Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що у сторін відсутні взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, а подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2024 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. 02 грудня 2024 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 16 грудня 2024 року представник позивача подав докази сплати судового збору на виконання ухвали суду від 11 грудня 2024 року. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи призначено на 10 січня 2025 року. 10 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 29 січня 2025 року. 29 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 21 лютого 2025 року. Сторони в судове засідання не прибули, позивач у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі в якій не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02 вересня 2006 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1339, на підтвердження чого позивачем надано копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02 вересня 2006 року. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені і на цей час шлюб існує лише формально. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною четвертою цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу і судом не встановлено, що таке визнання суперечить закону і порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Як визначено частиною першою статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 605,60 грн.

Outcome: approved