Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі позивач, АТ «ПУМБ», Банк, Позичальник) звернулось до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] (далі відповідач, Позичальник) укладено кредитні договори: 1. 14.06.2019 кредитний договір № 2001333966701, за яким Позичальнику видану кредит у сумі 40000 грн. 2. 16.02.2021 кредитний договір № 1001817363101, за яким Позичальнику надано кредит у сумі 36856 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.09.2024 склала: 1. По кредитному договору від 14.06.2019 № 2001333966701 45591,06 грн., з яких: 30036,65грн. заборгованість за кредитом; 15554,41 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією. 2. По кредитному договору від 16.02.2021 № 1001817363101 43349,69 грн., з яких: 26564,25 грн. заборгованість за кредитом; 6,81 грн. заборгованість по процентам; 16778,63 грн. заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорами станом на 09.09.2024 склала 88940,75 грн. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, зазначену у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Таким чином, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за двома договорами у загальному розмірі 88940,75 грн., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 27.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 23.01.2025. 23.01.2025 розгляд справи, в зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання 24.02.2025 позивач АТ «ПУМБ» свого представника не направило, звертаючись до суду з позовною заявою\~в прохальній її частині представник позивача Киричук Г.М., яка діє на підставі довіреності від 14.08.2024, просила розглянути справу за відсутності представника Банку, проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач\~ в судове засідання 24.02.2025 не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином,\~у відповідності до вимог\~ЦПК України. Однак на адресу суду повернулися поштові конверти\~без вручення, причина повернення вказана працівниками пошти, адресат відсутній за вказаною адресою. Так, кореспонденція з суду направлялася на адресу відповідача [PERSON] за адресою її реєстрації, відповідно до отриманої судом інформації з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання (перебування). Відповідно до ч. 5\~ст. 128 ЦПК України,\~судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 130 ЦПК України,\~якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно ч. 1\~ст. 131 ЦПК України,\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі\~Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б ). Отже, судом були застосовані всі заходи для сповіщення відповідача про розгляд цивільної справи. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3\~ст. 211 ЦПК України). Як зазначено вище, представник позивача скористувалася своїм правом, визначеним в ч. 3\~ст. 211 ЦПК України. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 01.10.2020. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України,\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Стаття 280 ЦПК України\~визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду у відповідності до вимог\~ЦПК України, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і\~позивач (представник) не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. 24.02.2025 судом було ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку. Суд відповідно до ст.\~247 ЦПК України\~розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори: 1. 14.06.2019 кредитний договір № 2001333966701, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 40000 грн.; 2. 16.02.2021 кредитний договір № 1001817363101, за яким Позичальнику кредит у сумі 36856 грн. Згідно детальних розрахунків наданих Банком, у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитними договорами, станом на 09.09.2024 заборгованість відповідача 1. По кредитному договору від 14.06.2019 № 2001333966701 становить 45591,06 грн., з яких: 30036,65 грн. заборгованість за кредитом; 15554.41 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 2. По кредитному договору від 16.02.2021 № 1001817363101- 43349,69 грн., з яких: 26564,25 грн. заборгованість за кредитом; 6,81 грн. заборгованість процентами; 16778,63 грн. заборгованість за комісією. Таким чином, загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.09.2024 становить у загальному розмірі 88940,75 грн. Позивачем були скеровані письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, зазначену у анкеті на отримання кредиту, проте у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України,\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1\~ст. 634 ЦК України,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.ст.\~526,\~530 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу\~ст. 599 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 612 ЦК України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно\~ст. 627 ЦК України\~та відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу,\~сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі\~ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно\~ст. 638 ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно\~ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до вимог\~ст. 639 ЦК України,\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно\~ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Стаття 1048 частина 1 ЦК України\~передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до\~ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1055 ЦК України,\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України,\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитні договори. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитних договорів як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому вони є чинними і обов`язковими для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які остання повинна була повертати шляхом внесення щомісячних платежів. Однак, як встановлено судом, відповідач порушила умови укладених кредитних договорів, оскільки належним чином не виконала свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується вищезазначеними детальними розрахунками, наданим позивачем, які є повними, чіткими, узгоджуються з умовами кредитних договорів, відповідачем не спростовані, тому суд вважає їх належними та допустимими доказами і бере за основу при винесенні цього рішення. При цьому суд враховує, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не подала, в судове засідання не прибула і жодним чином позовні вимоги не спростувала. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем АТ «ПУМБ» були понесені судові витрати у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи Платіжною інструкцією № 379 від 13.11.2024. Зазначена сума судового збору була сплачена враховуючи те, що позовна заява позивачем була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», то у відповідності до\~Закону України «Про судовий збір», застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в ухвалах від 14.12.2021 у справі № 9901/454/21, від 31.01.2022 у справі № 316/356/20, від 03.02.2022 у справі № 300/1617/21, від 14.02.2022 у справі № 560/4216/21, від 15.02.2022 у справі № 560/8629/21. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесенні останнім при зверненні до суду судові витрати у вищевказаному розмірі.

Outcome: approved