Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання спадкового договору. \~ \~ \~ В\~обґрунтування позовних\~вимог зазначає,\~що він являється власником будинку [ADDRESS] , відповідно договору дарування від 20.12.2002 року. Є людиною похилою віку, рік його народження 1957, за станом здоров`я він не може сам себе обслуговувати. Його дружина також є людиною похилого віку. Їм обом потрібен був сторонній догляд. За таких підстав, він 19.10.2021 року уклав спадковий договір зі своїм онуком [PERSON] , завірений приватним нотаріусом Дрябловою Н.Ф., згідно якого, [PERSON] зобов`язувався виконувати передбачені в договорі його розпорядження, а в разі його смерті набуде право власності на майно, а саме - будинок [ADDRESS] . Практично з часу укладання спадкового договору, відповідач умови цього договору не виконував, за весь час дії договору, він практично ні разу не здійснив прибирання, не прав одягу, не готував їжу. Плату за комунальні послуги здійснює він сам, відповідач ні разу не сплатив його комунальні послуги, як передбачено договором. Щоб він його не попросив, останній ніколи не виконував його доручень пояснюючи, що він зайнятий, а з березня 2022 року взагалі виїхав у невідомому напрямку і до теперішнього часу, понад двох років, не з`являвся, і відповідно не виконував своїх обов`язків. У зв`язку з чим він просить суд розірвати спадковий договір, укладений 19.10.2021 року між ним, [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Марганенцького нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н.Ф., та зареєстрованим за № 1019. Ухвалою суду від 29 листопада 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач неодноразово у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином про, що в матеріалах справи містяться відповідні докази, заяв чи клопотань не надав, про причини неявки не повідомив. \~ \~ \~ \~ \~ Статтею\~131\~ЦПК України передбачено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №934111 від 29.11.2024 року [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Оскільки поштовий конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідача, крім викликів за вказаною адресою, було викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення про виклик відповідача опубліковано: 29 січня 2025 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. \~\~Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Частиною 2\~ст.\~124\~Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається\~ЦПК України\~та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Відповідно до ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У частині четвертій\~статті 10 ЦПК України\~і\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно до ст.ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. \~Статтею\~ 13\~ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на праві приватної власності володіє будинком [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 20 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П., зареєстрованого в реєстрі за № 5262, та копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 273120197, сформованого 03.09.2021 року державним реєстратором Ткаченко С.В. В силу свого віку та стану здоров`я позивачу та його дружині стало важко самостійно виконувати хатні обов`язки та задовольняти інші свої потреби, вони потребували у сторонньому догляді. З даних причин останній вирішив укласти спадковий договір з відповідачем [PERSON] , який є його онуком. Так, 19 жовтня 2021 року між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем майна) було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н.Ф., зареєстрований в реєстрі № 1018, що також підтверджується і Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66896515 від 19.10.2021 року. Згідно п.1.3 даного договору на набувача майна покладалися наступні обов`язки: -періодично здійснювати прибирання помешкання, прання одягу та готування їжі;- -здійснювати оплату комунальних послуг, за рахунок Відчужувача; -здійснювати виконання дрібних доручень Відчужувача, необхідних для його життєдіяльності: -забезпечувати Відчужувача згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами за рахунок Відчужувача; -виконувати дрібний ремонт житлового будинку, з господарчими будівлями згідно з існуючим переліком робіт, затвердженого у порядку, встановленому чинним законодавством за рахунок Відчужувача; -поховати Відчужувача за звичаями його віросповідання; -встановити пам`ятник на його могилі: -відзначити роковини смерті Відчужувача. Пунктом 1 цього Договору визначено, що Набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужувача, і в разі його смерті, набуває право власності на майно, далі - "Предмет договору", що є особистою приватною власністю Відчужувача, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] . Пунктом 22 даного спадкового договору передбачено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу Відчужувача у разі невиконання Набувачем його розпоряджень. Проте, фактично з часу укладання спадкового договору, відповідач умови даного договору не виконував, все залишилось як і раніше. Частиною 1статті 1302 ЦК України встановлено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно з ч. 2ст. 1303 ЦК України, набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа. Відповідно до ст. 1304 ЦК України, спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. В силу ч. 1ст. 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.1302, 1305 ЦК України та умовами укладеного між сторонами спадкового договору, обов`язки з вчинення певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувач у спадковому договорі не має обов`язків, він наділяється лише правом вимоги, тому набувач повинен довести належне виконання ним зобов`язань за договором. Відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним розпоряджень позивача, зазначених у спадковому договорі (в матеріалах справи відсутні дані, що свідчать про протилежне), спадковий договір підлягає розірванню відповідно до положеньст.1308 ЦК України. Приписи ст. 41 Конституції України закріплюють право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що спадковий договір підлягає розірванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 1211,20 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved