Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Начальник Служби у справах дітей Кіцманської міської ради Л.Заярнюк звернулась 09.12.2024 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою Служби у справах дітей Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] , зацікавлені особи: [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Ошихліби та є вихованкою прийомної родини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , мешканців с.Чагор Чернівецього району. Так, [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] , проживає в [ADDRESS] є мамою трох дітей. Відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] - є одинокою. Вказує, що згідно рішення Кіцманського районного суду від 31.07.2007 року двох дітей було відібрано в матері без позбавлення її батьківських прав. [PERSON] неодноразово попереджали про адміністративну та кримінальну відповідальність за неналежно виконання батьківських обов`язків відносно дітей. Так, 27.09.2023 року на підставі проведення працівниками служби у справах дітей в присутності працівників соціального відділу та ювенальної превенції оцінки рівня безпеки, інспектором СЮП було вилучено з родини малолітню [PERSON] , [INFO] і доставлено до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Чернівецької обласної державної адміністрації та дітей поставлено на облік, що залишились без піклування батьків. Зазначає, що рішенням Кіцманського районного суду від 09.11.2023 №718/3505/23 в матері [PERSON] було відібрано без позбавлення її батьківських прав неповнолітню [PERSON] , [INFO] та малолітню [PERSON] , [INFO] . Після чого дітям надано статус «позбавленні батьківського піклування». Відтак рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради від 13.12.2023 №344/12 дітей влаштовано до КЗ «Оршівський дитячий будинок санаторного типу.» Згідно акту про факт передачі дитини від 05.01.2024 з центру соціально-психологічної реабілітації до дитячого будинку передана тільки [PERSON] .. Посилається на те, що рішенням комісії від 31.10.2024 №1 та те, що [PERSON] протягом терміну, передбаченого чинним законодавством не створила належних умов виховання, не спілкувалась з дитиною в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не вжила заходів щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дитини, орган опіки і піклування Кіцманської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , мешканку с.Ошихліби відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] мешканки с.Чагор , вихованки приймної родини [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради від 13.11.2024 №380/11. З посиланням на відповідні докази, зважаючи на те, що відповідачка не приймає належної участі у вихованні дитини [PERSON] , не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовку до самостійного життя, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. А тому, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Крім того, просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини, у твердій грошовій сумі 1598 грн., щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. Відповідачка відзив на позовну заяву до суду не подала. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10.12.2024, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.01.2025 (а.с.52). Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.02.2025 (а.с.64-65). У судове засідання 24.02.2025 сторони не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання даної справи. Представник позивача служби у справах дітей Кіцманської міської ради Л.Заярнюк, 24.02.2024 скерувала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Зацікавлені особи: [PERSON] та [PERSON] , 24.02.2025 скерувала до суду заяву, в якій позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримали, просили справу розглядати у без їх участі.. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, та будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, зокрема шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному сайті суду. Причини неявки суду не повідомила. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження виданого 10.12.2010 року виконкомом Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, [INFO] народилася [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . (а.с.9). Згідно акту обстеження умов проживання проживання від 29.10.2024 №252/7, наданого Ошихлібським старостинським округом, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , разом із неповнолітньої [PERSON] , однак місце їх перебування невідоме. Будинок 1954 р. побудови, з саману, покритий черепицею, житловою площею 28 кв.м., будинок відключений від електричної та газової мережі за неоплату споживання електроенергії та природного газу. Даний будинок не придатний до проживання, потребує капітального ремонту. (а.с.8) Згідно характеристики від 29.10.2024 №153/7, наданої старостою Ошихліби, [PERSON] не заміжня, має середню освіту, не працює. За час проживання в селі зарекомендувала себе негативної сторони, має схильність до вживання алкогольних напоїв. (а.с.7) Відповідно до Витягу з реєстру Кіцманської територіальної громади сформованого 08.11.2023 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за місцем проживання [ADDRESS] . (а.с.12) Згідно до рішенняя виконавчого комітету Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 13.12.2023 №343/12, неповнолітній [PERSON] , [INFO] та малолітній [PERSON] , [INFO] надано статус «Дитина, позбавлена батьківського піклування». (а.с.13) Відповідно до рішення Кіцманського районного суду від 09.11.2023 №718/3505/23 в матері [PERSON] , [INFO] було відібрано без позбавлення її батьківських прав неповнолітню [PERSON] , [INFO] та малолітню [PERSON] , [INFO] (а.с.14-19) У відповідності до розпорядження №144-р Чернівецької районної військової адміністрації від 14.08.2024 неповнолітню [PERSON] влаштовано в прийомну сімю [PERSON] та [PERSON] в с.Чагор Чернівецького району. (а.с.32) Згідно акту обстеження умов проживання від 08.08.2024 №252/7 наданого Ошихлібського старостинським округом, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . За цією адресою зареєстрована неповнолітня [PERSON] ,2010 р.н..Матеріально-побутові умови для проживання сімї [PERSON] за даною адресою незадовільні. (а.с.34) Згідно пояснення прийомної мами від 30.10.2024 за період проживання [PERSON] з ними її мама [PERSON] не виявила бажання бачитись з дитиною, не приймала участі у її вихованні, не забезпечувала її належним чином необхідними речами, однак вона спілкувалася з [PERSON] по телефону і такі розмови іноді закінчувалися сваркою.(а.с.28) Відповідно до рішення комісії №1 від 31.10.2024 року, орган опіки та піклування Кіцманської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр.. [PERSON] , [INFO] , мешканку с.Ошихліби відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , мешканки с.Чагор, вихованки прийомної родини [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується висновком затвердженим рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради від 13.11.2024 №380/11 (а.с.35, 43-47) Норми права, які застосував суд. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11вищезазначеного Закону). Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке відповідно мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, зокрема, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а зазначені у ст. 164 СК України фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Питання про застосування такого крайнього заходу слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц та у постанові КЦС ВС від 29 листопада 2019 року у справі № 127/23281/18, зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Щодо позову в частині стягнення аліментів, суд виходить із наступного. У відповідності до ст.180 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання. Мотиви з яких виходив суд. Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Як безспірно судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON] , а саме: не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не допомагає їй матеріально, не цікавиться здоров`ям, навчанням та вихованням своєї доньки, не спілкується із нею без будь-яких перешкод та причин для цього і таким чином ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Обставини справи свідчать про небажання відповідачки займатися вихованням доньки, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про її намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. За таких обставин, за наявності винної поведінки відповідачки [PERSON] та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У спірній по справі ситуації, суд, передусім, виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів самої дитини, тому задовольняючи позов суд вважає, що від такого вирішення справи у житті дітей настануть позитивні наслідки. І таке втручання для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції суд визнає виправданим у спірній по справі ситуації і здатним забезпечити належний захист інтересів Дитини для її подальшого гармонійного розвитку. Що стосується вимог про стягнення аліментів, то суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Врахувавши вимоги СК України встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що слід стягувати аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1598 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 09.12.2024 і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд роз`яснює відповідачці, що остання у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь держави 12111,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved