Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

01 липня 2024 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» (далі ТОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, 09.07.2020 між акціонерним товариством «Укрсиббанк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 9652934500 від 09.07.2020, та кредитний договір № 96529327000 від 09.07.2020, відповідно до умов яких відповідачці було надано кредит, остання зобов`язалася його повернути, сплатити плату за користування кредитом відповідно до умов цих договорів та Правил, які розміщенні для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. Банк свої зобов`язання за кредитними договорами виконав у повному обсязі. 23.01.2023 між акціонерним товариством «Укрсиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 235, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами № 96529345000, № 96529327000 від 09.07.2020. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором № 96529345000 від 09.07.2020 становить 24\~356,08 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 15\~858,36 грн, заборгованість за відсотками 0,00 грн, заборгованість за комісією 8497,72 грн. Заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитний договір № 96529327000 від 09.07.2020 становить 39\~343,83 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 24\~923,28 грн, заборгованість за відсотками 0,00 грн, заборгованість за комісією 14\~420,55 грн. Посилаючись на вищевказані обставини представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представниця позивача Яконюк Г.О. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримула в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.07.2020 між акціонерним товариством «Укрсиббанк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 9652934500 від 09.07.2020, та кредитний договір № 96529327000 від 09.07.2020, відповідно до умов яких відповідачці було надано кредит, остання зобов`язалася його повернути, сплатити плату за користування кредитом відповідно до умов цих договорів та Правил, які розміщенні для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. Банк свої зобов`язання за кредитними договорами виконав у повному обсязі. 23.01.2023 між акціонерним товариством «Укрсиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 235, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами № 96529345000, № 96529327000 від 09.07.2020. Згідно розрахунку заборгованість відповідачки за кредитним договором № 96529345000 від 09.07.2020 станом на 19.06.2024 становить 24\~356,08 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 15\~858,36 грн, заборгованість за відсотками 0,00 грн, заборгованість за комісією 8497,72 грн. Також, заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитний договір № 96529327000 від 09.07.2020 станом на 19.06.2024 становить 39\~343,83 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 24\~923,28 грн, заборгованість за відсотками 0,00 грн, заборгованість за комісією 14\~420,55 грн. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Як передбачено ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно положень пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 цього Кодексу\~визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі строки і на умовах, передбачених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). Так, відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями\~статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2\~статті 1054 цього Кодексу\~застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами, встановленими статтями\~526,\~530,\~611,\~629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу\~та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачкою правомірних вимог позивача, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2024 рік, складала 2422,40 грн, та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved