Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

27 грудня 2024р. [PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за невиконання рішення суду. Вимоги позовної заяви [PERSON] обґрунтував тим що він з 2007р. є власником квартири [ADDRESS] . У лютому 2023р. відбулося залиття його квартири сусідами з верхнього поверху - мешканцями квартири [ADDRESS] . В результаті залиття квартири позивачу було спричинено матеріальних збитків, розмір яких відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності становив 224390,74 грн. З метою стягнення у судовому порядку спричинених збитків, [PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих залиттям квартири. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 8 травня 2024р. у справі №758/8647/23, яке набрало законної сили 8 червня 2024р., з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто на відшкодування збитків, завданих залиттям квартири, 224 390,00 гривень та 19000 гривень витрат за складання звіту з експертної оцінки спричинених збитків, а разом 243 390,00 грн. Також додатковим рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 травня 2024р., яке набрало законної сили 28 червня 2024р., було стягнуто з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12854,25 грн. та судовий збір у розмірі 2243,90 грн., а всього 15098,15 грн. Позивач у позовній заяви зазначає, що на підставі вказаних судових рішень судом було видано виконавчі листи, які скеровані приватному виконавцю для примусового стягнення. Зазначає, що 12 грудня 2024р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бокатовою Тамілою Юріївною було відкрито виконавчі провадження [NUMBER] та [NUMBER]. В межах даних виконавчих проваджень з рахунку боржника 16 грудня 2024р. було списано грошові кошти в розмірі 46404,35 грн. та 2878,59 грн., а всього 49282,94 грн. Звертаючись даним позовом до суду у грудні 2024р., позивач зазначив, що присуджена сума заборгованості погашена лише частково, а відтак відповідно до статті 625 ЦК України боржник як такий, що прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити борг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Позивач зазначив, що у період від 8 червня 2024р., коли основне рішення набрало законної сили, по 27 червня 2024р., коли ще не набрало законної сили додаткове рішення суду, сума боргу становила 243 390,00 грн. У період з 28 червня 2024р. (коли додаткове рішення набрало законної сили) по 15 грудня 2024р. (коли ще не розпочалося виконання судового рішення) сума заборгованості становила 258 488,15 грн. Посилаючись на те, що грошове зобов`язання відповідачка не виконала та є такою, що прострочила виконання грошового зобов`язання з 8 червня 2024р., позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути на його користь 3 % річних у розмірі 4227,85 грн. та 20662,13 грн. інфляційного збільшення боргу. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 3 січня 2025р. було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У судовому засіданні 21 лютого 2025р. представник позивача - адвокат Ковальов Віктор Михайлович вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Щодо відомостей про повне виконання [PERSON] судового рішення звернув увагу суду на те, що виконання судового рішення відбулося вже після пред`явлення позовної заяви, а відтак наведені розрахунки та сума 3% річних та інфляційного збільшення боргу, розрахована станом на 27 грудня 2024р., є актуальною. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] надала суду платіжне доручення від 30 грудня 2024р. на підтвердження того, що в рахунок її боргу за виконавчим провадженням на рахунок приватного виконавця було здійснено оплату у розмірі 230125,74 грн., тобто здійснене повне погашення заборгованості за судовим рішенням. Відповідачка звертала увагу суду на те, що виконавче провадження було відкрите 12 грудня 2024р. Просила суд стягувати 3% річних та інфляційне збільшення боргу саме з моменту, коли було відкрито виконавче провадження, посилаючись на те що, до цієї дати їй не були відомі реквізити, на які вона могла здійснити платіж в рахунок погашення заборгованості за судовим рішенням. На підтвердження того, що вона повністю розрахувалася за судовим рішенням, позивачка долучила копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 20 січня 2025р.. З приводу доводів представника позивача, що відповідачці було відомо про ухвалення судового рішення відразу в день його ухвалення, адже відповідачка була присутня у судовому засіданні 8 травня 2024р., не оскаржувала дане судове рішення, була обізнана про наявність у неї невиконаного грошового зобов`язання, однак не вчиняла дій для його виконання, що тягне за собою відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, відповідачка зазначила, що копію повного тексту основного судового рішення вона отримала на електронну пошту 25 жовтня 2024р., а додаткового рішення - 25 листопада 2024р., лише тоді дізналася про підстави задоволення позовної заяви та лише з цієї дати згодна понести відповідальність за невиконання грошового зобов`язання. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 08.05.2024 у справі №758/8647/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто відшкодування збитків у розмірі 224 390,00 гривень, витрати з оплати складання звіту з експертної оцінки збитків у розмірі 19000,00 грн., а разом 243390,00 грн. Дане рішення набрало законної сили 8 червня 2024р.. Додатковим рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28.05.2024 у справі №758/8647/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 15098,15 грн. Дане рішення набрало законної сили 28 червня 2024р.. 16 грудня 2024р. відбулося часткове погашення боргу у розмірі 49282,94 грн. 27 грудня 2024р. позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 3% річних та інфляційного збільшення з боргу відповідно до статті 625 ЦК України. 30 грудня 2024р. відбулося повне погашення заборгованості відповідачкою за судовим рішенням у розмірі 230 125,74 грн. Відтак, у період з 8 червня 2024р. по 27 червня 2024р., тобто впродовж 20 днів, загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем [PERSON] становив 243390,00 грн.. У період з 28 червня 2024р. по 15 грудня 2024р., тобто за 171 день прострочки, розмір заборгованості становив 258488,15 грн. (243390 грн.+15098,15 грн.) У період з 16 грудня 2024р. по 27 грудня 2024р., тобто за 12 днів прострочки, розмір заборгованості відповідачки перед позивачем становив 209 205,21 грн. На заборгованість у зазначених розмірах позивачем нараховано 3% річних та інфляційного збільшення боргу відповідно до статті 625 ЦК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосування норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові №910/10156/17 від 10 квітня 2018р. вказала, що норми статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань. За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. У постанові Верховного Суду від 31 липня 2024р. суд зазначив, що після рішення суду договірні правовідносини сторін трансформувалися у зобов`язальні, пов`язані із стягненням грошових коштів на підставі рішення суду, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Відповідно, 3 % річних нараховується і на присудження судові витрати. Наведені правові позиції дають підставу для висновку, що з дати набрання судовими рішеннями законної сили як про стягнення суми боргу, так і про стягнення судових витрат, зобов`язання відповідачки сплатити кошти на користь позивача стали грошовими; та несвоєчасне їх виконання є підставою для застосування до боржниці відповідальності, передбаченою частиною 2 статті 625 ЦК України. Позивач вірно розраховував 3 % річних та інфляційне збільшення боргу, врахував, що розмір грошового зобов`язання в різні періоди був різним. Розрахунки позивача відповідачкою спростовані не були. Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність задоволення його позовних вимог та стягнення з відповідачки 4227,85 гривень як 3% річних за період з 08.06.2024 по 27.12.2024; а також 20662,13 грн. - інфляційного збільшення боргу за червень-листопад 2024 року. Таких висновків суду не спростовують посилання відповідачки на те, що вона не сплачувала на користь позивача стягнуті судовими рішеннями суми, оскільки чекала отримання повного тексту судового рішення, адже як було доведено у судовому засіданні, позивачка була присутня у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення про стягнення з неї грошових коштів, в апеляційному порядку судове рішення не оскаржувала, погасила заборгованість лише після відкриття виконавчого провадження. Зволікання з оплатою стягнутих сум стало законною підставою для застосування позивачем вимог статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 968,96 грн. На підставі статей 526-530, 625 ЦК України,

Outcome: approved