Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

В провадженні Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до акціонерного товариства "Райффайзен Банк", третя особа: Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна. \~ \~ \~ \~Позивач \~просить суд\~винести рішення,\~якимзняти арешт з майна [PERSON] , накладений постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області Пилявець О.В. від 26.12.2017 р. про арешт майна боржника серія та номер: 50151391 у виконавчому провадженні № 50151391. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 23.09.2024 року. Згідно розпорядження заступника керівника апарату Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Інни Подгородньої № 800/24 від 26.12.2024 року, у зв`язку з Рішенням Вищої ради правосуддя від 03.12.2024 року № 3509/0/15-24, яким суддю [PERSON] звільнено з посади судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, канцелярії суду здійснити повторний автоматизований перерозподіл даної цивільної справи відповідно до вимог чинного законодавства України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2024 року, справу передано для розгляду судді Гайтко Л.А., та ухвалою від 27.12.2025 року прийнято до свого провадження. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Гайдаш Є.В. в судове засідання 27.02.2025 року не з`явилися, раніше, представник позивача подавав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача акціонерного товариства\~"Райффайзен\~Банк"\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про день\~та час\~розгляду справи\~ повідомлявся\~належним чином,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~ не скористався своїм правом, та не подав відзив на позовну заяву, не спростував позовні вимоги. Представник третьої особи - Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, направили відзив на позовну заяву, у якому просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві власності належать житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки з кадастровим номером: 6522183700:01:033:0013 та 6522183700:01:015:0095 розташовані на території Генічеського району Херсонської області, що підтверджується копіями правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 444/6978/12 стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк» з [PERSON] , заборгованість за кредитним договором №014/3661/152686/74 від 10.09.2008 р., яка станом на 06.06.2012 року, становить 311\~193, 26 коп. та судовий збір - 3\~111, 93 коп. \~\~\~\~\~ \~ \~ На виконання вказаного вище рішення, судом 12.12.2012 р. видано виконавчий лист стягувачу ПАТ «Райффайзен Банк». \~ \~ \~ \~ \~ У\~відповідності до\~вимог ст.\~ст.\~3,\~4,\~24,\~25,\~26,\~27,\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» 11.02.2016\~року державним\~виконавцем Центрально-Міського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~винесено постанову\~про відкриття\~виконавчого провадження\~АСВП №50151391,\~ що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до пункту 5 Розділу 11 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, державним виконавцем одночасно з відкриттям виконавчого провадження № 50151391 було внесено відомості про боржника до єдиного державного реєстру боржників. Постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області (на сьогоднішній день Центрально-Міського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) винесено постанову від 26.12.2017 р. серія та номер: 50151391 про арешт майна боржника (позивача), а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки з кадастровим номером: 6522183700:01:033:0013 та 6522183700:01:015:0095 розташовані на території Генічеського району Херсонської області, що підтверджується постановою про арешт майна боржника; письмовою інформацією з ДРРПНМ від 10.09.2024 р. № 394301001. 30.11.2018 р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», копія якого разом з оригіналом виконавчого документу направлена на адресу стягувача, яка зазначена у виконавчому документ (як адреса для листування). Представником позивача направлено на адресу Центрально-Міського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції адвокатський запит з проханням повідомити про стан виконавчого провадження № 50151391 на виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 444/6976/12 про стягнення з позивача на користь ПАТ «Райффайзен Банк» заборгованості за кредитним\~договором №014/3661/152686/74.\~ \~ \~ \~ \~ \~Листом Центрально-Міського\~ВДВС у\~м.\~Кривому Розі\~Криворізького району\~Дніпропетровської області\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~від.\~04.09.2024\~р.\~№ 90594\~повідомлено представника\~позивача,\~що на\~теперішній час,\~виконавче провадження\~було передано\~до apxiву\~у зв`язку\~зі СПЛИВОМ\~терміну зберігання,\~виконавче провадження\~було внесено\~в акт\~про вилучення\~виконавчих проваджень\~для знищення\~14\~ciчня\~2022\~року i\~присвоєно відповідний\~номер «5707»,\~що підтверджується\~ листом Центрально-Міського ВДВС від 04.09.2024 р. В 2019 р. між позивачем [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (АТ «Райффайзен Банк») була укладена угода про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором №014/3661/152686/74. В 2019 р. [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/3661/152686/74 була погашена в повному обсязі, однак довідка видана ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (АТ «Райффайзен Банк») про відсутність майнових претензій до [PERSON] , була втрачена. 11.09.2024 року представник позивача звернувся до АТ «Райффайзен Банк» із адвокатським запитом про надання довідки або іншого письмового документа на підтвердження сплати [PERSON] заборгованості перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (АТ «Райффайзен Банк») за кредитним договором №014/3661/152686/74, що підтверджується адвокатським запитом та доказами його направлення на офіційну електронну адресу відповідача та поштову адресу Відповідь на адвокатський запит станом дату подання позовної не надходила. Наявність арешту, накладеного на будинок та земельні ділянки позивача за відсутності невиконаних на сьогоднішній день зобов`язань суттєво обмежує права позивача, як власника на розпорядження майном, а тому право позивача підлягає захисту шляхом звільнення нерухомого майна з-під арешту. Відсутність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду дає підстави для звільнення майна з-під арешту. У зв`язку з тим, що був накладений арешт, позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17. У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт із майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають. Указаний механізм запроваджено законодавцем із метою захисту прав стягувачів, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Втім наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09, провадження № 61-12406св21 (ЄДРСРУ № 108296856), від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21, ЄДРСР № 108653799). Стаття\~ст. 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Стаття 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За змістом статей\~316,\~317,\~321,\~391 ЦК України\~право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей\~16,\~386,\~391 ЦК України. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 2\~статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону\~та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Частиною першою\~статті 6 Закону України «Про виконавче провадження»\~встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно із положеннями\~статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»\~державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виходячи зі змісту\~статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»\~за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Положеннями\~статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої\~статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша\~статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»). Частиною другою\~статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст.\~321\~ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції, Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції на момент винесення постанови про накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»(чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача неможливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. З урахуванням вище викладеного, враховуючи, що будь - які виконавчі провадження щодо відносно [PERSON] відсутні, та враховуючи, що арешт з майна позивача може бути знятий лише за відповідним судовим рішенням, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки наявним арештом майна фактично позбавлено позивача розпорядитись своїм правом щодо особистого, приватного майна, що є наслідком порушення Конституційних прав. Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що усі понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved