Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадщину, що відкрилась після смерті його дружини [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , [INFO] . Після смерті дружини спадкоємцями за законом, являється він, їхні діти та онук (який був зареєстрований з померлою на момент смерті), які від прийняття спадщини відмовились. 30.09.2024 він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Максьом Г.І.. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на відсутність зареєстрованого права власності спадкодавця на житловий будинок. Отже, позивач зазначає, що він позбавлений можливості оформити свої спадкові права на спадщину в нотаріальному порядку, тому змушений звернутись до суду з цим позовом. 24 жовтня 2024 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. 21 січня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду справу по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву, відповідно до якої просять справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги визнав повністю не заперечував проти задоволення позову. Онук [PERSON] , доньки [PERSON] , [PERSON] та син [PERSON] направили на адресу суду заяви, відповідно до яких просять справу розглядати у їх відсутність, від прийняття спадщини після смерті мами та бабусі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , відмовляються на користь позивача [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. [INFO] в селищі Богородчани померла [PERSON] , [INFO] про що Богородчанським відділом ДРАЦС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області складено актовий запис про смерть №257 від 21.04.2023 року.(а.с.8). 26.04.2023 заведено спадкову справу №38/2023 відносно майна померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , після смерті якої спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , шляхом подання відповідної заяви. Інших заяв про прийняття спадщини не надходило. Діти та онук (який на час смерті спадкодавця був зареєстрований) померлої від прийняття спадщини відмовились. Згідно свідоцтва на право на спадщину за законом №НТК 506777 від 25.09.2024р. [PERSON] переоформив, після смерті [PERSON] , на своє ім`я земельну ділянку площею 0, 0791 га., кадастровий номер 2620455100:01:001:1572, для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . Разом з тим, 30 вересня 2024 року згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що на будинок [ADDRESS] відсутній правовстановлюючий документ. (а.с.4) 09 листопада 2002 року будинок [ADDRESS] , було введено в експлуатацію, що підтверджується відповідним актом про прийняття закінченого будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння за [ADDRESS] та згідно оціночного акту по домоволодінню вартість будинку склала 500 034 гривні (а.с.18-35). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на встановлені судом обставини, єдиним способом реалізації позивачами своїх спадкових прав після смерті спадкодавця є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, постановою по справі №523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 року Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Отже, право на спадщину спадкоємця, який не здійснив держреєстрацію права, входить до складу спадщини після його смерті. Таким чином, враховуючи те, що позивач, що прийняв спадщину, інші спадкоємці відмовляються від прийняття спадщини на користь позивача, тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право на спадкове майно за відсутності правовстановлюючих документів, оскільки нерухоме майно (житловий будинок) входить до складу спадщини після смерті спадкодавця. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину юридично, оскільки їхня воля, як спадкоємиць за законом, була виражена у подачі ними заяви про прийняття спадщини. Рішенням Богородчанської селищної ради № 291 від 08.10.2002 року затверджено акт державної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку і господарських будівель по [ADDRESS] побудованих [PERSON] та вирішено оформити право власності на житловий будинок. Таким чином, позивач [PERSON] правомірно, в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] , набув у власність житловий будинок [ADDRESS] та у зв`язку з відсутністю реєстрації правовстановлюючих документів на вищевказане майно, його право власності на зазначене домоволодіння слід визнати в судовому порядку. На підставі викладеного, ст. 328,392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved