Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у вересні 2024 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті: до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 00 грн 00 коп.; до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 00 грн 00 коп.; з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 13494 грн 14 коп.; з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 67017 грн 41 коп.; з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 23862 грн 07 коп.; з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 71995 грн 17 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 693 грн 66 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 504 грн 66 коп.; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 44 грн 06 коп.; та судовий збір по справі у розмірі 3028 грн 00 коп., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, які постачає Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго», проте свої зобов`язання по оплаті послуг центрального опалення та постачання гарячої води вони виконують неналежним чином. У зв`язку з вищевикладеним станом на 01.07.2024 заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що складає 177611 грн 17 коп. 02.10.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити, оскільки у розумінні, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем та відповідачем у справі є [PERSON] . Крім того, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 23.07.2017 та проживає за адресою: [ADDRESS] . Отже, враховуючи приписи ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», [PERSON] звільняється від обов?язку сплати за комунальні послуги за постачання гарячої води. Також, позивачем розрахована заборгованість за постачання гарячої води без врахування встановлених лічильників. Разом із відзивом відповідачем подано заяву про застосування позовної давності (а.с. 101-131 т. 1). 04.10.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити, оскільки у розумінні, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем та відповідачем у справі є [PERSON] . Крім того, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 23.07.2017 та проживає за адресою: [ADDRESS] . Отже, враховуючи приписи ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», [PERSON] звільняється від обов?язку сплати за комунальні послуги за постачання гарячої води. Також, позивачем розрахована заборгованість за постачання гарячої води без врахування встановлених лічильників. Разом із відзивом відповідачем подано заяву про застосування позовної давності (а.с. 134-160, 194-198 т. 1). 04.10.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити, оскільки у розумінні, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем та відповідачем у справі є [PERSON] . Крім того, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 23.07.2017 та проживає за адресою: [ADDRESS] . Отже, враховуючи приписи ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», [PERSON] звільняється від обов?язку сплати за комунальні послуги за постачання гарячої води. Також, позивачем розрахована заборгованість за постачання гарячої води без врахування встановлених лічильників. Разом із відзивом відповідачем подано заяву про застосування позовної давності (а.с. 161-193 т. 1). 07.10.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити, оскільки у розумінні, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем та відповідачем у справі є [PERSON] . Крім того, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 1996 року та проживає за адресою: [ADDRESS] . Отже, враховуючи приписи ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», [PERSON] звільняється від обов?язку сплати за комунальні послуги за постачання гарячої води. Також, позивачем розрахована заборгованість за постачання гарячої води без врахування встановлених лічильників. Разом із відзивом відповідачем подано заяву про застосування позовної давності (а.с. 206-219, 233-240 т. 1). 08.10.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити, оскільки у розумінні, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем та відповідачем у справі є [PERSON] . Крім того, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 1996 року та проживає за адресою: [ADDRESS] . Отже, враховуючи приписи ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», [PERSON] звільняється від обов?язку сплати за комунальні послуги за постачання гарячої води. Також, позивачем розрахована заборгованість за постачання гарячої води без врахування встановлених лічильників. Разом із відзивом відповідачем подано заяву про застосування позовної давності (а.с. 241-250 т. 1, а.с. 1-23 т. 2). 14.10.2024 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Оскільки, між позивачем та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» договір про відступлення права вимоги №602-18 укладено 11.10.2018, то обчислення строків позовної давності починається з моменту укладання вищезазначеного договору. Виходячи з вищевикладеного строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих послу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води закінчується 11.10.2021. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦК України (строк позовної давності), продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, починаючи з 12.03.2020 та по день подання позову на території України установлено і діє карантин, а тому, позовна заява була подана у межах строку позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про Житлово-комунальні послуги», дієдат особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зу споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, відповідачі є зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] доказів не проживання до суду не надавалися, про що свідчить що відповідачі фактично проживають за адресою надання послуг та є належним відповідачами. Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] в період виникнення заборгованості надавались у повному обсязі, а тому, позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг (а.с. 30-37 т. 2). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12.09.2024 справу розподіллено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 79-80т. 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику з повідомленням сторін (а.с. 83-84т. 1). Ухвалою суду від 16.09.2024 за клопотанням представника позивача витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] (а.с. 85-86т. 1). Ухвалою суду від 16.09.2024 виправлено описку в ухвалі суду про відкриття провадження від 16.09.2024 (а.с. 87-88 т. 1). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які постачає Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго». Згідно з долученими до позовної заяви розрахунками заборгованості у відповідачів станом на 01.07.2024 заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що складає 177611 грн 17 коп. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Відповідно до п. 8 зазначених Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 ст. 642 Цивільного кодексу України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 24.12.2019 № 2244 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона може запропонувати свої умови. Відповідно до п. 11 Правил та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно положень п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку Відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: - з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; - з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до п. 18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з абз. 1 п. 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Таким чином, відповідно до зазначених правових норм споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, частини першої ст. 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша ст. 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які вона посилається у позовній заяві, а стороною відповідачів вони не спростовані. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі просили застосувати строки позовної давності щодо стягнення заборгованості за спожиті до 29.01.2021 року житлово-комунальні послуги. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). При цьому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим, згідно із вимогами ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Так, позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2018 по 30.06.2024. Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 651 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, строк позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з 01.05.2018 був продовжений у зв`язку із введенням на території України карантину. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості підлягає до задоволення. V. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, у розмірі 3028 грн 00 коп., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved