Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

представник позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Мєшнік К.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.09.2020 в сумі 80\~666,73 гривень станом на 25.08.2024, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Представника відповідачки адвокат Працевитий Г.О. звернувся до суду з зустрічним позовом до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», в якій просить визнати недійсною анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 18.09.2020, підписану між сторонами. Первісний позов обґрунтований тим, що 18.09.2020 відповідачка звернулась до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим станом на 25.08.2024 виникла заборгованість по сплаті кредиту (тілом кредиту) у сумі 80\~666,73 гривень. Зустрічний позов обґрунтований наступним. У 2020 році [PERSON] звернулась до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання картки для видаткових операцій. Оскільки відділень вказаного банку немає, для реєстрації та обумовлення можливості забрати фізичну картку потрібно встановити мобільний застосунок та вказати точку для отримання картки. [PERSON] встановила мобільний додаток та замовила видачу картки на мобільній точці. Метою отримання картки було відкриття поточного рахунку. На мобільній точці АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» після пред`явлення особистих документів [PERSON] отримала конверт із запечатаною всередині фізичною картою «Монобанк». З 2020 до 2022 року [PERSON] використовувала вказаний поточний рахунок. У листопаді 2024 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми заборгованості в розмірі 88\~666,73 гривень. З наданих по справі доказів вбачається, що нарахування заборгованості здійснювалось на підставі анкети-заяви від 18.09.2020 та Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank від 27.11.2021. [PERSON] не підписувала жодних документів при отриманні картки. Надані позивачем докази по справі, які містять підпис [PERSON] не відповідають дійсності. Підпис, що міститься на анкеті-заяві від 18.09.2020 не належить відповідачці. Оскільки вона не підписувала ані анкету-заяву від 18.09.2020, ані Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank від 27.11.2021, вказане свідчить про відсутність волевиявлення сторони договору позики, що свідчить про його недійсність. Представником позивача Мєшніком К.І. поданий відзив на зустрічний позов, у якому він просив відмовити у зустрічному позові та задовольнити повністю первісний позов. Заперечення обґрунтовує тим, що до позовної заяви були додані наступні докази, що підтверджують факт укладення Договору про надання банківських послуг від 18.09.2020: копія Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, Витяг з Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, Витяг з Тарифів за карткою Monobank. Окрім цього в позовній заяві надане посилання на офіційний інтернет ресурс АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», а саме https://www.monobank.ua/terms, де у вільному доступу опубліковані Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank (далі - Умови). Умови опубліковані і є безперервно доступними у їх поточній редакції, а також архів редакцій за весь період існування, зокрема в чинній на момент укладення Договору між позивачем та відповідачкою. З наданої Анкети-заяви вбачається, що відповідачка підписала її власноручно 18.09.2020 під час отримання картки. Згідно змісту Анкети-заяви верифікацію та ідентифікацію клієнта виконав [PERSON] та своїм підписом підтвердив, що надані клієнтом документи перевірені в його присутності на чинність (дійсність) та наведені вище копії відповідають оригіналу. Окрім того підпис відповідачки у Анкеті-заяві візуально відповідає її підпису у паспорті, а також у Закордонному паспорті. Згідно з п. 1 Розділу 1 Умов Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг «Monobank» - це письмове звернення клієнта до Банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених Договором. Підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору. У пункті 1 підписаної відповідачем при відкритті банківського рахунку Анкети-заяви, споживач банківських послуг (Клієнт) погоджується, що ця Анкета-заява разом із умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у разі надання банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK/Universal Bank) таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив отримання примірника Договору в Мобільному додатку monobank; підтвердив ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтвердив укладання Договору; зобов`язався виконувати умови Договору; підтвердив що інформація передбачена ч. 2. ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мені надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. Отже Анкетазаява є невід`ємною частиною Договору і враховуючи її зміст, підписавши Анкетузаяву, відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма частинами договору і отримав відповідні примірники. У вищевказаних документах, що разом становлять укладений між сторонами Договір (Анкета-заява, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту) містяться всі істотні умови договору, у тому числі умови про процентну ставку, пеню, штрафи, умови та строк повернення кредиту згідно із ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема, згідно п. 3 Анкети-заяви до Договору відповідач погодився, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Таким чином відсоткова ставка встановлена та погоджена відповідачем безпосередньо в підписаній ним Анкеті-заяві. Окрім того у п. 8 (Картки monobank/Universal Bank) Розділу ІІ Умов визначено, що для Чорної картки monobank сума кредиту становить до 100 тис грн., базова процентна ставка 3,1% в місяць, пільговий період до 62 днів, пільгова процентна ставка: 0,00001, комісія за зняття грошових коштів: 4% від суми зняття, погашення - щомісяця до останнього дня місяця, наступного за звітним, у розмірі 4% від заборгованості, але не менше 100 грн., 44,12% - реальна річна процентна ставка, відсотків річних. Отже, Договір між сторонами було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідача. У Анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. З Деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача та наданого разом з позовною заявою розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався отриманою кредитною карткою та частково погашав утворену заборгованість, але станом на момент подання позову має заборгованість перед позивачем у розмірі 80\~666,73 грн. Варто також зауважити, що як вбачається із деталізованої виписки про рух коштів по картці відповідачем було оформлено 6 заяв послуги «Транзакція в розстрочку» на загальну суму 22\~922,29 грн. Розстрочка - послуга, за якою Банк надає Клієнту Кредит з метою придбання Товару на строк, визначений у Заяві, а Клієнт зобов`язується повернути суму Кредиту та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі Щомісячних платежів. Зазначена послуга має безпосереднє відношення до цієї справи оскільки сума непогашених власними коштами розстрочок та послуг «Покупка частинами» є частиною заборгованості по карті [NUMBER] щодо якої Банк і звертається до суду з метою стягнення заборгованості. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 58\~404,08 грн. За весь час користування карткою Боржником було проведено витрат по картці на суму 139\~070,81 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 80\~666,73 грн. Представник відповідачки подав додаткові пояснення по справі, які суд сприймає як відповідь на відзив на зустрічний позов, в яких підтримав зустрічний позов. Зазначив, що відповідачка не заперечує факт отримання картки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та використання карткового рахунку з метою проведення видаткових операцій. Дійсно, отримання карткового рахунку відбувалось на мобільній точці, та, з метою підтвердження особи - позивач за зустрічним позовом надала власний паспорт співробітнику АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Однак, надання власного паспорту не означає факт підписання та погодження з усіма документами, які відповідач за зустрічним позовом подав до суду на підтвердження вимог по стягненню суми, яка складається з тіла кредиту та відсотків. Жодного підпису на документах [PERSON] не залишала, [PERSON] отримала конверт із запечатаною всередині фізичною картою «Монобанк». Так завершилась процедура видачі картки. В подальшому через мобільний застосунок відповідачка відслідковувала власні транзакції та користувалась мобільним додатком. Відповідачка використовувала мобільний застосунок і цей факт не заперечує. Однак, жодного підпису в порядку Закону України «Про електронну комерцію» нею накладено не було на надані позивачем документи. Надані позивачем документи були перевірені сайті Центрального засвідчувального органу за посиланням https://czo.gov.ua/vcnfv та було отримано відповідь що «Файл не містить підписів». Таким чином, надані до відзиву на зустрічну позовну заяву докази не містять КЕП, не підтверджують аргументи позивача та не є належним та допустимим доказом. Представником позивача подані заперечення на зустрічний позов, у яких він просив відмовити у зустрічному позові та задовольнити повністю первісний позов. Зазначив, що відповідно до яких пунктом 6 Анкети-заяви відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку. Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою здійснення його дій згідно з договором. А також визнає, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису. А відповідно п. 6 частини розділу І Умов і правил, що погодили сторони, банк та Клієнт узгодили, що всі правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися Сторонами або кожною Стороною окремо з використанням удосконаленого електронного о підпису (ЕП) у Мобільному додатку. Удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Удосконалений електронний підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Сторони погодили використання ЕП без сертифіката ключа. Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону Клієнта, на якому встановлений Мобільний додаток лише після Ідентифікації Клієнта з використанням смартфону Клієнта. Згенерований особистий ключ Клієнта захищається паролем та може бути розміщений у хмарному сховищі. Відкритий ключ розміщується в Анкеті-Заяві, яка підписується Клієнтом. Додані ж до Заяв Клієнта Форми підтвердження електронного документу підтверджує підписання зазначених заяв саме Відповідачем шляхом накладення Удосконаленого електронного підпису, що було погоджено сторонами під час укладення Договору та підписання Анкети-заяви. Підпис Клієнта [PERSON] перевіряється за допомогою відкритого ключа: 036d571d26d24b004769f045d500586068 f43e6cdbb3d34d5d2e008dea9e3e130b. Відповідачем було оформлено 6 заяв послуги «Транзакція в розстрочку» на загальну суму 22\~922,29 грн. Заяви Клієнта про отримання вказаних послуг підписані відповідачем за первісним позовом шляхом накладення електронного підпису без сертифіката ключа, перевірка якого здійснюється за допомогою відкритого ключа, що погоджено сторонами. Форма підтвердження електронного документу, що підтверджує факт накладення Клієнтом вищезазначеного електронного підпису надана до кожної з 6 вищезазначених Заяв Клієнта. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 08.11.2024 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою про прийняття зустрічного позову від 25.11.2024 прийнятий до розгляду зустрічний позов відповідачки, в інтересах якої діє її представник адвокат Працевитий Г.О., до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про визнання кредитного договору недійсним. Вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом. Вирішено розгляд справи, провести за правилами загального позовного провадження. Ухвалою про витребування доказів від 23.12.2024 за клопотанням представника відповідачки у позивача витребуваний оригінал Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, підписаної [PERSON] 18.09.2020. Витребуваний доказ поданий суду 02.01.2025. Ухвалою про призначення судового розгляду від 03.02.2025 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Мєшнік К.Є. в судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. Представник відповідачки адвокат Липський М.І. первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав за обставин викладених представником позивачки адвокатом Працевитим Г.О. в заявах по суті спору. Також зазначив, що підпис відповідачки, який міститься у спірній Анкеті-заяві вочевидь не відповідає її підпису, який міститься у копії її паспорту, що не потребує спеціальних знань. Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 18.09.2020 [PERSON] звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (далі - заява від 18.09.2020). На час розгляду справи [PERSON] змінила прізвище на Змієвська, що підтверджується її електронною довіреністю на справу № 334/8978/24 від 12.11.2024 та визнається сторонами в заявах по суті спору. У пункті 1 заяви від 18.09.2020 відповідачка підтвердила, що ця Анкета-заява разом із умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідачка підтвердила отримання примірника Договору в Мобільному додатку monobank; ознайомлення та згоду з умовами Договору; укладання нею Договору; зобов`язалась виконувати умови Договору; підтвердила, що інформація передбачена частиною другою статті 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» їй надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. У пункті 2 вказаної заяви відповідачка просила відкрити поточний рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № [NUMBER] на її ім`я. Відповідно до пункту 3 заяви відповідачка просила встановити кредитний ліміт на суму, вказану у Мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нарахована відсоткова ставка 3,1 % на місяць. Беззастережно погодилась з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Згідно з пунктом 6 заяви від 18.09.2020 відповідачка просить вважати її власноручний підпис або його аналоги (у тому числі удосконалений електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в Банку. Засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 036D571D26D24B004769F045D500586068F43E6CDBB3D34D5D2E008DEA9E3E130B, який буде використовуватися УЕП у мобільному додатку для засвідчення її дій. Визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею з використанням простого електронного підпису або УЕП. Оригінал заяви від 18.09.2020 був досліджений судом у судовому засіданні. Заява містить власноручний підпис [PERSON] та дату її підписання, проставлені в графі «Клієнт». На підставі кредитного договору відповідачка отримала кредит у вигляді кредитної лінії зі встановленим кредитним лімітом на поточний рахунок у сумі 8\~000 гривень, який збільшувався відповідачем. Останній раз 15.12.2020 був встановлений кредитний ліміт у сумі 40\~000 гривень, що підтверджується довідкою про встановлення кредитного ліміту від 01.12.2024. Відповідачці позивачем була видана кредитна картка « [INFO] » № [NUMBER] зі строком дії 11/24, що підтверджується довідкою про наявність рахунку від 01.12.2024. Також відповідачкою своїм УЕП 036D571D26D24B004769F045D500586068F43E6CDBB 3D34D5D2E008DEA9E3E130B, зазначеному у пункті 6 заяви від 18.09.2020, були підписані Заяви Клієнта № 20.30.0002590095 від 12.02.2021, № 20.30.0002590262 від 12.02.2021, № 20.30.0002590269 від 12.02.2021, № 20.30.0002590275 від 12.02.2021, № 20.30.0002590284 від 12.02.2021, № 20.30.0002610304 від 15.02.2021 про надання кредитних продуктів «Транзакція в розстрочку», що підтверджується відповідними заявами та формами підтвердження електронного документа. На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав заяву від 18.09.2020, витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів (Мonobank), Тарифи Чорної картки monobank та Паспорт споживчого кредиту. Згідно з наданими позивачем розрахунком заборгованості та витягом про рух коштів по картці від 01.12.2024 заборгованість відповідачки за вказаним договором станом на 25.08.2024 становить 80\~666,73 гривень станом на, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Перевіривши розрахунок заборгованості та витяг про рух коштів по картці від 01.12.2024 суд встановив, що позивачем були нараховані відповідачці проценти за користування кредитом в сумі 35\~643,57 гривень, які були частково сплачені відповідачкою та частково зараховані позивачем в заборгованість по тілу кредиту. У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 12 Закону України від 03.09.2015 № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон № 675-VIII) в редакції, чинній на момент підписання кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 6 Закону України від 22.05.2003 № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі Закон № 851-IV), для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Згідно з пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України від 05.10.2017 № 2155-VIII «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (далі - Закон № 2155-VIII), електронним підписом є електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Державне регулювання у сферах електронних довірчих послуг та електронної ідентифікації у банківській системі України здійснює Національний банк України, що передбачено статтею 5 Закон № 2155-VIII. У пункті 14 розділу ІІ Положення про застосування електронного підпису в банківській системі України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.08.2017 № 78, чинного на момент укладення кредитного договору (далі Положення № 78), зазначено, що використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Укладення окремого договору щодо використання кваліфікованого ЕП не вимагається. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вже було значено вище, у пункті 3 заяви від 18.09.2020 сторони погодили, що пільговий період за користування кредитом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нарахована відсоткова ставка 3,1 % на місяць. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги за договором, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилався на Умови та Паспорт споживчого кредиту, розміщені на офіційному сайті: https://monobank.ua/terms, а також Тарифи, що розміщені за посиланням https://monobank.ua/rates. Вказані документи не містять власноручного підпису відповідачки, а також її електронного підпису, згоду на використання якого вона надала у пункті 6 заяви від 18.09.2020. Таким чином матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву від 18.09.2020, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15). Аналогічний висновок містить також постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), яка відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У зустрічному позові представник відповідачки наполягає на тому, що відповідачка не підписувала заяву від 18.09.2020, а наявний у заяві підпис клієнта не відповідає підпису відповідачки у її паспорті громадянина України. Суд зауважує, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2021 року у справі № 441/1325/16-ц (провадження № 61-20329св19) зроблено висновок, що «правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність». Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. З урахуванням того, що представник відповідачки наполягає, що відповідачка не підписувала кредитний договір і недійсність кредитного договору у випадку недодержання письмової форми встановлена законом та цей договір є нікчемним, то зустрічна позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту прав і є самостійною підставою для відмови у зустрічному позові. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідачкою та її представниками не подано жодного доказу на підтвердження того, що відповідачка не підписувала заяву від 18.09.2020. Не дивлячись на те, що судом витребуваний за клопотанням представника відповідачки у позивача оригінал заяви від 18.09.2020, представник відповідача клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявив, посилаючись при цьому на те, що підпис відповідачки, який міститься у спірній заяві вочевидь не відповідає її підпису, який міститься у копії її паспорту громадянки України, що не потребує спеціальних знань. Проте вказаний аргумент є безпідставним через те, що ідентифікація виконавця рукописного тексту є основним завданням почеркознавчої експертизи (пункт 1 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5). Отже встановлення обставини підписання або не підписання відповідачкою спірної заяви потребує спеціальні знання. За таких обставин відповідачкою не доведено, що вона не підписувала заяву від 18.09.2020 та відповідних підстав для встановлення нікчемності кредитного договору, яким і є спірна заява. Суд встановив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці кредит у вигляді кредитної лінії зі встановленням кредитного ліміту. Відповідачка у свою чергу свої обов`язки за договором належним чином не виконувала, допустивши станом на станом на 25.08.2024 заборгованість у сумі 80\~666,73 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 80\~666, 73 гривень. У задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. При ухваленні рішення суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Враховуючи вищевказане, задоволення первісного позову та відмову у зустрічному позові із зазначених судом підстав, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи учасників справи. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3\~028 гривень.

Outcome: approved