Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Від ТОВ "ІЗІ КРЕДИТ" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 377377 від 28.06.2024 у загальному розмірі 22 083,00 грн, з яких 13 000,00 грн складає заборгованість з повернення суми кредиту, 9 083,00 грн - сума процентів за користування кредитом, суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 28.06.2024 між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 377377, згідно з умовами якого позивач прийняв на себе зобов`язання надати відповідачу в кредит грошові кошти в сумі 13 000,00 грн, а відповідач прийняв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом позивачу відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі. Позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 13 000,00 грн. Кредит було надано у готівковій формі у національній валюті України на строк 17 тижнів. Відповідно до графіку платежів, останній платіж відповідач мав сплатити 25.10.2024. З боку відповідача не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором. Внаслідок невиконання зобов`язання відповідачем, а саме прострочення внесення платежів, за кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 22 083,00 грн, з яких 13 000,00 грн складає заборгованість з повернення суми кредиту та 9 083,00 грн сума процентів за користування кредитом, нарахована відповідно до умов кредитного договору. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не подав. Рух справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 19.12.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.01.2025 о 09.00 годині. 24.01.2025 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено. 27.02.2025 учасники справи повторно на судовий розгляд не з`явилися. Представник позивача Мазур В.І. подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримують та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, проте, поштова кореспонденція повернулася без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28.06.2024 [PERSON] подав до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заяву на отримання кредиту, в якій разом з вказівкою особистих анкетних відомостей просив надати йому грошові кошти у кредит на умовах терміновості, повернення та платності в розмірі 13 000,00 грн. (а. с. 4) На підставі вказаної заяви між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 377377 від 28.06.2024. Згідно п.п. 1.1 розділу 1 договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 13 000,00 грн на погоджений сторонами строк, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п.п. 1.2 розділу 1 договору кредит надається на підставі заяви на видачу кредиту, що надана кредитодавцю позичальником та виражає його волевиявлення на отримання кредиту. Кредит надається позичальнику на умовах терміновості, повернення та платності, без забезпечення, з метою задоволення особистих потреб позичальника (п.п. 1.3 розділу 1 договору). Строк кредиту становить 17 періодів, кожен з яких визначається як 7 календарних днів (п.п. 1.6 розділу 1 договору). Реальна (ефективна) річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 2763.93% (п.п. 2.1 розділу 2 договору). Невід`ємним додатком до кредитного договору № 377377 від 28.06.2024 є також графік платежів, який містить інформацію щодо розміру платежів за договором, порядку їх формування та розподілу на погашення існуючої заборгованості, а також строки, протягом яких мають бути сплачені ці платежі. (а. с. 11) Згідно з видатковим касовим ордером від 28.06.2024 ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» видало [PERSON] кредитні кошти за кредитним договором № 377377 від 28.06.2024 у сумі 13 000,00 грн. (а. с. 10). Відповідно до деталізації нарахувань та обліку платежів за кредитним договором № 377377 від 28.06.2024 заборгованість [PERSON] за цими договором за сумою кредиту становить 13 000,00 грн, за процентами за користування кредитом 9 083,00 грн, загалом 22 083,00 грн. (а. с. 12). Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] кредитні кошти отримав та користувався ними, однак свої зобов`язання за кредитним договором № 377377 від 28.06.2024 не виконав, так як не здійснював платежів достатніх для погашення договірних зобов`язань з оплати кредиту та відсотків за його користування, в зв`язку з чим має заборгованість в загальній сумі 22 083,00 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 13 000,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 9 083,00 грн, тому суд приходить до висновку про стягнення вказаних сум з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Щодо судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3 028,00 грн (а. с. 1), які відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved