Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання договору поруки недійсним посилаючись на те, що у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва знаходилася справа № 752/10491/24 за позовом [PERSON] до ПрАТ «Київський маргариновий завод» про стягнення 10 000 000,00 доларів США. В додатках до позовної заяви [PERSON] містився договір поруки від 01.04.2021, який був укладений в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 01.04.2021. Позивачу стало відомо про зазначений договір поруки тільки після ознайомлення 05.06.2024 з позовною заявою та додатками до неї. 01.04.2021 між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір Позики, за умовами якого: «Позикодавець передає у власність Позичальника, а Позичальник приймає у власність у Позикодавця грошові кошти у сумі 10 000 000,00 доларів США 00 центів, надалі за текстом «Сума позики» та зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у визначений цим Договором строк». 01.04.2021 між [PERSON] (Позикодавець), [PERSON] (Позичальник) та ПрАТ «Київський маргариновий завод» (Поручитель) укладено договір Поруки. Відповідно до умов якого ПрАТ «Київський маргариновий завод» поручається перед кредитором ( [PERSON] ) за зобов`язаннями боржника ( [PERSON] ) в розмірі суми позики, а саме: 10 000 000,00 доларів США 00 центів. ПрАТ «Київський маргариновий завод» повідомляє суд, що про зазначений вище договір Поруки від 01.04.2021 року, Товариству стало відомо тільки 05.06.2024 під час ознайомлення з позовною заявою та додатками до неї. З матеріалів справи № 752/10491/24 стало відомо, що Відповідачем було направлено на адресу Позивача 03.04.2024, за допомогою сервісу «Mercury», вимогу про сплату боргу, яку начебто отримано працівником Позивача 04.04.2024 року, а саме в накладній зазначено прізвище [PERSON] . Повідомляємо суд, що у ПрАТ «Київський маргариновий завод» дійсно працює [PERSON] на посаді бухгалтера відділу бухгалтерії. Проте, [PERSON] не отримувала зазначену вимогу, а підпис в накладні біля прізвища отримувача не відповідає дійсності (є фіктивним), як доказ, для порівняння підписів, додаємо до матеріалів справи копію паспорта [PERSON] та зразки підпису [PERSON] . Окрім того, варто також зауважити, що у бухгалтера ( [PERSON] ) відсутні повноваження отримувати вхідну кореспонденцію, дані обов`язки покладені на секретаря ПрАТ «Київський маргариновий завод». Повідомляємо суд, що великий сумнів становить сама передача коштів. Відповідно до акту приймання-передачі коштів від 01.04.2021 [PERSON] передав кошти в сумі 10 000 000,00 доларів США 00 центів, а [PERSON] отримав вказані кошти, проте при передачі коштів відсутні будь-які свідки. Тому, зазначений акт не може бути доказом передачі коштів, оскільки, достеменно невідомо чи дійсно кошти передавалися. Варто звернути увагу суду, на пп. 2.1.1. п. 2.1. Договору Поруки від 01.04.2021 «Зміст забезпеченого порукою зобов`язання: сплата грошових коштів в сумі 10 000 000,00 доларів США в строк до 31.03.2024 (включно), або в інший термін, в т.ч. дострокового погашення у випадках, передбачених договором Позики». Тобто, умовами договору Поруки передбачено, що ПрАТ «Київський маргариновий завод» поручається перед кредитором ( [PERSON] ) за зобов`язаннями боржника ( [PERSON] ) в розмірі суми позики, а саме: 10 000 000,00 доларів США 00 центів. Зазначена сума позики в розмірі 10 000 000,00 доларів США 00 центів в розумінні законодавства України та установчих документів ПрАТ «Київський маргариновий завод»» є значним правочином для Товариства. Разом з тим, у договорі Поруки від 01.04.2021 зазначено, що Голова правління діє на підставі Статуту. Статутом Товариства обмежено повноваження Голови правління щодо вчинення значних правочинів, а саме: пп. 18 п. 92.6 Статуту (чинного станом на 01.04.2021) визначено наступне «До виключної компетенції Наглядової ради належить: прийняття рішення про надання згоди на вчинення значних правочинів у випадках, передбачених статутом та законодавством України, та про надання згоди на вчинення правочинів з заінтересованістю у випадках передбачених Статутом та законодавством України». Відповідно до ч. 1, ст. 106 Закону України «Про акціонерні товариства»: «Правочин, вчинений акціонерним товариством, є значним, якщо ринкова вартість предмета такого правочину становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності». Станом на 01.04.2021 розмір останньої річної фінансової звітності (за 2020 рік) ПрАТ «Київський маргариновий завод» становив 337 752 000,00 грн. (10% = 33 775 200,00 грн.), а 10 000 000,00 доларів США 00 центів (курс НБУ станом на 01.04.2021 = 27,8226), тобто = 278 226 000,00 грн. Отже, сума позики значно перевищує 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності у 2021 році. Окрім того, Наглядовою радою Товариства згода на вчинення правочину - договору поруки від 01.04.2021 року - не надавалася, тобто на підписання договору поруки у Голови правління Лещенко Н.М. не було повноважень. Звертаємо увагу суду, що у ПрАТ «Київський маргариновий завод» є всі підстави вважати, що договір Поруки від 01.04.2021 року є фіктивним, оскільки підпис Голови правління, яка займала посаду в період укладення поруки, та печатка Підприємства відрізняються від оригінальних тому є підстави для проведення почеркознавчої та технічної експертизи. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02.08.2024 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2024 року витребувано від відповідача [PERSON] оригінали договорів позики та поруки, оригінал накладної та акта приймання-передачі коштів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2024 року закрито підготовче провадження. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність за наявними матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, конверти повернулася до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, 01.04.2021 між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір Позики, за умовами якого Позикодавець передає у власність Позичальника, а Позичальник приймає у власність у Позикодавця грошові кошти у сумі 10 000 000,00 доларів США 00 центів, та зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у визначений цим Договором строк». Для забезпечення виконання умов договору позики, 01.04.2021 між [PERSON] (Позикодавець), [PERSON] (Позичальник) та Приватним акціонерним товариством «Київський маргариновий завод» (Поручитель) укладено договір Поруки. Відповідно до умов договору поруки ПрАТ «Київський маргариновий завод» поручається перед кредитором ( [PERSON] ) за зобов`язаннями боржника [PERSON] в розмірі суми позики, а саме: 10 000 000,00 доларів США 00 центів. Звертаючись до суду із позовом про визнання договору поруки недійсним позивач зазначає, що сума позики в розмірі 10 000 000,00 доларів США 00 центів в розумінні законодавства України та установчих документів ПрАТ «Київський маргариновий завод»» є значним правочином для Товариства. У договорі Поруки від 01.04.2021 року зазначено, що Голова правління діє на підставі Статуту. Статутом Товариства обмежено повноваження Голови правління щодо вчинення значних правочинів, а саме: пп. 18 п. 92.6 Статуту (чинного станом на 01.04.2021) визначено наступне - до виключної компетенції Наглядової ради належить: прийняття рішення про надання згоди на вчинення значних правочинів у випадках, передбачених статутом та законодавством України, та про надання згоди на вчинення правочинів з заінтересованістю у випадках передбачених Статутом та законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 106 Закону України «Про акціонерні товариства» правочин, вчинений акціонерним товариством, є значним, якщо ринкова вартість предмета такого правочину становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності. Станом на 01.04.2021 року розмір останньої річної фінансової звітності (за 2020 рік) ПрАТ «Київський маргариновий завод» становив 337 752 000,00 грн. (10% = 33 775 200,00 грн.), а 10 000 000,00 доларів США 00 центів (курс НБУ станом на 01.04.2021 = 27,8226), тобто = 278 226 000,00 грн. Отже, сума позики значно перевищує 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності у 2021 році. Окрім того, Наглядовою радою Товариства згода на вчинення договору поруки від 01.04.2021 року не надавалася, тобто на підписання договору поруки у Голови правління Лещенко Н.М. не було повноважень. Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порука, як спосіб забезпечення зобов`язань врегульована нормами параграфу 3 глави 49 ЦК України. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Частиною 2 ст. 553 ЦК України передбачено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За приписом ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. Частиною. 1. статті 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині». Частиною 4 статті 91 ЦК України передбачено, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.». Згідно з ч. 1-3 ст. 92 ЦК України: «Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, а також яка є членом колегіального виконавчого органу юридичної особи, з моменту її вступу на посаду набуває обов`язків щодо такої юридичної особи, зокрема зобов`язана діяти виключно в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно, у межах повноважень, наданих статутом юридичної особи і законодавством, і у спосіб, який, на її добросовісне переконання, сприятиме досягненню мети діяльності юридичної особи, у тому числі уникаючи конфлікту інтересів. Члени наглядової ради або ради директорів юридичної особи мають такі самі обов`язки щодо відповідної юридичної особи та повинні діяти в інтересах цієї юридичної особи та всіх її власників (акціонерів, учасників). У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, якщо юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наведена норма застосовується, якщо представник має повноваження на вчинення правочину, але вчиняє його з перевищенням обсягу права на здійснення правочину, який встановлено особою, яку він представляє, діючи при цьому в межах закону. Судом встановлено, що договір поруки від 01.04.2021 року є тристороннім і від імені ПрАТ «Київський маргариновий завод» діяв голова правління Лещенко Н.М., який діє на підставі Статуту. Відповідно до п.п.6 п. 93.12. Статуту ПрАТ «Київський маргариновий завод» (чинного станом на 01.04.2021 року) визначено, до повноважень Голови правління відноситься зокрема, вчинення від імені та в інтересах Заводу будь-які правочини із урахуванням обмежень встановлених законом та Статутом Заводу. Відповідно до пп. 18 п. 92.6 Статуту ПрАТ «Київський маргариновий завод» (чинного станом на 01.04.2021 року) до виключної компетенції Наглядової ради належить, зокрема, прийняття рішення про надання згоди на вчинення значних правочинів у випадках, передбачених статутом та законодавством України, та про надання згоди на вчинення правочинів з заінтересованістю у випадках передбачених Статутом та законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 106 Закону України «Про акціонерні товариства» правочин, вчинений акціонерним товариством, є значним, якщо ринкова вартість предмета такого правочину становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності. З балансу (звіт про фінансовий стан) ПрАТ «Київський маргариновий завод» на 31.12.2020 року вбачається, що розмір річної фінансової звітності за 2020 рік ПрАТ «Київський маргариновий завод» становив 337 752 000,00 грн. В даному випадку 10% вартості активів товариства становить 33 775 200,00 грн., тобто Голова правління мав право на укладання правочину ринкова вартість якого становить не більше 33 775 200,00 грн. Згідно курсу НБУ станом на 01.04.2021 року 10 000 000,00 доларів США становить 278 226 000,00 грн. ( із розрахунку 27,8226 за 1 долар США). Отже, судом достовірно встановлено, що сума позики за договором позики від 01.04.2021 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] значно перевищує 10 і більше відсотків вартості активів ПрАТ «Київський маргариновий завод», а тому договір поруки, укладений з метою забезпечення договору позики на суму 10 000 000,00 доларів США, Голова правління ПрАТ «Київський маргариновий завод» вчинив з перевищенням повноважень, оскільки правочин вчинений без надання згоди Наглядової ради ПрАТ «Київський маргариновий завод». З матеріалів справи вбачається, що 03.04.2024 року [PERSON] було направлено на адресу ПрАТ «Київський маргариновий завод» за допомогою сервісу «Mercury», вимогу про сплату боргу. З копії накладної № R1974380 вбачається, що вимогу отримано Ніжинською 04.04.2024 року. Судом встановлено, що у ПрАТ «Київський маргариновий завод» дійсно працює [PERSON] на посаді бухгалтера відділу бухгалтерії. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Голосіївського районного суду м.Києва від 23.05.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «Київський маргариновий завод» про стягнення заборгованості за договором позики за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17.07.2024 року. 04.06.2024 року [PERSON] звертається до Голосіївського районного суду м.Києва з заявою про залишення позову без розгляду. 19.06.2024 року ПрАТ «Київський маргариновий завод» звертається до Голосіївського ГУ НП у м.Києві з заявою про вчинення кримінального провадження за ст. 190, 191, 365 КК України. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 17.07.2024 року позов [PERSON] до ПрАТ «Київський маргариновий завод» про стягнення заборгованості за договором позики залишено без розгляду. Таким чином, судом встановлено, що про існування договору поруки позивачеві стало відомо після отримання вимоги, проте текст договору ПрАТ «Київський маргариновий завод» став відомий лише після отримання з Голосіївського районного суду м.Києва ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї. Отже, оцінюючи дії ПрАТ «Київський маргариновий завод», останнім не було схвалено правочину - договору поруки, що укладений від імені ПрАТ «Київський маргариновий завод» головою правління Лещенко Н.М., оскільки ПрАТ «Київський маргариновий завод» вчинив дії, що свідчать про не прийняття його до виконання. Таким чином, договір позики укладений головою правління Лещенко Н.М., без наступного схвалення правочину Наглядовою радою ПрАТ «Київський маргариновий завод», є недійсним, оскільки укладений особою, яка не мала мати необхідного обсягу цивільної дієздатності. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ПрАТ «Київський маргариновий завод» підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved