Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

01.09.2023 року в провадження Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визнання автомобіля особистою приватною власністю та виключення його зі спадкового майна, в якому позивач просила визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль FORD FOCUS, 2011 року випуску, синього кольору, державний номерний знак [NUMBER] , та виключити FORD FOCUS, 2011 року випуску, синього кольору, державний номерний знак [NUMBER] з переліку спадкового майна після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Також, позивач просила викликати у судове засідання для дачі пояснень наступник свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що з вересня 2020 року вона перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON] без реєстрації шлюбу до дня його смерті. Під час спільного проживання на його ім?я було оформлено право власності на автомобіль FORD FOCUS, 2011 року випуску, синього кольору, державний номерний знак [NUMBER] . [PERSON] зазначила, що даний автомобіль було придбано нею за власний рахунок, за кошти надані їй орендарем її земельної ділянки в рахунок оплати за земельний пай за період з 2022 року по 2028 рік включно, вказані кошти надавались спеціально для придбання автомобіля на підставі її заяви на ім?я [PERSON] , голови С(Ф)Г «Нива» від 23.11.2022 року. На початку грудня 2022 року орендної плати за земельний пай було виплачено згідно договору оренди, з розрахунку 30 000 грн за 11,8 га пая, з подальшим погашенням по 2028 рік включно, на загальну суму 200 000,00 грн. Так, позивач наполягала на тому, що саме за ці кошти і був придбаний вказаний автомобіль FORD FOCUS , 2011 року випуску, синього кольору, державний номерний знак [NUMBER] . Автомобіль був зареєстрований на її цивільного чоловіка, оскільки при оформленні документів вона не мала можливості бути присутньою при цьому. \~ \~ \~ \~ [PERSON] додала, що власних заощаджень вони не мали, оскільки проживали разом з батьком померлого і здійснювали догляд за ним та дівчинкою -інвалідом. Тому власних коштів вистачало лише на проживання, сплату комунальних послуг та придбання тільки найнеобхіднішого. [INFO] помер її цивільний чоловік [PERSON] . Позивач вказала, що оскільки кошти на купівлю автомобіля були видані їй орендарем для придбання автомобіля, то автомобіль FORD FOCUS, 2011 року випуску, синього кольору, державний номерний знак [NUMBER] , належить їй на праві особистої приватної власності, а тому не може бути визначений спадковим майном. Так, [PERSON] наполягала на тому, що хоча майно - спірний автомобіль FORD FOCUS, 2011 року випуску, синього кольору, державний номерний знак [NUMBER] , і було придбано у період фактичних шлюбних відносин з померлим [PERSON] та був оформлений на його ім?я, але так , як придбання здійснювалося за її особисті кошти, це майно не може вважатися об?єктом спільної сумісної власності подружжя, належати до кола спадкового майна, а є її особистою приватною власністю. Враховуючи те, що [PERSON] помер та автомобіль входить до спадкового майна, позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом. 11.10.2023 року після надходження відповідей на запит було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового розгляду та надано відповідачам час для подання відзиву на позов та інших заяв. 14.02.2024 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, оскільки вони є необґрунтованими, незаконними та шахрайськими. В обґрунтування відповідач вказала, що автомобіль FORD FOCUS, 2011 року випуску, синього кольору, державний номерний знак [NUMBER] , на даний час невідомо, де знаходиться та хто ним користується. Крім того, діє позивача є неправомірними, оскільки згідно довідок про доходи померлого, [PERSON] мав власні грошові кошти, за які і придбав автомобіль. [PERSON] також додала, що документи на видачу орендної плати за земельний пай позивачу в сумі 200000 грн без сплати податків є шахрайськими діями за попереднім зговором. Враховуючи вище вказане, відповідач просила в позовних вимогах відмовити, стягнути з позивача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн, накласти арешт на спірний автомобіль та витребувати у відповідального органу документи надані для реєстрації спірного автомобіля. Також, відповідач просила залучити у якості третіх осіб службу у справах дітей, оскільки вказаний спір стосується інтересів малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та приватного нотаріуса з метою витребування спадкової справи для встановлення кола спадкоємців. У судовому засіданні 11.07.2024 року [PERSON] відмовився від клопотань щодо арешту майна та попросив не залучати нотаріуса. 