Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

Зміст позовних вимог У грудні 2024 року позивач - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», звернулося до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги в сумі 46743,44 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що 30 квітня 2021 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № 203841858, забезпечений транспортний засіб «YAMAHA Gear», державний номерний знак [NUMBER] . 06.02.2022 о 17 год 30 хв по просп. Перемоги, 1 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «YAMAHA Gear», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «LAND ROVER DISCOVERY SPORT», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/7225/22 від 05.05.2022 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди, пошкоджений транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY SPORT», державний номерний знак [NUMBER] , було забезпечено в ТДВ «СК «Віді Страхування» за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу LAU №№23881 від 31.10.2021. 11 травня 2022 року ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» було сплачено страхове відшкодування в розмірі 56 992,29 грн. 11 червня 2022 року між ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» та ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» було підписано угоду, відповідно до якої сторони погодили суму відшкодування за даним випадком у розмірі 46 743,44 грн, а 22 липня 2022 року позивачем було сплачено страхове відшкодування на користь ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування». Відповідач порушив п.10.3, п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4, 124 КУпАП, у зв`язку з чим до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання ухвали та судової повістки до електронного кабінету, що підтверджується відповідними довідками. Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від відповідача до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та судової повістки на адресу його останнього відомого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] 06.02.2022 о 17 год 30 хв по просп. Перемоги, 1 в м. Києві, керуючи мопедом «Yama?а», р.н. [NUMBER] , при перестроюванні із середньої смуги руху на крайню ліву смугу дорожнього руху, не переконався у безпечності свого маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Land Rover» д.р.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Після чого, [PERSON] , будучи причетним до ДТП, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/7225/22 від 05.05.2022 встановлено, що подія сталася з вини відповідача, останнього притягнуто до відповідальності за ст. 122-4, 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «LAND ROVER DISCOVERY SPORT», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Транспортний засіб на момент пригоди було застраховано в ТДВ «СК «Віді Страхування» (приватне) за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу СLAU №23881 від 31.10.2021. 10 травня 2022 року ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 13023, на підставі яких 11 травня 2022 року ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» було сплачено страхове відшкодування в розмірі 56 992,29 грн на користь СТО ТОВ «ВІДІ-ПАУЕР», що підтверджується платіжним дорученням №963. На дату вчинення події відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «YAMAHA Gear», державний номерний знак [NUMBER] , була забезпечена позивачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № 203841858. 11 червня 2022 року між ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» та ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» підписано угоду, відповідно до якої сторони погодили суму відшкодування за даним випадком у розмірі 46 743,44 грн. ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» 22 липня 2022 року було складено розрахунок страхового відшкодування № ЦВ/22/2332 та страховий акт, на підставі яких позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 46 743,44 грн на користь ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування», що підтверджується платіжною інструкцією № 29802. Норми права та мотиви суду Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) містив спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно з пп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Судом встановлено, що позивачем компенсовано страховику потерпілої особи виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку у розмірі 46 743,44 грн. Оскільки відповідач залишив місце ДТП, тому позивач має право зворотньої вимоги (регресу) до водія забезпеченого транспортного засобу в розмірі 46 743,44 грн. З огляду на зазначене, пред`явлений до відповідача позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі понесених витрат у сумі 46 743,44 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved