Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначається, що за життя рідний брат позивача [PERSON] працював у сільському господарстві і отримав земельну частку (пай) та на його ім`я видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0317535 від 26.06.1997 року як члену колишнього КСП ім Шевченка с Харкове площею 5, 62 умовних кадастрових гектарів. Згідно додатку № 2 до рішення Харківської сільської ради від 20 липня 2001 року в списку громадян - власників сертифікатів бувшого КСП ім Шевченка наявне прізвище померлого. Земельна ділянка відноситься до земель, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] помер брат позивача [PERSON] . Мати - [PERSON] померла [INFO] . Після смерті рідного брата позивач [PERSON] здійснював догляд за житловим будинком та обробляв земельну ділянку померлого по [ADDRESS] , на момент смерті брата фактично проживав без реєстрації по [ADDRESS] . Тобто представник позивача вважає, що [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном до закінчення шестимісячного строку згідно ст 549 ЦК України шляхом догляду за житловим будинком та обробляв земельну ділянку померлого, але не оформив своїх спадкових прав. З метою оформлення спадкових прав позивач звернувся в нотаріальну контору для оформлення спадщини за законом після смерті рідного брата. Під час перевірки документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме - на земельну частку (пай), виявлено відсутність оригіналу сертифіката на земельну частку (пай), а тому нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті брата, оскільки батьки померли, дружини у брата та дітей за життя не було. Тому представник позивача просить суд встановити факт прийняття спадщини за законом позивачем [PERSON] після смерті його рідного брата - [PERSON] , який помер [INFO] ; та визнати за позивачем право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , що перебував у колективній власності КСП ім Шевченка згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0317535 від 26 червня 1997 року на ім`я [PERSON] , що розташована на території Харківського старостинського округу Талалаївської селищної ради під [NUMBER]. Ухвалою від 02 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадженя та призначено підготовче судове засідання на 30 січня 2025 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 30 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 03 березня 2025 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. Крім того, на підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з нотаріальної контори відомості про коло спадкоємців після смерті [PERSON] . В судове засідання по справі позивач та його представник не з`явились, в позовній заяві просили суд розглянути справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують і просять задовольнити. Представник відповідача - Талалаївської селищної ради - в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до висновку, що так як згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності і якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, то судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] у віці 44 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 19 Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 09.11.2021, до Державного реєстру внесено реєстраційний запис про народження [PERSON] , дата народження [INFO] , відомості про батька - [PERSON] , відомості про матір - [PERSON] (а.с.20-20 зв) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , в графі «Батько» зазначено [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.18) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років (а.с. 17) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 65 років (а.с.16) Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується довідкою Харківського старостинського округу Талалаївської селищної ради від 08.01.2021 року, згідно з якою померлий [PERSON] є власником сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER] площею 5, 62 га згідно додатку № 2 до рішення Харківської сільської ради від 20 липня 2001 року в списку громадян-власників земельних сертифікатів бувшого КСП ім Шевченка, яким передаються у власність земельні ділянки частки (пай) (а.с. 14) Рішенням 16 сесії 23 скликання Харківської сільської ради від 20 липня 2001 року затверджено проект організації території земельних часток (паїв) та передачу їх в при ватну власність громадянам для товарного сільськогосподарського виробництва, визначено передати у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки (паї) у фізичних гектарах громадянам згідно додатку № 2. У додатку на а.с. 8 зв знаходиться і прізвище [PERSON] (а.с.5-12) У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 04 липня 2024 року поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0317535, виданий 26.06.1997 року із земель колишнього КСП ім Шевченка на ім`я [PERSON] вважати недійсним (а.с. 24) Згідно довідки Харківського старостинського округу Талалаївської селищної ради № 250 від 10.12.2024 року померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] до дня смерті [INFO] , нам момент смерті з ним проживав без реєстрації його рідний брат [PERSON] (а.с.13) Повідомленням приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу від 09 грудня 2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ним не надано оригіналу сертифікату направо на земельну частку (пай) (а.с.25) Згідно довідки Харківського старостинського округу від 12.11.2024 [PERSON] після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , здійснював догляд за житловим будинком та обробляв земельну ділянку померлого по [ADDRESS] (а.с.15) Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 08.07.2024 позивач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] з 13.11.2001 (а.с. 23) Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. Спадкодавець [PERSON] помер у 2000 році, тобто під час дії положень ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2021 року в справі № 185/10173/16 (провадження № 61-6398св20) вбачається наступне. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Оскільки спадкодавець помер у 2000 році, спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями саме відкриття та прийняття спадщини після його смерті на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року і коло спадкоємців визначається за законом, чинним на момент відкриття спадщини, тож до спірних правовідносин застосовуються ЦК Української РСР щодо кола спадкоємців. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, який був чинний на момент смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Положення статей 529, 530 ЦК УРСР встановлювали дві черги спадкоємців за законом. Спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері - друга черга спадкоємців. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2022 у справі № 385/321/20 наголошувала на тому, що наступні зміни у законодавстві не впливають на коло спадкоємців, а тому враховуючи, що судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним братом спадкодавця, який не залишив заповіту, тому він являється спадкоємцем другої черги після смерті брата згідно положень ст 530 ЦК УРСР. Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини. Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР, чинного на момент відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі статтею 553 ЦК УРСР, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 560 ЦК УРСР, яка діяла на момент відкриття спадщини, є правом, а не обов`язком спадкоємця. Статтею 561 ЦК УРСР було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті свого рідного брата фактично вступив в управління спадковим майном тим, що доглядав за будинком та земельною ділянкою брата, що підтверджується наявними у справі доказами. Таким чином можна прийти до висновку, що факт прийняття позивачем спадщини після смерті рідного брата підтверджений належними та допустимими доказами, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Розглядаючи вимогу позивача про визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті брата, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Спадкодавець [PERSON] помер у 2000 році, під час дії ЦК УРСР, положення якого необхідно застосовувати до даних правовідносин. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки вона не змінене заповітом. Стаття 530 ЦК УРСР встановлює, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, успадковують в рівних частках, зокрема, брати і сестри по мерлого (друга черга). Згідно ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, при вирішенні позову судом застосовуються положення Цивільного Кодексу УРСР 1963 року. Системний аналіз положень Розділ VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529-535 ЦК УРСР. Згідно положень ЦК УРСР до складу спадщини померлого [PERSON] ввійшло і право на земельну частку (пай), яке він набув за життя, і яке в свою чергу увійшла до складу його спадщини, яку успадкував позивач [PERSON] як спадкоємець другої черги після смерті брата. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай), але це право на даний час залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом - позивачем [PERSON] , який займається її оформленням, що підтверджується відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, то до позивача, як спадкоємця за законом, переходить право на прийняття спадщини в повному об`ємі, зокрема і на земельну частку (пай). Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині в повному обсязі з врахуванням тієї обставини, що відповідачем позов визнається, визнання позову не суперечить закону, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті брата, тому суд приймає визнання відповідачем позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved