Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

ТОВ «ФК «ВІВА Капітал» звернулося до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] 25\~185,00 грн за договором про надання фінансового кредиту № 1410123549487 від 10.04.2024 р. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту продукту "КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ СТАРТ" №\~1410123549487 від 10.04.2024, укладеного між [PERSON] та ТОВ ФК «ВІВА Капітал», відповідачка отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 7 300,00 грн. (сім тисяч триста гривень) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 864,85% до 894,25 00% (0,98 % (денна) перші 20 днів, 2,45 % (денна) з 21 дня по дату повернення) річних від суми кредиту. Згідно з п. 1.3 Договору кредит надано строком на 120 днів з 10.04.2024 по 08.08.2024. Відповідно до умов до п. 1.3.1. Договору відповідачка зобов`язалася здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору. [PERSON] своєчасно не повернула кредитодавцю кошти, що стало підставою для звернення з позовною заявою про їх стягнення. Оскільки ця позовна заява, не відноситься до категорій справ, передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, позовна заява з матеріалами надсилалася належним чином, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, згідно з частиною першою та другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Саттею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, згідно з статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Судом встановлено,\~що 10.04.2024 [PERSON] заповнила анкету заявку на отримання кредиту 7\~300,00 грн шляхом надсилання коштів на платіжну картку на картку [NUMBER] . В той же день між та ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» 1410123549487 від 10.04.2024 ( [PERSON] підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Y1S4W3»), згідно з яким, відповідачка отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 7 300,00 грн з фіксованою процентною ставкою. Строк дії кредитної лінії\~120 днів. Денна процентна ставка 0,98 % перші 20 днів, 2,45 % - з 21 дня і по дату повернення. За змістом пп. 1.3.1. Договору відповідачка зобов`язалася здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку, що є додатком до кредитного договору. Вищевказаний кредитний договір було підписано сторонами методом накладення електронних підписів. Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» надало відповідачці кредит у розмірі 7\~300,00 грн. Переказ коштів здійснено 10.04.2024, що підтверджується довідкою про переказ коштів від 22.11.2024 № 7/6449 про успішність операції згідно транзакції №1391828626 від 10.04.2024 в сумі 7300,00 грн. на картку [NUMBER] , а також довідкою про ідентифікацію. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору №1410123549487 від 10.04.2024 утворилася заборгованість. Відповідно до доданого до позовної заяви «розрахунку заборгованості» проценти нараховано за період з 10.04.2024 (дата укладення договору) по 07.08.2024 включно, тобто за 120 днів, з розрахунку: за перші 20 днів 0,98% за день, решту 2,45% за день. Позивачем враховано, що відповідачка погасила 1 430,80 грн (відсотки за перші 20 днів), тому просить стягнути з [PERSON] 25 185,00 грн: заборгованості за тілом кредиту 7 300,00 грн; заборгованості за відсотками 17 885,00 грн (7 300,00 грн * 2,45% * 100 днів). Однак позивач не звернув уваги, що Законом України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням наведених змін за змістом частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон № 3498-IX набрав чинності 24.12.2023. Для кредитних\~договорів,\~укладених після\~цієї дати,\~встановлено перехідний\~період,\~протягом якогомаксимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, тобто: до 22.04.2024 максимальна ставка 2,5% на день; з 23.04.2024 до 20.08.2024 1,5% на день; з 21.08.2024 1% на день; Отже, оскільки між сторонами Договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» 1410123549487 від 10.04.2024 укладено після 24.12.2023, він підпадає під наведені обмеження. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимоги ТОВ «ФК «ВІВА Капітал» та стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами за користування кредитом з розрахунку максимального розміру денної процентної ставки 1,5%, що становить 18 250,00 грн: заборгованості за тілом кредиту 7 300,00 грн; заборгованості за процентами 10 950,00 грн (7 300,00 грн * 1,5% * 100 днів). Доказів належного виконання кредитних зобов`язань відповідачка на час розгляду справи суду не надала. Враховуючи вищевикладене та те, що [PERSON] порушила взяте на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що з неї слід стягнути на користь позивача грошові кошти за договором кредиту. Зважаючи на предмет спору позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 гривень, які згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України присуджуються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено на 72,46%, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 2 194,08 грн. Також позивач просить стягнути з відповідачки понесені ним витрати на оплату правової допомоги в розмірі 10\~600,00 грн. На підтвердження факту надання правової допомоги і розміру понесених витрат позивачем надано: - договір про надання правової допомоги від 04.01.2022 № 1; - акт виконаних робіт від 26.11.2024; - рахунок № 11/26-4 від 26.11.2024, - платіжну інструкцію від 26.11.2024 № LK264/19 на суму 10600 (десять тисяч шістсот) грн 00 копійок. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ВІВА Капітал» і АБ «Грушевий Ю. В.» було укладено договір про надання правової допомоги від 04.01.2022 № 1. За змістом цього договору АБ «Грушевий Ю. В.» надає позивачеві правову допомогу в усіх можливих варіаціях на постійній основі. Тобто цей договір свідчить про постійну співпрацю ТОВ «ФК «ВІВА Капітал» і АБ «Грушевий Ю. В.» починаючи з дати його укладення. 10.12.2024 АБ «Грушевий Ю. В.» складено позовну заяву, що розглянута в межах цього провадження. Дата складення зафіксована на останньому аркуші позову і засвідчена підписом і печаткою представника. Сума кредитної заборгованості, яка лягла в основу позову, також розрахована станом на 10.12.2024, що свідчить про те, що позовна заява була не лише підписана, але й складена цього дня. Однак акт виконаних робіт і рахунок № 11/26-4 були сформовані 26.11.2024, тобто раніше. Платіжна інструкція на суму 10600 (десять тисяч шістсот) грн 00 копійок також датована 26.11.2024. Зі змісту акту виконаних робіт від 26.11.2024 вбачається надання юридичних послуг без конкретизації боржника. Рахунок \~ \~ \~ \~11/26-4 від 26.11.2024 сформовано за підготовку позовних матеріалів та представництво інтересів в суді без ідентифікації відповідача у справі. Відповідно до\~платіжної інструкції\~від 26.11.2024\~№ LK264/19\~на суму\~10\~600,\~00\~грн призначенням\~платежу є\~оплата за\~підготовку позовних\~матеріалів та\~представництво інтересів\~в суді\~також без ідентифікації відповідача. Під час прийняття рішення щодо компенсації позивачеві понесених витрат на оплату правової допомоги суд враховує практику та рекомендації Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18)(офіційний сайт ЄСПЛ, за посиланням: https://www.echr.coe.int/Documents/PD_satisfaction_claims_eng.pdf ). Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату. Зважаючи на сталість відносин ТОВ «ФК «ВІВА Капітал» і АБ «Грушевий Ю. В.», їх постійну співпрацю, укладення договору про надання правової допомоги в усіх можливих варіаціях на постійній основі, надання документів, датованих двома тижнями\~раніше від написання позову без конкретизації відповідача, суд констатує, що позивач не довів вартості понесення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги саме в цій справі. Хоча з матеріалів справи вбачається, що АБ «Грушевий Ю. В.» надавав правову допомогу у цій справі, так як позовну заяву підготовлено саме АБ «Грушевий Ю. В.», однак немає відомостей про їх вартість, а суд позбавлений можливості самостійно її встановлювати.

Outcome: partial