Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

У жовтні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, який зареєстрований 05 травня 2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2024 року матеріали вказаної позовної заяви передано на розгляд судді Левицької Т.В. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем [PERSON] 05 травня 2023 року було зареєстровано шлюб Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що було зроблено актовий запис № 509. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Позивач в позовній заяві зазначила, що сімейні відносини з відповідачем припинені, вони не проживають разом з жовтня 2023 року, спільного господарства не ведуть та взагалі не спілкуються один з одним. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та подружня зрада відповідача. Спільною дитиною відповідач не цікавиться та не піклується про неї. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. 20 лютого 2025 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти позовних вимог, викладених у позовній заяві. Зазначив, що примирення між ним та позивачкою є неможливим у зв`язку з тим, що позивачка фактично його вигнала з квартири та вони не проживають разом з жовтня 2023 року, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть та взагалі не спілкуються. Його син проживає разом з позивачкою. Вказав, що позивачка стягує з нього аліменти з травня 2024 року в розмірі 33% із заробітної плати. Він є військовослужбовцем та на даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні у лікарні в м. Києві після отриманого поранення під час бойового завдання. Заслухавши пояснення відповідача, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі з 05 травня 2023 року, зареєстрованому Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом з жовтня 2023 року, взагалі не спілкуються один з одним, примирення між сторонами і збереження шлюбу на теперішній час є неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя, зокрема, має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved