Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 17.04.2024 року з [PERSON] укладено кредитний договір № 17.04.2024-100000343. За яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі \~10 000,00 грн., а [PERSON] зобов`язався протягом 56 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу грошові кошти у розмірі \~10 000,00 грн. Відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 600,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту за основною сумою боргу у розмірі 10 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 5 600,00 грн., заборгованості по комісії пов?язаної з наданням кредиту у розмірі 1\~500,00 грн. та заборгованості по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов?язання у розмірі 2\~500,00 грн.. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість, тому ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 600,00 грн. та судовий збір в сумі 2\~422,40 грн.. Ухвалою суду від 22.10.2024 р. провадження у вказаній справі відкрито та постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.02.2025 р. через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 13\~570 грн. 00 коп., з урахуванням здійснення відповідачем часткової оплати заборгованості у розмірі 6\~030 грн. 00 коп., та судові витрати по справі. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у поданій позовній заяві підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити, а розгляд цивільної справи здійснити за його відсутності. Частиною 3 ст.211\~ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі не подавав. Згідно з\~ч.1 ст.280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, з урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи не з`явився в судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в зв`язку з наступним. Матеріалами справи встановлено, що 17.04.2024 р. ТОВ «Споживчий центр» уклав з [PERSON] кредитний договір № 17.04.2024-100000343. За умовами якого ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 10 000,00 грн., а [PERSON] зобов`язався протягом 56 днів, повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1 % за кожний день (а.с.12-23). Відповідно до п. 8 вказаного договору комісія, пов?язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1\~500 грн. 00 коп.. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Відповідно до п. 13 неустойка: 100 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов?язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов?язання. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі\~10 000,00 грн. Вказана обставина підтверджується квитанцією № 2450919629 від 17.04.2024 р (а.с.11). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад»\~ЦК України. Згідно з п.5 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~ч.3,\~ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України\~«Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12\~ст.11 цього Закону України\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України\~позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1, ч.6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, договір № 17.04.2024-100000343 від 17.04.2024 р. був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Е383. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч. 1 ст.81 ЦПК України\~відповідач не надав жодного доказу на спростування того, що він не укладав кредитний договір, не отримував та не використовував одноразовий ідентифікатор, не надавав ТОВ «Споживчий центр» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів, тощо. [PERSON] належним чином не виконував грошове зобов`язання за кредитним договором, тому у нього станом на 17.09.2024 р. виникла заборгованість у розмірі 19 600,00 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту за основною сумою боргу у розмірі 10 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 5 600,00 грн., заборгованості по комісії пов?язаної з наданням кредиту у розмірі 1\~500,00 грн. та заборгованості по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов?язання у розмірі 2\~500,00 грн.. (а.с. 10). Також, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором, тому суд вважає, що з\~ [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути заборгованість за кредитним договором з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, а саме 13\~570 грн. 00 коп., однак що стосується вимоги про стягнення неустойки у сумі 2 500, 00 грн., суд зазначає наступне. У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022, доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зокрема, пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі наведеного в задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки слід відмовити. Щодо судових витрат. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № СЦ00015764 від 18.09.2024 р. (а.с.31) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Споживчий центр» сплатив судовий збір у розмірі 2\~422, 40 грн., позов задоволено частково, у розмірі 81,6 % тому з\~відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1 976 грн. 60 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: partial