація алкоголю 4,13 %), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем «Chery Tigo2» реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , рухався в темний час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Хабаровська у Металургійному районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, в сторону вул. Володимира Бизова в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, де перед не нерегульованим перехрестям вищевказаних вулиць зупинився, по ходу його руху був встановлений дорожній знак 2.1 (дати дорогу) 11ДР України, ігноруючи який останній відновив свій рух та продовжив рухатись прямо. У вищевказаний час, тобто 14 серпня 2023 року приблизно о 22 годині 25 хвилини, попереду автомобіля «Chery Tigo2» реєстраційний номер [NUMBER] , по проїзній частині вул. Володимира Низова зі сторони вул. Свягогеоргіївська в напрямку проспекту Металургів, рухався технічно справний автомобіль «ВАЗ 21051» реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] . Надалі під час зближення, водій [PERSON] , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно - небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для руху іншим учасникам, маючи об`єктивну можливість зупинитись, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Надати дорогу« Правил дорожнього руху України, відновив свій рух, не надав перевагу в русі вищезазначеному автомобілю «ВАЗ 21051» реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався справа на ліво по ходу його руху, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною автомобіля «Chery Tigo2» реєстраційний номер [NUMBER] з лівою бічною частиною автомобіля «ВАЗ 21051» реєстраційний номер [NUMBER] , на смузі руху останнього, після чого автомобіль «Chery Tigo2» реєстраційний номер [NUMBER] продовжив свій рух та покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] , залишив місце вчинення правопорушення. Водій автомобіля «ВАЗ 21051» реєстраційний номер [NUMBER] ,- [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини: закритий перелом 3, 10, 11 ребер ліворуч та 3-7 ребер праворуч, забій лівої легені, травматичний гемоторакс зліва, закритий перелом с/3 лівої ключиці, синці по середньо-ключичній лінії ліворуч на рівні 5-7 ребер, по біля груднинній лінії ліворуч на рівні 2 ребра, в надлопаточній області ліворуч, по передньо-зовнішній поверхні верхньої та середньої третини лівого плеча, по передній поверхні лівого плечового суглоба. Згідно листа КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМРвід08.07.2024 № 71-К та доданої до нього довідки-розрахунків від 03.07.2024 №11, потерпілий [PERSON] , перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР та загальні витрати на його лікування склали 28 626,30гривень. За змістом довідки-розрахунку від 03.07.2024 №10 вартість одного ліжко-дня стаціонарного лікування потерпілого [PERSON] , у відділенні полі травми КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР за період з 14.08.2023 по 31.08.2023 (17 днів) складає 1\~683,90 гривень, з яких 1\~602,49 гривень сплачується за рахунок коштів державного бюджету, а 81,41 гривень за рахунок коштів місцевого бюджету, тому загальна сума коштів, затрачених на лікування потерпілого в цей період складає 28 626,30гривень (17 х 1 602,49+ 17 х 81,41 = 28 626,30). Отже, всього на лікування потерпілого [PERSON] ,витрачено закладом охорони здоров`я 28 626,30 гривень. Тому, позивач просить суд\~стягнути з [PERSON] на користь держави Україна витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] ,на загальну\~суму 28\~626,30гривень,\~з яких:\~ до\~Державного бюджету\~України в\~особі Національної\~служби здоров`я\~України в сумі 27 242,33 гривень; до місцевого\~бюджету Криворізької\~міської територіальної\~громадив особі\~Криворізької міської\~ради Дніпропетровської\~області в сумі 1\~383,97 гривень. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 14.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. Направлена ухвала суду від 14.10.2024 року та позовна заява з додатками повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на\~28.02.2025\~року відповідач правом на відзив не скористався. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку Судом встановлено, що Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області. від 14 травня 2024 року у справі № 210/5899/23 визнано винним [PERSON] ,у скоєнні злочинів, передбаченихч.1 ст. 286-1 КК України, ч.1 ст.382 КК України та призначено йому покарання: - за ч.1 ст.286-1 КК України - у вигляді 1 року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; - за ч.1 ст.382 КК України - у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі; Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого та встановлено остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.62 КК України змінено призначене основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк,з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Даний вирок суду набрав законної сили 12.06.2024 (а.с. 20-26). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 3 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1191 ЦК України держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Частиною 1 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року (далі Порядок) сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п.4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Пунктом 3.1 статуту КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР передбачено, що основною діяльністю підприємства є забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлених чинним законодавством (а.с. 67). Так, згідно довідки-калькуляції відшкодування витрат за рахунок коштів місцевого бюджету на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння\~КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР №11 від 03.07.2024 року, [PERSON] знаходився з 14.08.2023 року по 31.08.2023 року у відділенні політравми та сума затрачених коштів на лікування 28626,30 гривень (а.с. 57). Статтею 56 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Поряд з тим, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду України у справі № 912/2385/18, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні компетентний орган, який відсутній або всупереч вимогам закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема (але не виключно): повідомленням прокурора на адресу відповідного компетентного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від такого органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 зробила правовий висновок про те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (п. 37 Постанови). Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п. 38). Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу (п.40 Постанови). На виконання вказаних вимог прокурор звертався із запитами на адресу позивачів про те, чи вживаються уповноваженими органами заходи щодо відповідача шляхом подання позовної заяви про стягнення коштів. Згідно повідомлення Національної служби здоров`я у відповідь на запит прокурора щодо вжиття заходів претензійно-позовного характеру, направлених на стягнення з гр. [PERSON] витрат на лікування КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР потерпілого [PERSON] в НСЗУ відсутня інформація про відшкодування до Державного бюджету України, крім того НСЗУ не заперечую щодо звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінальних правопорушень (а.с.62-64). Згідно повідомлення Виконавчого комітету Криворізької міської ради у відповідь на лист №5-4-6214вих24 від 15.07.2024 року щодо надання інформації про вжиті (заплановані) заходи до стягнення з [PERSON] витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину повідомляють , що вбачають наявність підстав, передбачених процесуальним законодавством для звернення Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону до суду з відповідною позовною заявою (а.с 81-82). За таких обставин суд доходить до висновку, що прокурор звернувся до органу місцевого самоврядування Криворізької міської ради, НСЗУ та закладу охорони здоров`я, на що отримав відповіді про відсутність реагування на відшкодування шкоди та відсутність наміру подавати такий позов. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Незвернення позивача до суду свідчить про неналежний та неефективний спосіб захисту порушених інтересів держави уповноваженим органом та є правовою підставою для звернення прокуратури до суду з позовом. Таким чином, не пред`явлення позову про стягнення збитків, як ефективний спосіб захисту порушених прав, з приводу стягнення коштів, що свідчить про неналежне здійснення своїх повноважень протягом розумного строку, як про це зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18. Звернення Криворізької центральної окружної прокуратури до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання відшкодування витрат за лікування потерпілого від кримінального правопорушення, яке вчинив відповідач. Вказані обставини свідчать про порушення інтересів держави та наявність підстав для представництва вказаних інтересів органами прокуратури. Крім того, суд відмовляє в клопотанні\~керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону О. Маголи про залучення\~КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, оскільки, звертаючись до суду з позовом,\~керівником Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області самостійно визначено\~КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР третьою особою на стороні позивача, а отже вказана особа вже є стороною по справі. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved