Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилався на\~те,\~що Комунальне\~підприємство «Добро»\~Добропільської міської\~ради надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії до квартири за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаної квартири та споживачем послуг за даною адресою є відповідач [PERSON] . Оскільки [PERSON] оплату за надані послуги не здійснює, станом на 01.12.2024 року за особовим рахунком відповідача утворилася сума заборгованості за надані послуги у розмірі 27604,43 грн.. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути вказану заборгованість із [PERSON] на користь Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.. Представник позивача Шишова Т.В. у судове засідання не з`явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала та просила проводити розгляд справи за її відсутності, про що надала до суду письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач - КП «Добро» Добропільської міської ради є юридичною особою, яка створена Добропільською міською радою з метою задоволення потреб громади у наданні якісних послуг з постачання теплової енергії, що підтверджується рішенням Добропільської міської ради №7/8-38 від 20.04.2016 року. Вказане підприємство діє на підставі Статуту та на підставі виданих ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1554 від 15.09.2016 року. Рішення №476 від 25.10.2019 року "Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське 937,96 грн. без ПДВ (1125,55 грн. з ПДВ), за 1 кв. м опалювальної площі у розмірі 27,30 без ПДВ (32,76 грн. з ПДВ)., та згідно рішення Добропільського міського голови Добропільської міської ради №8 від 15.01.2020 року "Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку-інтернату для інвалідів та осіб похилого віку", встановити з 01 лютого 2020 року тариф на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал у розмірі, для бюджетних установ та організацій -1138,76 грн. без ПДВ (1366,51 грн. з ПДВ), та 41,07 разом з ПДВ. Згідно\~Постанови КМУ №830 від 21.08.2019 року плата за послуги нараховується виходячи з розміру встановленого тарифу та згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а при його відсутності згідно встановлених норм споживання теплової енергії, пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. Відповідно до договору №1376/5 з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.05.2017 року, [PERSON] є споживачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] за послуги постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] вбачається, що станом на 01.12.2024 рік заборгованість відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії становить 27604,43 грн.. Вказана заборгованість утворилась за період надання послуг з 01.11.2016 року по 01.12.2024 рік. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року №2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 року №630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року). Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №14-280цс18. Статтею 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України). Враховуючи, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, за яким [PERSON] є споживачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , останній, як споживач, зобов`язаний нести витрати за отримані комунальні послуги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3028,00 грн..

Outcome: approved