Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому зазначає, що з 24 липня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від даного шлюбу у них є малолітня дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, шлюбні відносини фактично припинені з січня 2025 року, шлюб існує лише формально. Оскільки подальше сумісне проживання і збереження сім`ї стало неможливим, позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 27 січня 2025 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечувала та вказала, що згідна на розірвання шлюбу в зв`язку з тим, що сім`я розпалася та примирення сторін неможливе. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 24 липня 2003 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізяславського районного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 05 травня 2017 року. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, поваги та довіри. Подружні відносини позивач і відповідачка припинили. Сторони категорично заперечують можливість примирення і збереження сім`ї. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання сторін зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає. Відтак шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved