Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~обґрунтовуючи вимоги\~тим,\~що 22.01.2018\~між АТ\~«Альфа-банк»\~та відповідачем\~було укладено\~Угоду №CredD-592190196,\~відповідно до\~умов якого\~кредитодавець зобов`язався\~надати позичальнику\~кредит в\~сумі 200000,00\~грн.,\~а позичальник\~повернути вказану\~суму в\~строк до\~22.01.2021\~та сплатити\~проценти за\~користування кредитними\~коштами в\~розмірі 40%.\~Кредитодавець свої\~зобов`язання\~за договором\~виконав,\~а відповідач\~не виконав\~свого обов`язку.\~17.05.2021\~було укладено\~договір №2\~відповідно до\~якого АТ\~«АЛЬФА-БАНК»\~відступило на\~користь ТОВ\~«ФК «ФЛЕКСІС»\~права вимоги\~за кредитним\~договорами до\~позичальників ,\~тому числі\~за договором\~№ CredD-592190196.\~18.05.2021\~було укладено\~договір №18-05/2021,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«ФК «ФЛЕКСІС»\~відступило на\~користь ТОВ\~«Вердикт капітал»\~права вимоги\~за кредитним\~договорами до\~позичальників ,\~тому числі\~за договором\~№ CredD-592190196.\~10.01.2023\~було укладено\~договір №10-01/2023\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Вердикт капітал»\~відступило на\~користь ТОВ\~«Коллект Центр»\~права вимоги\~за кредитними\~договорами до\~позичальників,\~в тому\~числі за\~договором № CredD-592190196.\~Таким чином\~позивач наділений\~правом вимоги\~до відповідача.\~З цих\~підстав просив\~суд стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~Договором № CredD-592190196 від 22.01.2018 в розмірі 51995,97 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. 16.12.2024 представник відповідача Трегубов Д.В. подав заперечення через систему «Електронний суд», в яких зазначив, що 22.01.2018 році, між відповідачем та АТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір. В подальшому, первинний кредитор, через порушення умов договору, АТ «Альфа-Банк» розпочав передавати кредитний договір іншим сумнівним організаціям. Первинний кредитор АТ «Альфа-Банк», не повідомляв відповідача про передачу кредитного договору третім особам, що є порушенням прав відповідача. Також нові кредитори наступники після АТ «Альфа-Банк» не повідомляли відповідача про перехід кредитного договору, також не підписували додаткові угоди з відповідачем, що також є порушенням прав відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Термін позовної давності за кредитними договорами становить 3 роки. Враховуючи наступні факти, а саме: первинний кредитний договір між відповідачем [PERSON] та АТ «АльфаБанк» був укладений - 22.01.2018 та в подальшому був переданий третім особам, та враховуючи термін позовної давності 3 роки за кредитними договорами, вважають що є підставі для відмови позивачу ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» у задоволені позовних вимог. 23.12.2024 від позивача надійшла відповідь на заперечення, в яких щодо строку позовної давності зазначено, що відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Щодо повідомлення про заміну кредитора, то повідомлення боржника здійснювалось первісними кредиторами відповідно до умов укладених договорів відступлення прав вимоги. Крім того, відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладанні договорів відступлення прав вимоги. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, законом передбачені спеціальні правові наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. І це більше стосується добровільного виконання зобов`язання, а не стягнення з боржника сум в примусовому порядку. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісного кредитора, так і на користь Позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. 22.01.2018 [PERSON] шляхом підписання оферти запропонувала ПАТ «АЛЬФА-БАНК» укласти Угоду, та в той же день підписала акцепт публічної пропозиції ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії. Тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. Найменування продукту «ФОКС КЛУБ». Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 200000 грн. Процентна ставка за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій 40 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Для клієнта випущена міжнародна платіжна карта MasterCard World строком на 3 роки з моменту випуску. Вказана угода підписана відповідачем власноручним підписом. Окрім того, 22.01.2018 відповідачем підписано договір добровільного страхування життя № 592190196.111/АКБ, Паспорт споживчого кредиту. З матеріалів справи вбачається, що первісний кредитор ТОВ «ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, що підтверджується зокрема випискою по рахунку з кредитною картою MasterCard World за період з 22.01.2018 по 04.03.2024. Однак відповідачка порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов`язання. 17.05.2021\~укладено Договір\~факторингу №2,відповідно\~до якого\~АТ «АЛЬФА\~БАНК» відступило\~на користь\~ТОВ «ФК\~«ФЛЕКСІС» права\~вимоги за\~кредитним договорами\~до позичальників,\~тому числі\~за договором\~№ CredD-592190196 від 22.01.2018. 18.05.2021\~було укладено\~договір №18-05/2021,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«ФК «ФЛЕКСІС»\~відступило на\~користь ТОВ\~«Вердикт капітал»\~права вимоги\~за кредитним\~договорами до\~позичальників ,\~тому числі\~за договором\~№ CredD-592190196 від 22.01.2018. 10.01.2023\~було укладено\~договір №10-01/2023\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Вердикт капітал»\~відступило на\~користь ТОВ\~«Коллект Центр»\~права вимоги\~за кредитними\~договорами до\~позичальників,\~в тому\~числі за\~договором № CredD-592190196 від 22.01.2018. Таким чином позивач наділений правом вимоги до відповідача. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. В ч. 2 ст. 517 ЦК України зазначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 від 23.09.2015 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2020 у справі №681/44/15-ц. За таких обставин доводи представника відповідача в цій частині є необґрунтованими. Відповідно до\~наданих представником\~позивача розрахунків\~заборгованості,\~заборгованість відповідача\~за договором\~№ CredD-592190196 від 22.01.2018 складає 51995,97 грн, з яких: 39787,88 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8629,76 грн - заборгованість за пенею та/або штрафами, 2656,13 грн інфляційні збитки, 922,20 грн нараховані 3% річних. У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь-яких доказів не надано, розрахунок заборгованості не спростовано. Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача щодо строку позовної давності суд відхиляє, виходячи з такого. Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином,\~з 12.03.2020\~по 01.07.2023\~року перебіг\~строків позовної\~давності продовжено,\~а з\~24.02.2022\~року та\~по даний\~час перебіг\~строків позовної\~давності зупинено. Отже, строки позовної давності позивачем не були пропущені, а тому суд не вбачає правових підстав для застосування строку позовної давності. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 13000,00грн, то суд зазначає таке. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №945/2811/24, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24). Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (далі - АО «Лігал Ассістанс»); 2) прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», затверджений рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023; 3) заявка на надання юридичної допомоги № 42 від 11.10.2024; 4) витягу з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2024. Будь-яких інших документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду не було, а відповідно суд будь-яких інших документів, крім тих, що зазначені у цьому абзаці, не досліджував з підстав їх відсутності у матеріалах справи. У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги АО «Лігал Ассістанс» у конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати коштів в розмірі 13000 грн за надану цьому учаснику справи правничої допомоги, зокрема, не надано відповідної квитанції або платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу. У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи на той факт, що і письмові докази, що додані позивачем до позову на підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 13000 грн, зокрема, договір про надання правової допомоги, прайс-лист, заявка на надання юридичної допомоги та витяг з акту про надання правничої допомоги не містять жодної інформації про факт оплати позивачем правничої допомоги, відповідного її розміру та періоду часу, коли така оплата мала місце. Означена обставина унеможливлює суд з процесуальної точки зору зробити висновок, що позивачем дійсно сплачено саме 13000 грн за надану цьому учаснику справи правничу допомогу. Крім того матеріали справи також не містять заяви чи клопотання про те, що докази витрат на правничу допомогу позивачем будуть надані у строки, передбачені ч.8 ст.141 ЦПК України З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved