Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 25.11.2024 до Погребищенського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВ «Українські Фінансові Операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 16.08.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №5851288, відповідно до якого, [PERSON] наданий кредит у сумі 15 000,00 грн на строк 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , за сплатою відсотків 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. Згідно укладеного Договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 право вимоги за кредитним договором №5851288 від 16.08.2022 перейшло від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс». В подальшому, відповідно до умов укладеного Договору факторингу від 31.07.2024 № 31.07/24-Ф, право вимоги по кредитному договору №5851288 від 16.08.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відступлено з ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції». Відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 24\~223,24 грн. Враховуючи викладене, в зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, а саме: заборгованість за кредитом 15 000 грн, заборгованість за нарахованими процентами 13\~376,32 грн, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн; витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Аргументи учасників справи та позиція суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 26.02.2025 через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 125-126). Відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином в силу пункту 3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, де зазначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (а.с. 117-118, 123-124) в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не надіслав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П (а.с. 99). Ухвалою суду\~від 26.11.2024\~відкрито провадження\~у справі,\~призначено до\~судового розгляду\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін,витребувано з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] за період з 16.08.2022 по 25.08.2022 з відображенням часу зарахування коштів; про номер телефону на який надсилається інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною картою № [NUMBER] в період з 16.08.2022 по 25.08.2022 (а.с.121). 09.01.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. 14.01.2025 на адресу суду надійшла витребувана ухвалою суду інформація та виписка про рух коштів по рахунку [PERSON] за період з 16.08.2022 по 25.08.2022 (а.с. 113-115). 06.02.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. 26.02.2025 суд ухвалив проводити заочний розгляд за наявними матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Суд встановив, що 16.08.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №5851288, відповідно до якого, [PERSON] наданий кредит у сумі 15 000,00 грн на строк 360 днів, зі сплатою відсотків 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 договору (а.с. 79-85). Також [PERSON] електронним підписом (одноразовим ідентифікатором С661692) підписав паспорт споживчого кредиту (арк. с. 86-87). Відповідно до пункту 2.1. договору, кредит надається позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно із пунктом 4.4. 1) споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності та інші платежі передбачені договором). Згідно із пунктом 9.6. договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефонну повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленим Товариству повідомлення про приймання в повному обсязі умов цього Договору. Згідно із повідомленням №2651 від 02.10.2023, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомляє про успішність операцій згідно із договором з ТОВ «Авентус Україна», зокрема й щодо операції 16.08.2022 на суму 15 000,00 грн, номер транзакції - 160875814, номер картки № [NUMBER] (а.с. 56, 59, на звороті). Згідно із повідомленням № 81-15-9/346-БТ від 09.01.2025 Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» картку № [NUMBER] емітовано на ім`я [PERSON] (а.с. 113). З виписки про рух коштів по рахунку СКР № [NUMBER] (картк № [NUMBER] ), який належить [PERSON] слідує, що 16.08.2022 на рахунок зараховано 15000 грн (а.с. 114). З картки обліку договору (розрахунок заборгованості) №5851288 від 16.08.2022, вбачається, що відповідач після отримання кредитних коштів, кредит не погашав, а відтак належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість (арк. с. 88-98). Згідно із Договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 право вимоги за кредитним договором №5851288 від 16.08.2022 перейшло від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (арк. с. 31-35). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5851288 від 16.08.2022 в сумі 24\~223,24 грн.(арк. с. 74). В подальшому, відповідно до умов укладеного Договору факторингу від 31.07.2024 № 31.07/24-Ф, право вимоги по кредитному договору №5851288 від 16.08.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відступлено з ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» (арк. с. 25-28). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 31.07/24-Ф від 31.07.2024 ТОВ «ФК «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5851288 від 16.08.2022 в сумі 24\~223,24 грн (а.с. 74, на звороті). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частин першої, третьої статті 512 ЦК України, передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Матеріалами справи підтверджується, що16.08.2022 між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №5851288 в електронній формі, шляхом надсилання позикодавцем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки. Договір про надання кредиту є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості, відповідачем не спростовано. Відповідач був вільним в укладанні зазначеного договору та був обізнаний із умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши електронним підписом кредитні документи. Своїми діями [PERSON] погодився з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи та досліджених доказів, суд прийшов до висновку про задоволення позову ТОВ «Українські Фінансові Операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості в зв`язку з тим, що укладений між сторонами кредитний договір відповідає вимогам закону, зобов`язання по договору відповідачем у встановлений строк не виконані, сума заборгованості підтверджена документально і підлягає стягненню на користь позивача. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом ТОВ "Українські фінансові операції" сплачено 2422,40 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №315 від 25.10.2024. Приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, укладений між ТОВ "Українські Фінансові Операції" та адвокатом Дідух Є.О. (а.с. 21-22); акт приймання-передачі наданих послуг до договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року, підписаний сторонами 17.09.2024 (а.с. 75); детальний опис робіт (наданих послуг) №5851288 від 17.09.2024(а.с. 75, на звороті). На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Outcome: approved