Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

10.12.2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 05 квітня 2022 року у Новосанжарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №28. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що вони припинили шлюбні відносини. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що шлюб є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2024 року позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.13). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2024 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.18). Ухвалою суду від 21.01.2025 року надано сторонам строк для примирення (а.с.25). Позивачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с.21-22, 28-29), надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду (а.с. 20, 27). Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 квітня 2022 року у Новосанжарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №28 (а.с.4). Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша\~статті 24 СК України). Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Суд звертає увагу, що судом було задоволення клопотання відповідача й ухвалою суду від 21.01.2025 року був наданий сторонам строк на примирення тривалістю один місяць з метою збереження сім`ї. В заяві від 25.02.2025 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити (а.с.5), тобто наданий судом строк на примирення не призвів до позитивного результату по збереженню сім`ї. Таким чином, оскільки причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили сімейне життя, виходячи з того, що сторони не підтримують сімейних відносин, тобто у даний час шлюб носить формальний характер, в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, отже є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved