Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

10 лютого 2025 року представник позивача - адвокат Пархомчук С.В. через систему "Електронний суд" подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивача - адвоката Пархомчука С.В. про ухвалення додаткового рішення у справі, призначено розгляд заяви на 20 лютого 2025 року об 11 год. 15 хв. У судове засідання сторони не з`явились, явку своїх представників до суду не забезпечили. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 лютого 2025 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" заборгованість за кредитним договором № 36440 від 16.06.2021 року в сумі 8925 грн 00 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500 грн 00 коп.,\~простроченої заборгованості за процентами в розмірі 7425 грн 00 коп., а також судовий збір в сумі 2422 гривні 40 копійок. У заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. На підтвердження витрат позивача на правничу допомогу його представником долучено до заяви про ухвалення додаткового рішення: довіреність від 30 грудня 2024 року, акт про отримання правової допомоги від 03.02.2025 р., платіжна інструкція № 34760 від 03.02.2025, рахунок №03.02.2025-7 від 03.02.2025 року. У акті про отримання правової допомоги зазначено найменування наданих послуг: 1) зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору № 36440 від 16.06.2021 року (1 година - 2000,00 грн); 2) складення та подання до суду позовної заяви (2,5 години - 5000,00 грн); 3) інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи (1,5 години - 3000,00 грн.); 4) канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500,00 грн., а всього 10 500,000 грн. Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. Матеріалами справи стверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. При цьому, суд зауважує, що представник позивача участі в розгляді справи не брав, обмежившись надсиланням через систему «Електронний суд» позовної заяви, в якій просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, яка за своєю формою та змістом не є складною, із цього питання існує стала та узгоджена судова практика та виготовлення такої заяви не потребує значного часу на підготовку. Таким чином, з метою дотримання принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною з огляду на складність та фактичний розгляд справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи №873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспіввісною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10500,00 грн, який, на думку суду, є завищеним. Відтак, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, з урахуванням вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України, а саме з урахуванням критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, та обґрунтованості таких витрат відповідно до предмета спору. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Outcome: approved