Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання чи досягнення двадцяти трьох річного віку. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона перебувала в шлюбі відносинах з відповідачем та у них народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Донька є повнолітньою, але продовжує навчання у Пряшівському університеті у Пряшеві факультет філософії на денній формі навчання, джерел доходу немає, не працює. Донька проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, її матеріальний стан не дозволяє самостійно утримувати її. Узв`язку з навчанням дитина потребує допомоги також з боку батька, який матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча його стан здоров`я задовільний, працездатний, інших утриманців немає, тому має можливість сплачувати аліменти на період навчання доньки у розмірі визначеному позивачем. Ухвалою від 14.10.2024 відкрите провадження у справі. 14.11.2024 позивач подала до суду заяву просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. 07.01.2025 відповідач подав до суду заяву просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав. 16.01.2025 позивач продала до суду заяву в якій просила стягувати аліменти на повнолітню дитину з моменту ухвалення судом рішення, оскільки заборгованість по аліментам у відповідача відсутня. 16.01.2025 позивач подала до суду заяву просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2006, який розірвано 05.09.2012 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсон, рішення набрало законної сили 17.09.2012. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 28.09.2006 Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис №505 від 28.09.2006, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є [PERSON] і [PERSON] . Як вбачається із довідки від 03.07.2024 Пряшівського університету у Пряшеві, [PERSON] , [INFO] є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету філософії, прийнята на навчання 20.09.2023, з терміном навчання 3 роки, який закінчується у червні 2026 року. У відповідності до норм ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) . Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, зважаючи на той факт, що після досягнення повноліття [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків, відповідач є працездатним, стан здоров`я задовільний, матеріальний допомоги доньки не надає, інших утриманців не має, доказів спростування вказаного відповідачем не надано та останній позовні вимоги визнав,

Outcome: approved