Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

В січні 2025 року позивачка [PERSON] звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2014 року, який було розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09 квітня 2024 року. Сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходить на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, прочинаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2025 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29 січня 2025 року позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, а саме стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, прочинаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від свого заробітку (доходу) визнав. Справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2014 року, який було розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09 квітня 2024 року. Після розірвання шлюбу за [PERSON] бло залишено прізвище [PERSON] , що підтверджується копією відповідного рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09 квітня 2024 року у справі №604/228/24 (провадження №2/604/142/24), яке згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 09 травня 2024 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03 липня 2024 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживають діти [PERSON] та [PERSON] . Даний факт підтверджується також копією довідки Підволочиської селищної ради №846 від 25 липня 2024 року. Позивачка вказує, що батько дитини добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, крім того позивачка вказує, що відповідач є працездатним, іншим особам аліментів не сплачує та інших осіб на утриманні не має. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.182 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів судом встановлюється згідно з вимогами закону, з врахуванням суті позовних вимог матеріального становища сторін, наданих доказів, визнання відповідачем позову. З огляду на наведене, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до повноліття дитини. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Але, враховуючи, що відповідач є військовослужбовцем в умовах воєнного стану, що підтверджується відповідною копією військового квитка, суд, відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», вважає за можливе звільнити його від сплати судового збору, та віднести ці витрати по справі за рахунок держави.

Outcome: approved