Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

20.06.2024 року представник позивача адвокат Карлаш І.А. за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначено, що сторони з 30.09.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2024 року у справі № 202/4384/24. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони придбали легковий автомобіль RAVON R2, 2017 року випуску. Враховуючи викладене, позивач просив: визнати автомобіль RAVON R2, 2017 року випуску спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Поділити спільне майно подружжя, виділивши відповідачу у особисту власність автомобіль RAVON R2, 2017 року випуску. Стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля RAVON R2, 2017 року випуску у сумі 120\~000 грн.. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 08.07.2024 р. Відповідач [PERSON] подав до суду Відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що дійсно під час шлюбу було придбано авто RAVON R2, 2017 року випуску, яким він користується. На теперішній час він не заперечує проти поділу авто, шляхом виплати позивачу компенсації. Разом з тим, вважає, суму вартості авто завищеною, а крім того, з урахуванням того факт, що з ним мешкає спільна дитина, просив знизити частку компенсації з на 1/3 вартості автомобіля. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2024 року по справі призначено авто товарознавчу експертизу. 06.12.2024 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість виконання експертизи у зв`язку з ненаданням експерту об`єкта дослідження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2024 року закрито підготовче провадження по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що вартість частки авто у сумі 120\~000 грн. визначено приблизно, а дійсну вартість вважає вищою. Просила задовольнити позовні вимоги та стягнути суму компенсації у 120\~000 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він визнає позовні вимоги та не заперечує щодо залишення авто у його власності та виплати суми вартості частини авто позивачу у розмірі 120\~000 грн.. Однак, зазначає, що витрати на експертизу, яку не проведено, не підлягають стягненню з нього. Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони одружені з 30.09.2006 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 889, зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2024 року у справі № 202/4384/24 шлюб було розірвано. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів зазначено, що на ім`я [PERSON] , [INFO] . 17.12.2019 був зареєстрований автомобіль RAVON R2, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1249 см. куб.. Відповідно до Полісу ОСЦПВ № 216593357 державний номер автомобіля RAVON R2, 2017 року випуску - [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] . Сторони вказані факти не заперечували. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Таким чином, вищезазначене рухоме майно, у відповідності до чинного законодавства, набуває статусу спільної сумісної власності подружжя сторін, про поділ якого сторонами не досягнуто згоди. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, судом враховуються встановлені в ході судового розгляду обставин, інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, вартість майна, те, що спірний транспортний засіб перебуває виключно у користуванні відповідача, наявність згоди позивача на залишення даного майна у власності відповідача та компенсації їй частки його вартості. Вирішуючи питання поділу спільного майна подружжя, судом не встановлено обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про необхідність поділу спільної сумісної власності подружжя між сторонами, шляхом залишення у власності відповідача транспортного засобу RAVON R2, 2017 року випуску та стягнення з останнього на користь позивача грошової компенсації у розмірі вартості даного автомобіля. Здійснення поділу майна подружжя у таких спосіб, відповідатиме принципам розумності, справедливості й забезпечить баланс інтересів прав колишнього подружжя. При визначенні вартості спільного майна та відповідно при вирахуванні частки, яка підлягає сплаті позивачу, суд виходить з наступного. Згідно Висновку експертного дослідження від 31.01.2025 р. № 04/1249/6А середньо-ринкова вартість автомобіля RAVON R2, 2017 року випуску, станом на 31.01.2025 р. складає 235974,74 грн.. Відповідно до усталеної практики Верховного суду (Постанова ОП КЦС у справі 127/7029/15-ц) поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Отже, вартість майна, що підлягає поділу, потрібно визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. На час розгляду справи станом на 31.01.2025 року вартість автомобіля, згідно звіту експерта, складала 235974,74 грн.. Іншої оцінки майна станом на час прийняття рішення по справі, сторонами до суду не надано, отже від 235974,74 грн. складає 117\~987,37 грн. Разом з тим, позивачем у позовній заяві зазначена вартість частки як 120\~000 грн. та вказана оцінка визнана відповідачем. З огляду на вказане, та те, що така оцінка співпадає в цілому з висновком експерта, саме з цієї вартості суд виходить при вирахуванні вартості компенсації за частку в спільному майні подружжя. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, з метою захисту цивільних прав та інтересів одного із подружжя - позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до платіжних квитанцій № 3385-2679-1531-2992 та №9142-6690-4834-5889 від 20.06.2024 р. за звернення до суду із даною позовною заявою та заявою про забезпечення позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1\~816,80 гривень. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 1816,80 гривень. Крім того, позивачем за проведення судової експертизи сплачено 9087,36 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з ч. 6 ст. 139 ЦПК України \~розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до Акту № 2257-24 здачі-приймання повідомлення про неможливість надання висновку експерта, загальна вартість робіт експерта складає 3029,12 грн. З урахуванням того, що причиною неможливості проведення експертизи було ненадання об`єкту огляду, який знаходився у Відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з останнього витрати на залучення експерта у розмірі 3029,12 грн.. Інша частина, сплачена Позивачем підлягає поверненню експертною установою відповідно до Акту № 2257-24.

Outcome: approved