Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») із вказаним позовом та просить суд визнати за ним право власності на транспортний засіб марки «Mazda 3» 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24 вересня 2021 року між ним, [PERSON] , та AT КБ «ПриватБанк» було укладено Договір фінансового лізингу №KZAAA!00000303. Відповідно до Додатку 1 до Договору фінансового лізингу №KZAAA!00000303 специфікації майна, відповідач передає позивачу у лізинг транспортний засіб марки «Mazda 3», 2016 року випуску, номер кузова - [NUMBER] . Відповідно до пункту 2.2. Договору лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплатити лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця з виконанням договору, на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору. 29 вересня 2024 року AT КБ «ПриватБанк» складено Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, який підписано позивачем та довіреною особою Банку. Даним актом підтверджено, що всі зобов`язання сторін за Договором фінансового лізингу №KZAAA!00000303 від 24 вересня 2021 року були виконані належним чином, претензії у сторін відсутні, лізингоодержувач повністю сплатив Лізингодавцю всі платежі за договором Лізингу, а предмет лізингу - автомобіль марки «Mazda 3», 2016 року випуску, номер кузова - [NUMBER] разом з відповідними документами передано у власність Лізингоодержувачу. 29 вересня 2024 року між АТ КБ «ПриватБанк» (продавцем) та [PERSON] (покупцем) укладено Договір купівлі-продажу предмету лізингу. Відповідно до пункту 1.1. цього Договору, у зв`язку з повним розрахунком між Покупцем та Продавцем за Предмет лізингу до дати укладання цього договору шляхом виплати Покупцем усієї вартості Предмету лізингу за Договором лізингу, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю Товар (автомобіль марки «Mazda 3», 2016 року випуску, номер кузова - [NUMBER] ), а Покупець зобов`язується прийняти Товар на умовах, визначених цим Договором. Згідно пункту 2.3 Договору купівлі-продажу предмету лізингу приймання-передача Товару здійснюється уповноваженими представниками сторін шляхом підписання Акту про перехід права власності на ТЗ, який підтверджує належні якість, комплектність та кількість Товару на момент його приймання-передачі. Покупець зобов`язаний у десятиденний строк з дня підписання цього Договору здійснити перереєстрацію Товару на своє ім`я. 22 вересня 2023 року складено акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу транспортного засобу марки «Mazda 3», 2016 року випуску, номер кузова - [NUMBER] . У жовтні 2024 року позивач звернувся із заявою до Головного сервісного центру МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВЄ у Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС) Територіальний Сервісний центр МВС №1243 (ТСЦ МВС №1243) з питання стосовно можливості перереєстрації транспортного засобу марки «Mazda 3», 2016 року випуску, номер кузова - [NUMBER] , на своє ім`я, проте отримав відмову з посиланням на те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника - AT КБ «ПриватБанк» (попереднього власника). У зв`язку з вищевикладеним він змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на транспортний засіб, оскільки інших способів захисту його прав, передбачених законом, ніж у судовому порядку, не існує. Ухвалою суду від 07.11.2024 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, однак, представником позивача Пелих Я.М. до суду через систему «Електронний суд» скеровано письмові пояснення на позовну заяву. Як вбачається з письмових пояснень, Банк не погоджується з позовними вимогами, які пред`явлені до нього, з огляду на наступне. По-перше, між Банком, як лізингодавцем, та Позивачем, як лізингоодержувачем, укладено договір фінансового лізингу. Відповідно до Договору фінансового лізингу, лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору. Предметом лізингу за Договором фінансового лізингу є автомобіль, АТ КБ «ПриватБанк» передав позивачу в платне володіння предмет лізингу - автомобіль Mazda 3» 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] . По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору. 29.09.2024 сторонами підписано, договір купівлі-продажу, акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності та Акт приймання-передачі транспортного засобу. Тобто, зі сторони Банку виконані всі істотні умови та вимоги договору. На момент передачі транспортного засобу не існувало жодних претензій до Банку. Позивач не заперечує, що підписав АКТ приймання-передачі авто. Банком не заперечується право власності Позивача на транспортний засіб, всі документи, які були необхідні для перереєстрації автомобілю з боку Банку було підписано і передано Позивачу. На момент передачі транспортного засобу не існувало жодних претензій до Банку. Відповідач вказує на те, що право власності на транспортний засіб виникає з моменту передачі майна від відчужувача до набувача, що в даній справі мало місце 29.09.2024 і не заперечується Сторонами у справі. По-друге, враховуючи той факт, що відповідно до закону Позивач вже є власником транспортного засобу, починаючи з 29.09.2024, звертають увагу суду, що такий спосіб захисту прав не є ефективним. При цьому під ефективним засобом необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Для цілей підтвердження права власності Позивача перед Регіональним сервісним центом МВС, рішення суду про визнання права власності поряд із Договором лізингу, купівлі-продажу та актом приймання передачі транспортного засобу є абсолютно рівноцінними документами, що посвідчують перехід права власності від Відповідача до Позивача. Судовим процесом фактично здійснюється спроба підтвердити факт переходу права власності на підставі договору фінансового лізингу. Варто закцентувати увагу на тому, що підстава для відмови, яка зазначена в листі Головним сервісним центром МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС) Територіальний Сервісний центр МВС №1243, навіть після винесення судом рішення не відпаде. Банк не припинить перебувати в реєстрі боржників за результатом розгляду цієї справи. Таким чином, обраний Позивачем спосіб захисту шляхом визнання права власності на спірне майно - є неефективним. По-третє, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, до особи, яка порушила це право, з метою його захисту. Як вбачається з позовної заяви, саме третьою особою відмовлено Позивачу у перереєстрації права власності на транспортний засіб. Таким чином, державний орган не визнав право власності Позивача на підставі поданих документів. У цей час, факт такої відмови жодним чином не спростовує чинність поданих документів та факт переходу права власності. Відповідно до Положення про територіальний сервісний центр МВС, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2016 за №156/28286, територіальний сервісний центр МВС (далі - ТСЦ МВС) є структурним підрозділом територіального органу МВС - регіонального сервісного центру МВС (далі - РСЦ МВС). У такому разі звертають увагу суду на помилковість визначення Позивачем належного відповідача, оскільки між цими сторонами відсутній предмет спору, Відповідач (Банк) прав Позивача не порушував, не оспорював, у реєстрації не відмовляв. Доказів порушених або невизнаних прав Позивача з боку АТ КБ «ПриватБанк» у матеріалах справи та у позовній заяві відсутні. Тому звертають увагу суду, що частинами 2, 6 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що «лізингоодержувач має право набути у власність об`єкт фінансового лізингу, за умови належного виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань, за договором фінансового лізингу. Об`єкт фінансового лізингу не може бути конфісковано, на нього не може бути накладено арешт третіми особами у зв`язку з будь-якими діями або бездіяльністю лізингоодержувача, крім випадків, встановлених законом». Пунктом 27 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 №1371) зазначено, що «після виконання договору фінансового лізингу транспортні засоби перереєстровуються за лізингоодержувачем на підставі зазначеного договору після повного розрахунку або зазначеного в договорі фінансового лізингу окремого договору купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу або іншого договору, визначеного договором фінансового лізингу» - інших обмежень чи умов у вказаному пункті на сьогодні не існує. Таким чином, перереєстрація права власності на користь лізингоодержувача не може бути обмежена жодною третьою особою, бо у вказаних правовідносинах основним є виконання умов договору фінансового лізингу та передання майна!!! Натомість, саме територіальний орган МВС відмовив Позивачу у здійсненні державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів через те, що встановлено наявність відомостей про особу продавця (лізингодавця)/АТ КБ «ПРИВАТБАНК», внесених до Єдиного реєстру боржників, посилаючись на положення п. 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 №1371). Проте, зазначена норма має свої виключення, зокрема, не може бути обмежено у перереєстрації права власності на транспортний засіб осіб: «... перереєстрація транспортного засобу не пов`язана з його відчуженням». У даному випадку, перереєстрація транспортного засобу мала відбутись на підставі Договору фінансового лізингу. Складові права власності, як право володіння і користування транспортним засобом з дня укладення договору знаходились в компетенції лізингоодержувача. І лише остання складова - правомочність щодо розпорядження майном перейшла в момент підписання акту приймання-передачі. На сьогодні, відсутні будь-які обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна стосовно транспортного засобу, який потрібно перереєструвати. Інформація надана Позивачем стосується лише перебування АТ КБ «ПриватБанк» в Єдиному державному реєстрі боржників. Великі підприємства, які ведуть активну господарську діяльність, такі як Банки, зазвичай є суб`єктами такого реєстру в силу того, що одне виконавче провадження закривається, інше відкривається, частина виконавчих проваджень є виконавчими провадженнями з немайновими вимогами, тощо. Ця обставина не повинна бути загальною перешкодою у здійсненні перереєстрації ВСІХ предметів лізингу по ВСІЙ Україні. Лізингоодержувач вже є власником транспортного засобу, і перереєстрація права власності на автомобіль не здійснюється Банком з метою уникнення відповідальності та невиконання будь-якого рішення суду. ЗВЕРТАЮТЬ УВАГУ СУДУ, ЩО БАНК НЕ ПОРУШУЄ ТА НЕ ОСПОРЮЄ ПРАВА ВЛАСНОСТІ ПОЗИВАЧА НА ПРЕДМЕТ ЛІЗИНГУ. По-четверте, як вбачається з змісту позовної заяви саме Головний сервісний центр МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС) Територіальний Сервісний центр МВС № 1243 відмовив Позивачу у перереєстрації автомобіля. Однак, Позивач не оскаржував дії Територіального Сервісного центру МВС № 1243. У такому разі звертають увагу суду на помилковість визначення Позивачем належного відповідача, оскільки між сторонами відсутній предмет спору, Відповідач (Банк) прав Позивача не порушував, не визнавав, не оспорював, докази порушених, або невизнаних прав Позивача з боку АТ КБ «ПриватБанк» у матеріалах справи та у позовній заяві відсутні. Натомість, саме Третя особа Сервісний центр МВС № 1243 відмовив Позивачу у здійсненні державної реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу через те, що встановлено наявність відомостей про особу продавця (лізингодавця)/АТ КБ «ПРИВАТБАНК», внесених до Єдиного реєстру боржників, посилаючись на положення п. 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 №1371). Проте, зазначена норма має свої виключення, зокрема, не може бути обмежено у перереєстрації права власності на транспортний засіб осіб: перереєстрація транспортного засобу не пов`язана з його відчуженням. У даному випадку, як неодноразово зазначалось вище перереєстрація транспортного засобу мала відбутись на підставі Договору фінансового лізингу. Більш того, станом на сьогодні, відсутні будь-які обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна стосовно транспортного засобу, який потрібно перереєструвати. Інформація надана Позивачем стосується лише перебування АТ КБ «ПриватБанк» в Єдиному державному реєстрі боржників. Внесена реєстрація в якості боржника/АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в Єдиному реєстрі боржників не має негативно впливати на здійснення перереєстрації транспортного засобу, який був спочатку придбаний Банком для клієнта/Позивача, а потім борг за договором фінансового лізингу був виплачений у повному обсязі лізингоодержувачем. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Також, просять суд врахувати, що захисту в судовому порядку підлягає саме порушене право. У даному позові відсутні позовні вимоги до АТ КБ «ПриватБанк», як порушника права власності. Третя особа Територіальний сервісний центр МВС №1243 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській та Запорізькій областях, в особі його начальника Степанова В.О., надала через електронну пошту письмові пояснення на позов. З письмових пояснень вбачається, що Порядок державної\~реєстрації (перереєстрації),\~зняття з\~обліку автомобілів,\~автобусів,\~а також\~самохідних машин,\~сконструйованих на\~шасі автомобілів,\~мотоциклів усіх\~типів,\~марок і\~моделей,\~причепів,\~напівпричепів,\~мотоколясок,\~інших прирівняних\~до них\~транспортних засобів\~та мопедів,\~затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998\~№1388 (далі Порядок №1388), є\~обов`язковим для\~всіх юридичних\~та фізичних\~осіб,\~які є\~власниками транспортних\~засобів,\~виробляють чи\~експлуатують їх.\~Представники власників\~транспортних засобів\~виконують обов`язки\~та реалізують\~права таких\~власників у\~межах наданих\~їм повноважень\~(пункт\~2\~цього Порядку). Отже, здійснення перереєстрації транспортного засобу на ім`я Позивача неможливе без додержання Порядку № 1388, Закону України «Про дорожній рух». Звертають увагу суду на ту обставину, що за результатами аналітичного пошуку спірного транспортного засобу по ЄДРТЗ встановлено, що означений транспортний засіб зареєстровано за АТ КБ «ПриватБанк» за договором купівлі-продажу (правочину, відмінному від права власності лізингових операцій). Відповідно до\~даних Єдиного\~державного реєстру\~транспортних засобів,\~спірний транспортний\~засіб зареєстровано\~за АТ\~КБ «ПриватБанк»,\~який згідно\~даних Єдиного\~реєстру боржників\~є боржником\~у понад\~280\~виконавчих провадженнях. Встановлена Порядком\~№1388\~заборона на\~здійснення перереєстрації\~та зняття\~з обліку\~транспортного засобу,\~зареєстрованого за\~особою,\~яка є\~боржником та\~перебуває в\~Єдиному реєстрі\~боржників,\~покликана убезпечити\~вибуття майна\~такої особи\~боржника. А відтак, відмова в здійсненні реєстраційних дій щодо спірного автомобіля є законною і обґрунтованою. Згідно зі ст.\~279\~ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Згідно із частиною 1 статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. 24 вересня 2021 року між [PERSON] та AT КБ «ПриватБанк» було укладено Договір фінансового лізингу №KZAAA!00000303 (а.с. 10-25). Відповідно до Додатку 1 до Договору фінансового лізингу №KZAAA!00000303 специфікації майна, відповідач передає позивачу у лізинг транспортний засіб марки «Mazda 3», 2016 року випуску, номер кузова - [NUMBER] (а.с. 26, 30). За положеннями пункту 2.2. Договору лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплатити лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця з виконанням договору, на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору. 29 вересня 2024 року AT КБ «ПриватБанк» складено Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, який підписано позивачем та довіреною особою Банку [PERSON] (а.с. 33). Даним актом підтверджено, що всі зобов`язання сторін за Договором фінансового лізингу №KZAAA!00000303 від 24 вересня 2021 року були виконані належним чином, претензії у сторін відсутні, лізингоодержувач повністю сплатив Лізингодавцю всі платежі за договором Лізингу, а предмет лізингу - автомобіль марки «Mazda 3», 2016 року випуску, номер кузова - [NUMBER] , разом з відповідними документами передано у власність Лізингоодержувачу. 29 вересня 2024 року між АТ КБ «ПриватБанк» (продавцем) та [PERSON] (покупцем) укладено Договір купівлі-продажу предмету лізингу (а.с. 28, 29). Відповідно до пункту 1.1. цього Договору, у зв`язку з повним розрахунком між Покупцем та Продавцем за Предмет лізингу до дати укладання цього договору шляхом виплати Покупцем усієї вартості Предмету лізингу за Договором лізингу, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю Товар (автомобіль марки «Mazda 3», 2016 року випуску, номер кузова - [NUMBER] ), а Покупець зобов`язується прийняти Товар на умовах, визначених цим Договором. Згідно із пунктом 2.3 Договору купівлі-продажу предмету лізингу приймання-передача Товару здійснюється уповноваженими представниками сторін шляхом підписання Акту про перехід права власності на ТЗ, який підтверджує належні якість, комплектність та кількість Товару на момент його приймання-передачі. Покупець зобов`язаний у десятиденний строк з дня підписання цього Договору здійснити перереєстрацію Товару на своє ім`я. 29 вересня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» видано наказ №KZAAA!00000303 «Про перереєстрацію транспортного засобу Mazda 3 VIN [NUMBER] з метою виконання проекту «Фінансовий лізинг», яким [PERSON] уповноважено здійснити перереєстрацію вказаного транспортного засобу, також на позивача відповідачем видана довіреність (а.с. 27, 31). Актом приймання-передачі транспортного засобу від 29 вересня 2024 року №KZAAA!00000303 підтверджується факт передачі АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] транспортного засобу Mazda 3 VIN [NUMBER] (а.с. 34). Відповідно до п. 6.2.20 Договору фінансового лізингу, після виконання зобов`язань по договору у повному обсязі лізингоодержувач у 3-місячний строк має перереєструвати предмет лізингу у сервісному центрі МВС на своє ім`я за власний рахунок. Після повного виконання умов договору фінансового лізингу та отримання пакету відповідних документів, позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС №1243 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській та Запорізькій областях для перереєстрації транспортного засобу. Проте, згідно відповіді Територіального сервісного центру МВС №1243 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській та Запорізькій областях за вих. №Б-3194-2024 від 16 жовтня 2024 року, позивачу було відмовлено в перереєстрації права власності на вказаний автомобіль, оскільки у відповідності до п. 15 «Порядку державної реєстрації та обліку транспортних засобів...», затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 зі змінами та доповненнями, у разі звернення до сервісного центру МВС щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не проводиться, крім випадків, не пов`язаних з його відчуженням, або в разі звернення для перереєстрації транспортного засобу, придбаного на електронних торгах або отриманого в рахунок погашення боргу в порядку, установленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 9). Правовідносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг», Законом України «Про захист прав споживачів». Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути й визнання права. Частиною першою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (не прямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Відповідно до ст. 807 ЦК України, предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавщо на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 21 цього Закону лізингоодержувач має право: вибрати об`єкт фінансового лізингу, що належить лізингодавцю на праві власності і набутий ним без попередньої домовленості з лізингоодержувачем, та/або встановити специфікацію об`єкта фінансового лізингу і доручити вибір такого об`єкта лізингодавцю; відмовитися від прийняття об`єкта фінансового лізингу, що не відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам, специфікаціям; вимагати розірвання договору фінансового лізингу або відмовитися від такого договору у випадках, передбачених договором фінансового лізингу та законодавством; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням договору фінансового лізингу лізингодавцем; оскаржити в суді одностороннє розірвання договору фінансового лізингу лізингодавцем та повернення об`єкта фінансового лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу і відшкодування збитків, завданих вилученням такого об`єкта. За положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. За змістом ст. 11 ЦК України підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Відповідно до ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом ст. 599 ЦК України припинення зобов`язання виконанням зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з вимогами ст. ст. 76, 78, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що сторонами виконано умови Договору фінансового лізингу, складено і підписано акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, укладено Договір купівлі-продажу предмету лізингу, оформлено акт прийому-передачі транспортного засобу, а відтак право власності на автомобіль марки «Mazda 3» 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] , мало перейти до позивача з 29 вересня 2024 року, проте перереєстрація вказаного автомобіля на ім`я [PERSON] неможлива через те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника АТ КБ «ПриватБанк» (попереднього власника). Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для захисту порушених прав позивача, шляхом визнання за ним права власності на автомобіль марки «Mazda 3» 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Варто зазначити, що визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на вказаний автомобіль, з метою захисту його прав як споживача. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що він не є належним відповідачем, оскільки не порушував прав позивача, з огляду на наступне. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III порядок державної реєстрації транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі Порядок №1388), встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, присвоєння буквено-цифрової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформлення і видачі реєстраційних документів та/або їх формування в електронній формі. Судом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що на момент виникнення спірних правовідносин АТ КБ «Приватбанк» внесено до Єдиного державного реєстру боржників. Водночас, згідно статті 34 Закону України «Про дорожній рух», у разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії, про що не пізніше наступного робочого дня повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про такий транспортний засіб. Пунктом 15 Порядку №1388 визначено, що у разі надходження до сервісного центру МВС звернення щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не здійснюється, крім випадків, коли: -перереєстрація транспортного засобу не пов`язана з його відчуженням; -транспортний засіб придбано на електронному аукціоні в порядку, установленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження»; -транспортний засіб отримано в рахунок погашення боргу в порядку, установленому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження»; -транспортний засіб придбано в порядку, установленому статтею 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; -транспортний засіб безоплатно отримано відповідно до пункту 14 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. №985. У свою чергу, перереєстрація транспортного засобу на підставі договору фінансового лізингу не підпадає під виключення, зазначені у пункті 15 Порядку №1388. Таким чином, оскарження відмови сервісного центру у реєстрації за позивачем права власності не буде ефективним засобом захисту прав останнього, як набувача майна. У даному випадку дії позивача щодо перереєстрації транспортного засобу спрямовані на завершення процедури відчуження майна від АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] за результатами виконання договору фінансового лізингу. Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved