Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (надалі ТзДВ СГ «Оберіг») звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому, просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 14 695, 85 грн., з яких: 13 314 грн. сума виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу; 442,96 грн. інфляційних витрат; 841,76 грн. пені; 97,13 грн. трьох відсотків річних, а також 7300 грн. витрат на правову допомогу та 2422,40 грн. судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 09.04.2023 на вул..Л.Курбаса в м.Тернопіль відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «ВАЗ 2101» н.з. [NUMBER] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] . Тернопільським міськрайонним судом було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy» н.з. [NUMBER] станом на момент ДТП була забезпечена в ТзДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР -210632635. Відповідно до ремонтної калькуляції від 17.05.2023 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «ВАЗ-2101» н.з. [NUMBER] , якому було заподіяно шкоду, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ складає 24059,80 грн. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 21.06.2023 між потерпілою особою та страховиком було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 13314 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 13314 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 05.07.2023. 06.09.2024 відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.12.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Відповідач відзиву на позов не подавав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Вказав, що розмір страхового відшкодування на його думку є завищений, він також не погоджується сплачувати штрафні санкції, оскільки будь-яких повідомлень про сплату коштів позивачу, він не отримував. Також зазначив, що розмір витрат на правову допомогу є на його думку завищеним, а відтак, він не погоджується його сплачувати. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. \~ \~ \~ \~ 09.04.2023 о 21 год.18 хв. в м. Тернополі по вул. Текстильна, 28 гр. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, під час виникнення небезпеки для руху, яку водій спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford Fusion», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після цього [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події. Також, 09.04.2023 о 21 год. 22 хв. в м. Тернополі по вул. Леся Курбаса, 4 гр. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після цього [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події. Крім цього, [PERSON] 09.04.2023року о 21год.22хв.в м.Тернополі по вул.Леся Курбаса,4\~керував автомобілем марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Пройти огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alсotest 6820» №ARHJ-0295 та в медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР [PERSON] відмовився. Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.05.2023, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.\~124,\~122-4, ч. 1 ст.\~130\~КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення з урахуванням вимог ст.36 КУпАП. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-210632635, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Volkswagen\~Caddy»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] була забезпечена в ТзДВ «СГ «Оберіг» із встановленим розміром франшизи 0 грн. Згідно із ремонтною калькуляцією, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Lada 2101» н.з. [NUMBER] здійсненою у системі «Audatex» станом на 09.04.2023 склала 24059,80 грн. Між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 13314 грн., яку страховик згідно платіжної інструкції №20027 від 05.07.2023 виплатив потерпілому [PERSON] на підставі поданої ним заяви на виплату страхового відшкодування від 21.06.2023, як власнику транспортного засобу марки «ВАЗ 2101» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 2 ст. 999 ЦПК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закон, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно із п.п. «а», «б» п.п. 38.1.1. Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги ТзДВ «СГ «Оберіг» у частині стягнення із відповідача суми виплаченого ним страхового відшкодування обґрунтованими, оскільки зазначеними проаналізованими судом доказами доведено факт того, що 09.04.2023 року з вини відповідача була скоєна дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, суд констатує, що відповідачем, у відповідності до ч. 3 ст. 12 (ч. 1 ст. 81) ЦПК України, під час судового розгляду, не спростовано зазначені доводи позивача належними та допустимими доказами. За таких підстав, позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом стягнення із відповідача у користь позивача 13 314 грн.. Крім того позивачем заявлено стягнення із відповідача нарахованих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України інфляційних нарахувань, три відсотки річних та пені у сумі 1 381,85 грн., а саме інфляційні витрати у розмірі 442,96 грн., пеня 841,76 грн., три відсотки річних 97,13 грн.. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, положення цієї норми не застосовуються до відносин із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України). Також, суд вважає, що нарахування штрафних санкцій із вказаних підстав відповідачу є безпідставним, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачу було достеменно відомо про зазначену суму страхового відшкодування, яке здійснив позивач, оскільки в судовому засіданні [PERSON] суду пояснив, що будь-яких вимог від позивача не отримував, а дізнався про такі вимоги після пред`явленого позову. Відтак, суд вважає, що вимоги позивача у частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 442,96 грн., пені у розмірі 841,76 грн. та три відсотки річних у розмірі 97,13 грн. не підлягають до задоволення. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 7300 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. До матеріалів справи на підтвердження понесених витрат представником позивача доданий договір №42536 від 04.10.2024 про надання правничої допомоги, акт прийому передачі наданих послуг від 13.12.2024 р. до договору про надання професійної правничої допомоги №42536 від 04.10.2024 на суму 7300 грн. (ознайомлення та аналіз документів страхової справи, надання клієнту консультацій і роз`яснень з правових питань, складання позовної заяви, підготовка додатків. Підписання та направлення всіх підготовлених документів до суду та іншим учасникам справи) з витраченими усього 5 год. часу. Крім цього, позивачем надано попередній орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 7300 грн. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим (див., наприклад, п. 30 рішення у справі Bottazzi v. Italy). Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. також п. 55 рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Iatridis v. Greece). Однак, Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 у справі №160/19098/21 зробив висновок, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial