Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 28.01.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду в системі «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 20.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №119487862 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною кредитного договору, заявив про бажання отримати кошти та подав відповідну заявку. За результатами заповнення заявки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перевірило особисті дані відповідача та за номером платіжної картки ідентифікувало його. В свою чергу [PERSON] підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV744QG, який у подальшому вів у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 12100 грн строком на 126 днів на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,30 % в день (474,50 % річних), а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Свої зобов`язання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало, перерахувало на платіжну картку [PERSON] грошові кошти, а відповідач в\~свою чергу\~свої зобов`язання\~за договором\~належним чином\~не виконав,\~а саме\~не здійснював\~погашення заборгованості\~у встановленому\~порядку та\~строки,\~у зв`язку\~з чим\~утворилась заборгованість за кредитним договором №119487862 від 20.07.2021 року. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, а у подальшому 28.11.2019 року сторони уклали додаткову угоду №19, 31.12.2020 року додаткову угоду №26, 31.12.2021 року додаткову угоду №27, 31.12.2022 року додаткову угоду №31, 31.12.2023 року додаткову угоду №32, відповідно до умов яких до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №119487862 від 20.07.2021 року. 30.10.2023 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило вказане право вимоги для ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», уклавши з ним договір факторингу №30/1023-01. 17.04.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу №17/04/24, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення позивача, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», ні на рахунки попередніх кредиторів. А тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №119487862 від 20.07.2021 року в розмірі 24547, 47 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» Тараненко А.І. у судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] та його представник Соловйов Д.І. у судове засідання не з`явились, у поданому відзиві на позовну заяву адвокат Соловйов Д.І. просив справу розглянути у його та відповідача відсутність, відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.02.2025 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін о 09 год. 00 хв. 03.03.2025 року. \~ \~ \~ \~21.02.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Соловйова Д.І. на адресу суду в системі «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вважає позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів, починаючи ще з 28.11.2018 року, а сам кредитний договір № 119487862 був укладений 20.07.2021 року, тобто після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одне, оскільки права вимоги за договором факторингу є похідними від кредитного договору, а отже не можуть бути укладеними раніше кредитного договору за яким переходить право вимоги. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів та укладення кредитного договору. Надана електронна копія договору не містить вказівки, на який саме рахунок перераховані кошти кредитором та що він належить відповідачу. Також, не надано підтвердження направлення примірника договору, укладеного у вигляді електронного документа на адресу відповідача, як передбачено Законом України «Про електронну комерцію». Подана до суду в якості доказу копія договору не може вважатися належним доказом, оскільки не підтверджує факт підписання договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам спеціального Закону. Стороною позивача не надано суду заяву підписану відповідачем, з якої б вбачалось бажання відповідача отримати кредит та його розмір, також як і не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної карти, на яку мали бути зараховані кредитні кошти. \~ \~ \~ \~25.02.2025 року представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» Тараненком А.І. на адресу суду в системі «Електронний суд»\~подано відповідь\~на відзив,\~в якій\~просить позовні\~вимоги позивача\~задовольнити в\~повному обсязі.\~Зазначає,\~що заперечення\~представника відповідача\~є необґрунтованими,\~посилаючись на\~те,\~що електронний\~договір,\~укладений між ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та [PERSON] шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного в\~письмовій формі.\~Кожний примірник\~електронного документа\~з накладеним\~на нього\~підписом,\~визначеним статтею\~12\~цього Закону,\~є оригіналом\~такого документа.\~З урахуванням\~наведеного,\~кредитний договір\~укладено сторонами\~в електронному\~вигляді за\~допомогою одноразового\~паролю-ідентифікатора,\~що відповідає\~вимогам статті\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію».\~Відповідно до\~Алгоритму дій\~споживача в\~інформаційно-телекомунікаційній\~системі ТОВ\~«Манівео Швидка\~Фінансова Допомога»\~з метою\~акцепту оферти\~та укладення\~електронного договору\~ [PERSON] \~особисто обрав\~для себе\~суму кредиту,\~строк кредитування\~та мав\~змогу ознайомитися\~з умовами\~договору перед\~його підписанням.\~Тобто,\~на момент\~укладення договору\~у відповідача\~була можливість\~і відмовитись\~від укладення\~даного договору,\~але відповідач\~погодився з\~такими умовами,\~отримав грошові\~кошти та\~користувався ними.\~Відповідачем не\~надано доказів,\~які б\~свідчили про\~невідповідність умов\~кредитного договору\~№ 119487862\~від 20.07.2021\~року вимогам\~законодавства та\~про несправедливість\~його умов. Відповідачем не\~надано суду\~відомостей на\~підтвердження факту\~не заповнення\~заявки на\~отримання грошових\~коштів в\~кредит,\~не підписання\~відповідачем договору,\~на надання\~чи заволодіння\~його персональними\~даними іншими\~особами (звернення\~до правоохоронних\~органів тощо),\~тобто доказів\~вчинення шахрайських\~дій відносно\~персональних даних\~відповідача матеріали\~справи не\~містять.\~Жодного юридичного\~факту щодо\~помилкового або\~неналежного переказу\~на рахунок\~відповідача коштів\~за кожною\~із транзакцій,\~ініційованими ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»,\~не встановлено,\~таким чином\~позивач документально\~підтвердив виконання\~перерахування коштів\~відповідачеві.\~Отже,\~позивачем доведено\~факт виконання\~зобов`язання первинного\~кредитора ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та перерахування\~на рахунок\~відповідача суми\~в розмірі\~12100\~грн.\~В свою\~чергу,\~відповідачем жодних\~доказів,\~що спростовують\~вимоги позивача\~не надано.\~Зазначає,\~що позивачем\~належним чином\~доведено факт\~відступлення прав\~вимоги до\~відповідача [PERSON] \~за кредитним\~договором №\~119487862\~від 20.07.2021\~року відповідно\~до укладених\~договорів факторингу\~та додаткових\~угод.\~ В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20.07.2021 року [PERSON] на підставі заявки на отримання грошових коштів в кредит від 20.07.2021 року уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір №119487862, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 12100 грн на умовах строковості, зворотності, платності строком на 126 днів та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» (474,50% річних, що становлять 1,30% процентів від суми кредиту за кожний день користування ним) (далі Договір). Відповідно до п. 1.6 Договору, умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою (251,85 % річних, що становить 0,69 % в день від суми кредиту) застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня що слідує за датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Пунктом 1.6.1. Договору передбачено, що за умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за базовою процентною ставкою: загальні витрати за кредитом складають - 12343 грн 38 коп, - орієнтовна загальна вартість кредиту складає - 24443 грн 38 коп. Згідно п 1.9. договору, проценти за користування кредитом, в розмірі передбаченому договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами, починаючи з першого дня користування кредитом, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у позичальника. Відповідно до п. 1.10. Договору, у випадку не повернення будь-якого з платежів, у строки передбачені Графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець, за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає позичальнику оновлений Графік платежів, шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті позичальника. Згідно п.п. 3.1., 3.2 Договору, сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України. Порушення умов цього договору вважається його невиконання або неналежне виконання або отримання кредиту позичальником при використанні недостовірної, неповної або помилкової інформації. Пунктом 3.7. Договору передбачено, що закінчення строку надання кредиту не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов Договору. Згідно п.\~4.1\~Договору,\~невід`ємною частиною\~цього договору\~є Правила\~та Паспорт\~споживчого кредиту,\~що надано\~позичальнику до\~укладення договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. Відповідно до п. 4.4. Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. У підписаному додатку №1 до Договору №119487862 від 20.07.2021 року, який є невід`ємною частиною цього договору, сторони погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту. \~ \~ \~ \~Договір №119487862 від 20.07.2021 року та додаток №1 до Договору\~№119487862\~від 20.07.2021\~року підписані позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV744QG. Укладення договору також підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з якої вбачається, що 20.07.2021 року о 12:26:14 одноразовий ідентифікатор MNV744QG відправлений позичальнику [PERSON] на мобільний телефон [NUMBER] , який зазначений ним в заявці на отримання грошовим коштів в кредит від 20.07.2021 року, 20.07.2021 року о 12:26:51 ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле ІТС, 20.07.2021 року о 12:26:57 грошові кошти перераховані позичальнику [PERSON] . У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 20.07.2021 року зазначено персональні дані позичальника [PERSON] та загальну інформацію про номер договору, дату укладення договору, суму кредиту, строк кредитування та номер карти, на яку має бути перерахована сума кредиту: 4149-49ХХ-ХХХХ-5307. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 12100 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №b6ad78cc-1758-4607-b760-11cb048be57c від 20.07.2021 року, де призначення платежу зазначено «переказ коштів згідно договору №119487862 від 20.07.2021 року, [PERSON] , код 3698705295, для зарахування на платіжну карту № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer». Згідно електронного повідомлення №3980/47.1.-БТ від 08.08.2024 року АТ «Таскомбанк» надає підтвердження, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №48 від 18.07.2019 року Банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби по операціях, що вказані в додатку, в тому числі 20.07.2021 року о 12 год 26 хв була перерахована сума коштів в розмірі 12100 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Відповідач же [PERSON] в порушення умов кредитного договору належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, а саме не вносив платежі на погашення кредиту, не сплачував нараховані проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 26.10.2021 року становила 22946,42 грн та складалася із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11196,12 грн та по процентам в розмірі 11750,30 грн. 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги (п. 4.1). 28.11.2019 року до вказаного договору факторингу було внесено зміни додатковою угодою № 19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року укладено додаткову угоду №26 до договору Факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року. 31.12.2021 року сторони договору уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2022 року сторони договору уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2023 року сторони договору уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є, в тому числі, вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу встановлено, що Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №157 від 26.10.2021 року до договору Факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №119487862 від 20.07.2021 року в сумі 22946,42 грн. Згідно довідки №119487862/ФК/ від 20.08.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтвердило, що 26.10.2021 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором №119487862 від 20.07.2021 року, укладеного з [PERSON] , ТОВ «Таліон Плюс» згідно укладного договору Факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. 30.10.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу №30/1023-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. В реєстрі прав вимоги № 1 від 30.10.2023 року, підписаного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», вказано, що до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним\~договором №119487862\~від 20.07.2021\~року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) становить 11196,12 грн, заборгованість по процентам 13351,35 грн, загальна заборгованість 24547,47грн. Вказане також підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», згідно якої заборгованості [PERSON] за кредитним договором №119487862\~від 20.07.2021\~року станом на 30.10.2023 року становить 24547,47 грн. 17.04.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу № 17/04/24, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору). В додатку № 1 до вказаного договору факторингу «Реєстр боржників» від 17.04.2024 року зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступила ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» право вимоги, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором «№119487862 від 20.07.2021 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) становить 11196,12 грн, заборгованість по процентам 13351,35 грн, загальна заборгованість 24547,47грн З виписки з особового рахунку за кредитним договором №119487862\~від 20.07.2021\~року слідує, що 20.07.2021 року боржнику, яким є [PERSON] надано кредит згідно кредитного договору №119487862\~від 20.07.2021\~року року. Заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» за кредитним договором від 20.072021 року станом на 31.12.2024 року становить 24547,47 грн та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 11196,12 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 13351,35 грн. Застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1\~статті 205 ЦК України). Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). \~ \~ \~ \~В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. \~ \~ \~ \~Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). \~ \~ \~ \~Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу\~статті 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629\~ЦК\~України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 611\~ЦК\~України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. З наданих\~та досліджених\~судом доказів\~вбачається,\~що відповідач\~ [PERSON] \~20.07.2021\~року уклав\~з ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~договір №119487862,\~який укладено\~в електронній\~формі з\~використанням інформаційно-телекомунікаційних\~систем та\~підписаний накладенням\~електронного підпису,\~відтвореним шляхом\~використання позичальником\~одноразового ідентифікатора. Отже, кредитний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень\~Закону України «Про електронну комерцію»\~у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір укладено згідно з ч. 2.\~ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію». Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Частиною 6 статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» визначено, що кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис з одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відтак, укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідача [PERSON] , оскільки саме він зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заповнив заявку, встановленої форми на сайті на отримання кредиту, повідомивши інформацію про власні прізвище ім`я та по батькові, дату народження, паспортні дані, податковий номер, контактні дані: адресу реєстрації та місця проживання, контактний номер мобільного телефону, номер банківської карти, обрав суму кредиту, проценти за користування кредитом, суму для виплати та строк виплати, підтвердивши, що вказав повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] не був би укладений. Будь-яких відомостей про протиправне використання особистих даних відповідача сторонніми особами, в тому числі номером мобільного телефону, на який ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був надісланий одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, та банківського рахунку, в матеріалах справах немає. Враховуючи вищенаведене, твердження позивача про те, що він не укладав відповідного кредитного договору з товариством в електронній формі, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачем доказів визнання його недійсним суду не надано. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Окрім цього, відповідач був вільним у виборі фінансової установи для отримання кредиту, а факт отримання коштів підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочину. Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується наданим платіжним дорученням №b6ad78cc-1758-4607-b760-11cb048be57c від 20.07.2021 року, де отримувачем коштів є [PERSON] , код [NUMBER] , сума 12100 грн, кредитний рахунок № 4149-49ХХ-ХХХХ-5307,\~а призначення платежу зазначено «переказ коштів згідно договору №119487862 від 20.07.2021 року, [PERSON] , код 3698705295, для зарахування на платіжну карту № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer». Окрім цього, АТ «Таскомбанк» надало підтвердження, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №48 від 18.07.2019 року Банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби по операціях, що вказані в додатку, в тому числі 20.07.2021 року о 12 год 26 хв була перерахована сума коштів в розмірі 12100 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Саме цей номер банківської картки був вказаний відповідачем для перерахування коштів за кредитним договором, що підтверджується заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 20.07.2021 року. Доводи представника відповідача [PERSON] адвоката Соловйова Д.І. щодо того, що позивачем не доведено отримання відповідачем суми коштів за укладеним кредитним договором судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються належними та допустими доказами, наданими позивачем. Більше того, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не лише отримав кредитні кошти, але й їх частково повернув на виконання умов укладеного договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Згідно\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13,\~81\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Ні відповідачем, ні його представником доказів на підтвердження виконання умов договору та повернення заборгованості в повному обсязі суду надано не було. З матеріалів справи також слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування, графік платежів за кредитним договором, а тому вимога ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем та дослідженими судом. Щодо доводів представника відповідача Соловйова Д.І. щодо недоведеності позивачем факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а у подальшому відповідно від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» суд зазначає наступне. 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01. 28.11.2019 року до вказаного договору факторингу було внесено зміни додатковою угодою № 19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. 31.12.2020 року укладено додаткову угоду №26 до договору Факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року. 31.12.2021 року сторони договору уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. 31.12.2022 року сторони договору уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. 31.12.2023 року сторони договору уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому. З наданих договору факторингу та додаткових угод до нього вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. В свою чергу, 30.10.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №30/1023-01, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним\~договором №119487862\~від 20.07.2021\~року. А 17.04.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 17/04/24, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. \~ \~ \~ \~Згідно з пунктом 1 частиною першою\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~ \~ \~ \~До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. \~ \~ \~ \~Частиною другою\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. \~ \~ \~ \~Правовідносини з приводу відступлення права вимоги регулюються главою 73 «Факторинг»\~ЦК України. Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина перша статті 1078 ЦК України передбачає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За статтею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 2 статті 1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому доказів того, що передання права грошової вимоги мало місце, тобто надати копію договору факторингу. Якщо фактор не виконає цієї вимоги, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним за основним договором. З матеріалів\~справи слідує, що відповідач [PERSON] отримані в кредит кошти не повернув ні позивачу, ні первісним кредиторам. З наданих позивачем розрахунків заборгованості та виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором №119487862 від 20.07.2021 року слідує, що станом на 31.12.2024 року заборгованість [PERSON] становить 24547,47 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11196,12 грн, заборгованості за процентами в розмірі 13351,35 грн, яка відповідачем не оспорювалась. Враховуючи вищевикладене та те, що позичальником кошти в повному обсязі в добровільному порядку ТОВ «Фінансова\~компанія «ЕЙС» не повернуті, суд дійшов висновку позов задовольнити та з відповідача на користь позивача стягнути заборгованість за кредитним договором №119487862 від 20.07.2021 року в розмірі 24547,47 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до\~положень ч.\~1,\~п.п.\~1,\~2\~ч.\~3\~ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на його користь. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджується: копією договору надання правничої допомоги №03/04-24 від 03.04.2024 року, додаткової угоди №5 до договору надання правничої допомоги №03/04/24 від 03.04.2024 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 03.04.2024 року, суд виходить з того, що затрати часу на підготовку та подання даної позовної заяви про стягнення заборгованості в розмірі 6000 гривень є завищеними, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн

Outcome: approved