28.05.2024 року до суду надійшло клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування, в якому представник позивача просила витребувати з Національного банку України інформацію про наявність зареєстрованих кредитних зобовязань за померлим [PERSON] та непогашених станом на дату смерті, тобто станом на [INFO] . Ухвалою від 28.05.2024 року було задоволено вище вказане клопотання та витребувано інформацію. 28.06.2024 року надійшла витребувана інформація з Національного банку України. Представником позивача було подано заяву, в якій адвокат просила долучити документи на підтвердження значних витрат [PERSON] , вказувала на наявність у померлого кредитних зобовязань. Представник зазначила про те, що довідки про доходи, долучені відповідачем, не підтверджують факт того, що саме за ці гроші було придбано автомобіль. Також, додала, що вимоги зазначені відповідачем у відзиві, такі як арешт автомобіля, повинні оформлятися іншим чином у порядку, визначеному нормами ЦПК України та зі сплатою судового збору. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача на користь відповідача зазначила, що жодних доказів наявності таких витрат не надано. Стосовно вимоги про витребування документів, які були надані при реєстрації спірного автомобіля, адвокат вказала, що дана вимога неконкретизована та необґрунтована. Представник позивача додала, що підстав для залучення третіх осіб немає, оскільки нотаріус не знає нічого про обставини справи. Щодо служби у справах дітей додала, що дана служба не стосується особистого майна позивача, а доказів порушення прав дитини відповідачем не надано. Ухвалою суду було задоволено клопотання відповідача в частині залучення в якості третьої особи служби у справах дітей, в залучені нотаріуса було відмовлено, витребувано копії матеріалів спадкової справи у нотаріуса. 17.07.2024 року до суду надійшли витребувані копії матеріалів спадкової справи. 31.07.2024 року до суду надійшли письмові пояснення представника Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, в яких представник вказала, що просить суд прийняти рішення, яке не буде суперечити інтересам малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 31.07.2024 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду та викликано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , обовязок їх доставки покладено на позивача. У судове засідання засідання 20.02.2025 року позивач не зявилася, однак у судовому засіданні 30.10.2024 року вказала, що вона проживала з [PERSON] , його батьком та сестрою-інвалідом в одній квартирі. Батько [PERSON] отримував пенсію у розмірі 2000 грн. У [PERSON] було скрутне матеріальне становище, оскільки всі його гроші йшли на сестру -інваліда, на операцію батькові, на його лікування та проживання, оплату проїзду машиною на роботу в м.Златопіль Харківської області. Додому [PERSON] приносив десь 10-15 тис. грн. Позивач вказала, що вона працює з 01.05.2022 року в ТОВ Укрпошта, до цього працювала інспектором округу смт.Орілька в РДА. Коваль С.Ю. пояснила, що зважаючи на вище вказане, вона попрохала коштів у С(Ф)Г НИВА на придбання автомобіля. Додала, що [PERSON] працював в м.Златопіль та там у колеги придбав за її кошти автомобіль, після чого зателефонував їй та запропонував разом поїхати оформити його, однак вона відмовилась через зайнятість по роботі та сказала його оформляти самому. Також, позивач зазначила, що після смерті [PERSON] дізналась про наявність у нього та його батька кредитів, які на даний час нею погашені. У розгляді 20.02.2025 року приймала участь представник позивача - адвокат Остапенко С.Ю., яка наполягала на задоволенні позову, оскільки автомобіль придбано за кошти позивача та він є особистою приватною власністю і не може входити до числа спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . [PERSON] у судове засідання 20.02.2025 року не зявився, однак в судовому засіданні 30.10.2024 року пояснив, що після смерті дружини він проживав з сином та донькою-інвалідом. Вони проживали в квартирі, що приватизована на нього, сина, доньку інваліда та внучку Аніту. Зазначив, що отримував пенсію у розмірі 2000 грн. Кошти його та сина витрачались на лікування, харчування, кредити та інші борги. Позивач також допомагала фінансово. У звязку з чим, позивач взяла кошти у С(Ф)Г НИВА та придбала собі автомобіль, вони з сином на це не давали грошей, оскільки в родині вільних коштів не було. З внучкою [PERSON] постійно спілкувались, все їй купляли. У судовому засіданні 20.02.2025 року представник -адвокат Цувін А.І. заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в задоволенні в повному обсязі, оскільки доказів того, що саме за гроші позивача був придбаний спірний автомобіль, не надано, та відповідно довідок про доходи померлий міг можливість за власні кошти придбати транспортний засіб. У судове засідання 20.02.2025 року зявилася [PERSON] , яка просила відмовити у задоволенні позову, підтримала думку адвоката. У судовому засідання 30.10.2024 року відповідач вказала, що до [PERSON] після розлучення вона ставилася нормально, він брав доньку на вихідні. Про доходи колишнього чоловіка їй до розгляду цієї справи не було відомо, аліменти він сплачував добровільно з 2018 року по 2021 рік у розмірі 800 грн на місяць, а з 2021 року у сумі 1300 грн. Від доньки вона дізналась про те, що [PERSON] придбав автомобіль, потім його друг [PERSON] повідомив про те, що він придбав його самостійно. [PERSON] додала, що правонаступниками [PERSON] є його батько та донька [PERSON] . У судове засідання 20.02.2025 року зявилася представник третьої особи, яка просила прийняти рішення, що не суперечить інтересам дитини. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Так, судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , в родині [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , у шлюбі [INFO] народилася дитина [PERSON] (а.с.14). Рішенням суду було розірвано вище вказаний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія рішення від 11.10.2018 року у справі №629/3762/18(а.с.11). Згідно з викладеного у позові, [PERSON] з вересня 2020 року перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON] без реєстрації шлюбу до дня його смерті, а саме до [INFO] . Під час спільного проживання на ім?я [PERSON] було оформлено право власності на автомобіль FORD FOCUS, 2011 року випуску, синього кольору, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 20.12.2022 року(а.с.16). Як вбачається зі звіту №169/2023 про оцінку транспортного засобу FORD FOCUS, держномер [NUMBER] , складеного 24.08.2023 року(а.с.19-35), ринкова вартість автомобіля станом на 22.08.2023 року складає 176 875, 88 грн. Як зазначає позивач, вище вказаний автомобіль було придбано нею за власний рахунок, за кошти надані їй орендарем її земельної ділянки в рахунок оплати за земельний пай за період з 2022 року по 2028 рік включно. Згідно з заявою від 23.11.2022 року(а.с.17), [PERSON] дійсно зверталась до С(Ф)П НИВА з заявою про надання безпроцентної позики в рахунок орендної плати за земельний пай, згідно договору оренди за період з 2022 року по 2028 рік в сумі 200000 грн, цільове призначення позики- купівля автомобіля. Відповідно до викладено в довідці С(Ф)П НИВА(а.с.18), [PERSON] було видано 200 000, 00 грн. Факт звернення до [PERSON] , яка є пайовиком, видачу коштів позивачу у сумі 200 000, 00 грн на придбання автомобіля, а також підписання, наявної в матеріалах справи довідки від 25.08.2023 року, підтвердив голова фермерського господарства Шуровський П.Д. у судовому засідання 28.11.2024 року. З показів [PERSON] та [PERSON] , наданих у судовому засіданні 23.01.2025 року, вбачається факт того, вони є колегами померлого по роботі, та вони були присутні, коли [PERSON] передала кошти [PERSON] для придбання автомобіля. Однак, з їх показів неможливо встановити надану суму коштів, а також факт того, що саме за ці кошти було придбано автомобіль. Отже, позивач вказує на те, що саме за вище вказані кошти і був придбаний спірний автомобіль FORD FOCUS, 2011 року випуску, синього кольору, державний номерний знак [NUMBER] , та автомобіль був зареєстрований на її цивільного чоловіка, оскільки при оформленні документів вона не мала можливості бути присутньою при цьому. [PERSON] зазначала в позові і про те, що власних заощаджень вони з [PERSON] не мали, оскільки проживали разом з його батьком і здійснювали догляд за ним та дівчинкою -інвалідом, а тому власних коштів вистачало лише на проживання, сплату комунальних послуг та придбання тільки найнеобхіднішого. Шикувати, або придбати речі не першої необхідності вони не мали можливості. Як вбачається з відповіді ГУНП в Харківській області від 15.01.2024 року №баз/119/05/29-2024 з додатками: згідно з Довідкою про доходи №27 ГУНП в Харківській області від 15.01.2024 року відносно громадянина [PERSON] , ІПН [NUMBER] , дохід за 2021 рік становив 165 981, 55 грн; згідно з довідкою про доходи №28 ГУНП в Харківській області від 15.01.2024 року відносно громадянина [PERSON] , ІПН [NUMBER] , дохід за 2022 рік становив 593 589,23 грн; згідно з довідкою про доходи №29 ГУНП в Харківській області від 15.01.2024 року відносно громадянина [PERSON] , ІПН [NUMBER] , дохід за 2023 рік становив 227 587, 19 грн(а.с.89-91). Так, беручи до уваги покази [PERSON] та [PERSON] , надані у судовому засіданні 23.01.2025 року, вказані в довідках про доходи суми заробітку померлого [PERSON] , відповідають дійсності. Свідки також зазначили про те, що померлий вживав після смерті матері спиртні напої, грав в ігри, вкладав кошти в ігри та брав в борг гроші, однак з заробітної плати повертав борг колегам, щодо його фінансового стану [PERSON] їм нічого невідомо. Згідно з відповіді Національного банку України(а.с.120, 122), станом на 01.05.2023 року, 01.06.2023 року та 01.06.2024 року, заборгованість у [PERSON] відсутня. На підтвердження викладеного у позові представник позивача надала також копії медичної документації батька померлого - [PERSON] та сестри померлого - [PERSON] (а.с.126-132). Також було долучено копії квитанцій про сплату боргу [PERSON] по договору та копії квитанцій про придбання ліків, з яких неможливо встановити, хто саме здійснював покупку(а.с.133-136). З матеріалів спадкової справи №80/2023 [PERSON] вбачається, що справа відкрита за заявою його батька [PERSON] (а.с.144-153). Так, відповідно до матеріалів спадкової справи, а також враховуючи викладене сторонами, правонаступниками померлого є батько [PERSON] та малолітня донька [PERSON] , в інтересах якої діє мати. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. В ч.1 ст.82 ЦПК України зазначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частинами 1,2 та 4 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 80 передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з викладеного в ч.2 ст.80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: -майно, набуте нею, ним до шлюбу; -майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; -майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; -житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; -земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України; -речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; -кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди; -страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. -премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги; Як вбачається з матеріалів справи у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] не перебували. Про факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] свідчать покази свідків [PERSON] , [PERSON] та батька померлого [PERSON] . Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. З долученої позивачем довідки та заяви на отримання коштів для купівлі автомобіля неможливо встановити факт придбання саме спірного автомобіля та саме за кошти [PERSON] , крім того з копії довідок про доходи померлого вбачається наявність власних коштів у [PERSON] , що у сукупності унеможливлює визнання спірного автомобіля особистою приватною власністю позивача. Зважаючи на вище викладене, дослідивши докази в їх сукупності, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у звязку з недоведеністю. Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відзиві відповідач [PERSON] просила стягнути з позивача на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000, 00 грн. З ч.1 ст.137 ЦПК України вбачається, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Вказаний висновок також викладено в додатковій постанові КЦС ВС від 03.10.2024 року у справі №357/8695/23. Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)). Оскільки відповідачем [PERSON] не надано на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу жодних належних та допустимих доказів, суд не вбачає підстав для стягнення з позивача даних витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що в задоволенні було відмовлено в повному обсязі, суд вважає за необхідне залишити судовий збір за позивачем. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: dismissed