Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом доПриватного акціонерного товариства Страхова компанія «Еталон»(надалі «Відповідач 1, «ПАТ СК «Еталон»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Порттрансбуд» (надалі «Відповідач 2», ТОВ «Порттрансбуд»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа Транс Агро» (надалі «Відповідач 3», ТОВ «Європа Транс Агро»), в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Еталон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Порттрансбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа Транс Агро» в солідарному порядку на його користь завдані внаслідок ДТП збитки в сумі 63 542,53 грн. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.12.2024 року до участі у справі залучено [PERSON] в статусітретьої особи без самостійних вимог на предмет спору. Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 08.08.2023 року та сталася з підтвердженої рішенням судувини [PERSON] , який є працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа Транс Агро», Позивачу, як власнику транспортного засобу було завдано матеріальної шкоди, пов`язаної з механічними ушкодженнями, спричиненими транспортному засобу у вигляді ринкової вартості транспортного засобу станом на 08.08.2023 року (до дорожньо-транспортної пригоди). Як зазначено в позовній заяві, сума завданих збитків згідно висновку експерта від 08.11.2023 року №СЕ-19/109-23/13186-АВскладає 221 355,00 грн. Страховою компанією на даний час виплачено на рахунок [PERSON] 67 959,67 грн. страхового відшкодування. Вартість автомобіля Позивача у пошкодженому стані, узгоджену між Позивачем та страховою компанією у 91 000,00 грн., залишено Позивачу. Таким чином, на даний час завдана та не відшкодована шкода становить 63 542,53 грн., яку Позивач просить стягнути солідарно з усіх відповідачів. Представник Позивача в судовомузасіданні позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. В подальшому скористався правом на подання заяви про розгляд справи без його участі. Відповідач Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Еталон», явку уповноваженого представника досуду не забезпечило, про причини неявки суду не сповістило, про дату та час судових засідань повідомлялося належним чином. Правом на подання до суду відзиву на позов не скористалося. Відповідачем 2 Товариством з обмеженою відповідальністю «Порттрансбуд», на адресу суду подано відзив на позов, у якому представник проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Порттрансбуд» є неналежним відповідачем у даній справі. Як зазначено у відзиві, належний ТОВ «Порттрансбуд» причіп «BodexKis3B/ Kis3WA-HJA5A» д.н.з. [NUMBER] , було передано у володіння ТОВ «Європа Транс Агро» на підставі договору оренди транспортних засобів №5/О3 від 01.01.2023 року з Додатком №1 та Актом приймання-передачі, у зв`язку з чим ТОВ «Порттрансбуд» не може бути відповідальним за шкоду, завдану Позивачу. Водій [PERSON] не є працівником ТОВ «Порттрансбуд», а тому дане товариство не може відповідати за спричинену ним шкоду майну інших осіб. В судовому засіданні представник Відповідача 2 проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в їх задоволенні з викладених у відзиві на позов підстав. В подальшому скористався правом на подання заяви про розгляд справи без його участі. Відповідачем 3 Товариством з обмеженою відповідальністю «Європа Транс Агро» на адресу суду подано відзив на позов, у якому представник заперечив проти позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, просив в його задоволенні відмовити. Зокрема, заперечуючи проти позову, представник Відповідача 3 у відзиві на позов покликається на те, що вимога Позивача про стягнення з ТОВ «Європа Транс Агро» в солідарному порядку збитків на суму 63542,53 грн. є незаконною, оскільки вартість матеріального збитку, завданого Позивачу, у 158 959,67 грн.не перевищує ліміт відповідальності страховика ПАТ «СК «Еталон» відповідно до умов страхового полісу ЕР 214924376 за шкоду спричинену майну, який становить 160 000,00 грн., та суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Представником Відповідача 3 подано заяву про розгляд справи без участі його представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Письмових пояснень щодо суті спору від Третьої особи до суду не надходило. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). За правилами ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитківу результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Загальні підстави відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України). Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається зі змісту постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківськоїобласті від 27 вересня 2023 року у справі №346/4540/23 (набрала законної сили 10.10.2023 року): « [PERSON] 08.08.2023 року о 13 год 50 хв. траса Н-10, 160 км, об`їзна м.Коломия, водій Т/З «MAN TGS 18.440» д.н.з. [NUMBER] , причіп «Boden Kis3B/ Kis3WA-HJA5A» з н.з. [NUMBER] , був неуважний , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з Т/З «OPEL ASTRA» з н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухав…. попереду. У наслідок чого Т/З отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає. … Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 08.08.2023 року; схемою місця ДТП від 08.08.2023 року; поясненнями\~ [PERSON] від 08.08.2023 року; поясненнями [PERSON] від 08.08.2023 року. Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є всі підстави для притягнення [PERSON] адміністративної відповідальності за вказаною статтею». Отже, постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківськоїобласті від 27 вересня 2023 року у справі №346/4540/23 (набрала законної сили 10.10.2023 року) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Як встановлено Судом, цивільно-правову відповідальність власника вантажного автомобіля «MANTGS 18.440» д.н.з. [NUMBER] та власника причепу«BodeхKis3B/ Kis3WA-HJA5A» з н.з. [NUMBER] застраховано у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на підставіПолісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-210806062 та Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-214924376 відповідно, за якими ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» взяло на себе обов`язок в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 3 п. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. В силу ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі ст.6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на це, подає страховику відповідну заяву. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу (ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до абз.2 п.36.2 ст.36 зазначеного Закону у разі визнання страховиком вимог заявника обґрунтованими він приймає рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, являється підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. Потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено Судом, 22.09.023 року власник транспортного засобу марки «OPEL ASTRA» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Еталон`із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» за результатами розгляду заяви потерпілого складено Звіт №43-D/13/28 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (а.с.10-20) та сформовано зобов`язуючу пропозицію визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані) (а.с.9), які направлено на адресу [PERSON] (а.с.8). Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею ж 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу Так, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1. статті 30 вказаного закону). Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди(пункт 30.2. статті 30 закону). Згідно Звіту №43-D/13/28 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобувід 05.10.2023 року (а.с.10-20), який було складено на замовлення ПАТ «СК «Еталон»: Ринкова вартість КТЗ 158 959,67 грн. Значення коефіцієнта фізичного зносу 0,7 Вартість відновлювального ремонту 226 307,04 грн. (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали) Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 104 696,05 грн.(з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали) Висновок: вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «OPEL ASTRA» д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 08.08.2023 року складає 158 959,67 грн. Згідно Зобов`язуючої пропозиції визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані) складеної на платформі AUTOonlineкомпанії Audatex (а.с.9) вартість транспортного засобу «OPELASTRA» д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані було визначено у 91 000,00 грн. (найвища пропозиція). Як зазначено у позовній заяві, підтверджено представником Позивача та не заперечено представниками відповідачів, на підставі Звіту №43-D/13/28 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.10.2023 рокута Зобов`язуючої пропозиції визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані), [PERSON] страховою компанією «Еталон» було виплачено суму 67 959,67 грн. страхового відшкодування (як різницю між вартістю ТЗ згідно Звіту і вартістю згідно зобов`язуючої пропозиції, тобто вартістю до та після ДТП (158 959,647 грн. 91 000,00 грн. = 67 959,67 грн.). Вказаний факт сторонами не заперечується та визнається. Разом з тим, посилаючись на те, що з вищевказаним розрахунком суми завданої шкоди [PERSON] не погодився, а тому в подальшому звернувся до Івано-Франківського НДЕКЦ для визначення ринкової вартості автомобіля до ДТП станом на 08.08.2023 року, і на даний час невідшкодованою залишається шкода в розмірі 63 542,53 грн., Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом про солідарне стягнення з відповідачів зазначеної суми. В обґрунтування розміру заявленої до стягнення майнової шкоди представник Позивача покликався на доданий до позовної заяви Висновок експерта №СЕ-19/109-23/13186-АВ від 08.11.2023 року, складений Івано-Франківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України (а.с.22-38), відповідно до якого ринкова вартість транспортного засобу марки «OPELASTRA» реєстраційний номерАТ4767НТ станом на 08.08.2023 року становила 221 355,00 грн. Звертаючись до суду з даним цивільним позовом, Позивач у позовній заяві покликається на те, що оскільки згідно з наданим ним до позову висновком експерта сума завданого збитку становить 221 355,00 грн., а страховою компанією відшкодовано 67 959,67 грн., враховуючи вартість пошкодженого транспортного засобу у 91 000,00 грн., який залишено Позивачу, невідшкодованою залишається сума збитку у 63 542,53 грн., і вказану суму згідно позовної заяви Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. При цьому, норми закону чи положення договору, яким встановлено солідарний обов`язок страховика і страхувальника в межах спірних правовідносин, Позивачем у позові не зазначено. Разом з тим, Судом встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу, Позивач звернувся до страховика винуватця ДТП із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви [PERSON] ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» складено Звіт №43-D/13/28 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобувід 05.10.2023 року (а.с.10-20) та сформовано зобов`язуючу пропозицію визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані) (а.с.9), які направлено на адресу [PERSON] (а.с.8). Згідно даного Звіту №43-D/13/28 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.10.2023 року: Ринкова вартість КТЗ 158 959,67 грн. Значення коефіцієнта фізичного зносу 0,7 Вартість відновлювального ремонту 226 307,04 грн. (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали) Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 104 696,05 грн.(з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали) Висновок: вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «OPEL ASTRA» д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 08.08.2023 року складає 158 959,67 грн. Згідно Зобов`язуючої пропозиції визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані) складеної на платформі AUTOonlineкомпанії Audatex вартість транспортного засобу «OPELASTRA» д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані було визначено у 91 000,00 грн. (найвища пропозиція). Суд зауважує, що Позивач погодився із зазначеними у вищевказаному звіті та зобов`язуючій пропозиції розрахунками вартості завданого йому збитку та вартості пошкодженого транспортного засобу, оскільки ним отримано узгоджену із страховою компанією суму страхового відшкодування у 67\~ 959,67 грн. Претензій до страхової компанії щодо невірності визначеного розміру суми страхового відшкодування Позивач не пред`являв, до суду не звертався, а отримав відповідну виплату. Крім того, Суд зауважує, що зі змісту розрахунків, зазначених у Звіті №43-D/13/28 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.10.2023 року, вбачається, що у спірних правовідносинах за розрахунками страхової компанії, які не заперечував [PERSON] , мало місце фізичне знищення транспортного засобу, оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (226 307,04 грн.) перевищила ринкову вартість транспортного засобу до ДТП (158 959,67 грн.). В розумінні статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вищевказане означає, що ремонт такого транспортного засобу вважається економічно необґрунтованим, а, відповідно, автомобіль вважається фізично знищеним. В такому випадку, відповідно до імперативної вимоги статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2. статті 30 вказаного закону). А тому страховою компанією відшкодовано Позивачу різницю між вартістю транспортного засобу до ДТП (згідно звіту від 05.10.2023 року) та після ДТП (згідно зобов`язуючої пропозиції) (158 959,67 грн. 91 000,00 грн. = 67 959,67 грн.). Суд повторно звертає увагу на те, що Позивач з такими розрахунками страхової компанії погодився шляхом отримання суми страхового відшкодування у 67 959,67 грн., претензій до страхової компанії з приводу недостатності суми страхового відшкодування не заявляв, оскільки докази протилежного в матеріалах справи відсутні. У справі № 569/13697/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 21 березня 2018 року), залишаючи без змін рішення апеляційного суду, звернув увагу, що «позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV. Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати». Також у справі №333/2096/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 10 червня 2020 року), скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача. В іншій цивільній справі\~ №759/28079/21 у постанові від 13 грудня 2023 року\~ Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив таке: «73. Стягуючи зі страховика на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 10 000 грн, як різницю між визначеним страховим полісом лімітом відповідальності страховика (130 000 грн) та виплаченою страховиком узгодженою сумою (120 000 грн), суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, викладеного вище не врахував та з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із узгодженим сторонами розміром страхового відшкодування дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку виплати понад узгоджену суму. 74.\~\~\~\~\~\~ Верховний Суд звертає увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). 75.\~\~\~\~\~\~ Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин. 76.\~\~\~\~\~\~ Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначав, що добросовісність це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення». Проте, як встановлено Судом в даній цивільній справі, в подальшому, після отримання\~ від страхової компанії суми узгодженого страхового відшкодування, Позивач самостійно звернувся до експертної установи для визначення ринкової вартості його транспортного засобу до ДТП 08.08.2023 року. Доводи представника Відповідача 3 стосовно того, що у спірних відносинах не повинно було відбуватися відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди на підставі статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не заслуговують на увагу, оскільки Судом встановлено, що відповідні обставини мали місце. Суд зауважує, що у відповідності допункту 30.1. статті 30 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. В даній нормі не йдеться про величину витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, яка вираховується з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, а тому посилання представника Відповідача 3 у відзиві на позов на суму у 104 696,05 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу), та у зв`язку з цим висновок про не перевищення вартості відновлювального ремонту автомобіля над вартістю його до ДТП, є безпідставним. Такі розрахунки Відповідача 3 є неправильними. Таким чином, з врахуванням того, що власник пошкодженого автомобіля [PERSON] , звернувшись до страховика про виплату страхового відшкодування та, в подальшомудосягнувши згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування шляхом отримання відповідної виплати, чим підтвердив, що між ним і страховиком досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, що відповідає його волевиявленню, та який було розраховано на підставі висновку належного експерта, тобто, фактично погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком, і не наполягав на проведенні додаткової оцінки чи експертизи пошкодженого автомобіля та отримав страхове відшкодування у розмірі 67 959,67 грн. Суд приходить до висновку, що в діях ПрАТ «СК «Еталон» відсутні ознаки порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як і відсутній обов`язок здійснювати будь-які доплати, в тому числі, в солідарному порядку, в зв`язку із чим Позивачу слід відмовити у задоволенні позову до страхової компанії про стягнення матеріальної шкоди. При погодженні й виплаті власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу заподіяної шкоди, вдруге здійснення виплат (доплат) Законом не передбачено. Подібний за змістом висновок міститься упостанові ВС від 10 червня 2020 року, справа № 333/2096/17. Отже, з моменту виплати на користь Позивача суми страхового відшкодування у 67 959,67 грн. відповідне деліктне зобов`язання припинилося. У зв`язку з цим позовні вимоги до ПАТ «СК «Еталон» задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 04.07.2018 року у справі 755/18006/15, «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодуванняна страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститутустрахування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)». У спірних правовідносинах страховою виплатою покрито повне відшкодування завданої винуватцем ДТП шкоди (на підставі статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а тому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) не виникло. У зв`язку з вищевикладеним, у особи, яка на підставі ч.1 ст. 1172 ЦК України відповідає за шкоду, завдану винуватцем ДТП, тобто ТОВ «Європа Транс Агрно», відсутній обов`язок щодо виплати будь-якого іншого розміру страхового відшкодування у припиненому зобов`язанні. В частині вимог про стягнення страхового відшкодування до ТОВ «Європа Транс Агрно» слід відмовити з вищевикладених підстав. Щодо позовних вимог про стягнення на користь Позитвача збитків з ТОВ «Порттрансбуд». Як встановлено Судом з матеріалів справи, ТОВ «Порттрансбуд» є власником причепу «Bodex Kis3B/ Kis3WA-HJA5A» д.н.з. [NUMBER] (а.с.56). На підставі договору оренди транспортних засобів №5/О3 від 01.01.2023 року (а.с.51-52), Додатку №1 до цього договору (а.с.53) та Акту приймання-передачі №1 від 01.01.2023 року (а.с.54-55), укладених між ТОВ «Європа Транс АГро» та ТОВ «Порттрансбуд», причіп «BodexKis3B/ Kis3WA-HJA5A» д.н.з. [NUMBER] було передано ТОВ «Порттрансбуд`в оренду ТОВ «Європа Транс Агро». Докази на підтвердження того, що водій [PERSON] , який є винуватцем ДТП, що мала місце 08.08.2023 року, перебуває у трудових відносинах з Відповідачем 2, в матеріалах справи відсутні. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. Зміст і характер відносин між учасниками справи з урахуванням установлених обставин даної справи свідчать, що спір у справі в частині пред`явлених позовних вимог про стягнення шкоди, завданої ДТП, виник між [PERSON] (потерпілий у ДТП), Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Еталон» (страховик винуватця ДТП) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Європа Транс Агро» (особа, яка в силу ч.1 ст.1172 ЦК України несе відповідальність за безпосереднього винуватця ДТП). ТОВ «Порттрансбуд», яке є власником переданого в оренду причіпу та не заперечує деліктне право [PERSON] , не є належним відповідачем за позовними вимогами про стягнення шкоди. У зв`язку з цим відповідно до положень ч.2 ст.1187, ч.1 ст.1172 ЦК України ТОВ «Порттрансбуд» не може бути відповідальним за шкоду, завдану Позивачу, у зв`язку з чим дане товариство є неналежним відповідачем у даному спорі. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову. У зв`язку з цим в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Порттрансбуд» щодо стягнення збитків слід відмовити\~ у зв`язку з пред`явленням даного позову до неналежного відповідача. Крім того, Суд зауважує, що строною Позивача в ході розгляду справи не обґрунтовано підстав солідарного обов`язку відповідачів у спірних правовідносинах. Підстави виникнення солідарного зобов`язання врегульовано статтею 541 Цивільного кодексу України, за змістом якої солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Чинне законодавство не передбачає солідарного обов`язку страхувальника та страховика щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого. Відповідно до ст. 81\~\~ ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Судовий збір слід розподілити відповідно до статті 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позові витрати зі сплати судового збору покладаються на Позивача. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 2, 15, 16, 22, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 22, 29, 30, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 6 ст. 82, ст. ст. 133, 137, 141ЦПК України,

Outcome: dismissed