Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи позовні вимоги наступним. Вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 01 червня 2010 року по 18 липня 2022 року. В період шлюбу сторонами був придбаний житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка, кадастровий номер 5310900000:50:055:0411, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за вказаною адресою. Позивач просив визнати спільною сумісною власністю подружжя зазначений вище житловий будинок з надвірними побудовами та земельну ділянку; в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та на 1/2 частину земельної ділянки; залишити за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та на 1/2 частину земельної ділянки. Позивач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розжгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові. Відповідачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 червня 2022 року по справі № 541/703/22, яке набрало законної сили 18 липня 2022 року, шлюб, укладений 01 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), зареєстрований в Біликівській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 01, розірвано (а.с. 9). Відповідно до договору купівлі-продажу від 13 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1445, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання придбала житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] , та в цілому складається з: житлового будинку А-1 житловою площею 32,1 кв. м, загальною площею 53,0 кв. м, убиральні Г, споруд 1-4. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці Миргородської міської ради Полтавської області площею 797 кв.м, кадастровий номер 5310900000:50:055:0411 (а.с. 10). У відповідності з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 95434649 від 23 серпня 2017 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0797 га, кадастровий номер 5310900000:50:055:0411, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 Сімейного кодексу України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу), якщо інше не встановлено законом або договором. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно із ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Вирішуючи по суті спірні правовідносини між сторонами, суд враховує, що спірне будинковолодіння та земельна ділянка були придбані сторонами під час шлюбу та зареєстровані за відповідачкою, що не заперечується сторонами, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і частка кожного з подружжя становить 1/2. Враховуючи наведене, за позивачем в порядку поділу майна подружжя необхідно визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 5310900000:50:055:0411, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В частині позовних вимог щодо залишення за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та земельної ділянки необхідно відмовити, оскільки учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а остання не зверталася до суду із такими вимогами. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. [PERSON] звільнений від сплати судового збору, отже судовий збір на користь держави в розмірі 2 422 грн 40 коп. підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: partial