Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ті обставини, що [INFO] померла її матір [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на майно належне спадкодавцеві. Водночас позивач зазначає, що інші спадкоємці спадкодавця [PERSON] відсутні, тому вона є єдиним спадкоємцем за законом. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач не подала заяви про прийняття спадщини оскільки не знала, що для подання заяви про прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, вона юридично необізнана в даних питаннях, їй не було відомо про наявність спадкового майна, крім того вона майже 10 років проживає та працює в м. Одеса, а також після того як їй стало відомо про наявність спадкового майна, виникли питання щодо встановлення факту родинних відносин між нею та спадкодавцем, що також зайняло певний час. При цьому, позивач вважає зазначені вище обставини поважними причинами пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим на теперішній час позивач з метою захисту своїх спадкових прав змушена пред`явити відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 26.04.2024 року ухвалою суду (а.с.21-22) вказана позовна заява була прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та вирішено питання про витребування від Кодимської державної нотаріальної контори інформації щодо спадкової справи і спадкоємців з метою встановлення кола останніх, належності відповідача у справі та наявності або відсутності інших осіб на права яких могло вплинути рішення у цій справі, а також з Кодимської міської ради Одеської області, як правонаступника Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, інформацію про наявність/відсутність заповіту, складеного [PERSON] , [INFO] , а також відомості про те, хто був зареєстрований із [PERSON] , [INFO] , на час її смерті [INFO] . 09.09.2024 року ухвалою суду (а.с.40-41) витребувано додаткові докази з Кодимської міської ради Подільського району Одеської області. 25.10.2024 року ухвалами суду (а.с.51-54) відмовлено у\~прийнятті визнання\~відповідачем Кодимською\~міською радою\~Подільського району\~Одеської області позову, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судово засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.3 ст. 128 ЦПК України, шляхом надіслання їй судової повістки поштою за адресою зазначеною нею в своїй позовній заяві (а.с.1) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України та своїй заяві до суду від 10.05.2024 року (а.с.32), про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0610228149848, яке 14.02.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. При цьому раніше, а саме 13.05.2024 року, позивач подала до суду заяву від 10.05.2024 року (а.с.32) про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання відповідач був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 01.02.2025 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.73). При цьому, 13.02.2025 року відповідач подав до суду письмове клопотання від 12.02.2025 року № 03-17/588 про розгляд справи за відсутності його представника. Згідно ч.3\~ст.\~211\~ЦПК України,\~учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. 11.09.1976 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, внаслідок чого остання змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища сформований 31.05.2022 року за № 00035698381 (а.с.10). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина дочка [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , повторно виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05.11.2021 року (а.с.11), актовий запис № 180 від 30.11.1976 року. 17.09.1983 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, внаслідок чого остання змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя сформований 31.05.2022 року за № 00035698522 (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , повторно виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області від 25.03.2010 року (а.с.13), актовий запис № 40 від 03.12.2001 року. 06.05.2010 року [PERSON] державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Налдіною М.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 950, як спадкоємцю [PERSON] , померлого [INFO] , а саме у вигляді права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «Промінь» с. Лисогірка, Кодимського району Одеської області, розміром 3,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0215980, виданого Кодимською райдержадміністрацією 12.08.1996 року, згідно рішення № 15 від 10.01.1996 року, що підтверджує копія цього свідоцтва (а.с.14). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , повторно виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 31.05.2022 року (а.с.15), актовий запис № 07 від 23.04.2012 року. 01.03.2024 року Кодимським районним судом Одеської області у справі № 503/320/23 було ухвалено рішення, яке набрало законної сили 01.04.2024 року та яким встановлено факт родинних відносин, а саме, що між [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Лисогірка Кодимського району Одеської області. Відповідно до інформації, наданої старостою Лабушненського старостинського округу за № 13-17/7-36 від 02.05.2024 року (а.с.30), згідно відомостей алфавітної книги обліку заповітів Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області за 1991-2020 роки відсутній заповіт, складений [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до вищезазначеної інформації, згідно відомостей, які містяться в погосподарській книзі № 2 за 2006-2010 роки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована з 18.02.2008 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за даною адресою був зареєстрований та проживав співмешканець [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії довідки, наданої старостою Лабушненського старостинського округу за № 13-17/7-66 від 11.09.2024 року (а.с.45), [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , з 05.06.1979 року по даний час, тобто по день видачі цієї довідки, що також підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади за період з 01.01.1900 р. по 11.09.2024 р. сформованого 11.09.2024 року за № 13-17/7-66 (а.с.46). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не подала заяви про прийняття спадщини, що підтверджує листа Кодимської державної нотаріальної контори від 10.04.2024 року № 174/02-14 (а.с.18). Інші спадкоємці в держнотконтору не звертались, спадкова справа не заводилась, згідно листа-відповіді Кодимської державної нотаріальної контори від 08.05.2024 року № 215/01-16 (а.с.31). Зі змісту дослідженої позовної заяви позивача [PERSON] судом було визначено заявлені позивачем причини пропуску строку на подання нею заяви про прийняття спадщини, які самим позивачем визначені як поважні юридична необізнаність, необізнаність позивача про наявність спадкового майна; незнання про наявність спадкового майна; проживання протягом десяти років в м. Одеса; відсутність необхідних документів, що встановлюють факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. Суд окремо відзначає ту обставину, що з часу відкриття спадщини [PERSON] 22.04.2012 року до моменту подання позивачем [PERSON] позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття цієї спадщини 12.04.2024 року вже минуло майже 12 років. Нормативно-правове обґрунтування: Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В свою чергу, згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Водночас із цим абзацом 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, в листі пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнавались: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (правовий висновок висловлений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Висновки суду - щодо належності відповідача у даній справі: Ураховуючи, що за адресою: [ADDRESS] , яке є місцем проживання та реєстрації співмешканця [PERSON] з 05.06.1979 року, спадкодавець [PERSON] проживала та була зареєстрована лише з 18.02.2008 року, тобто менше ніж за п`ять років до своєї смерті [INFO] , що не дозволяє суду вважати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом у відповідності до ч.1 ст. 1264 ЦК України, який в свою чергу прийняв би цю спадщину у відповідності до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України. Згідно другого абзацу пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічного позиції дотримався Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 697/2052/17-ц (провадження № 61-3014св19). Відтак суд вважає Кодимську міську раду Подільського району Одеської області належним відповідачем у даній справі. - щодо необізнаності про строки на подання заяви про прийняття спадщини та віддаленості місця проживання позивача, як поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: Юридична необізнаність відносно строків на подання заяви про прийняття спадщини та віддаленість місцезнаходження спадкового майна на території Кодимського (на теперішній час Подільського) району від місця проживання позивача в м. Одесі, зазначені позивачем в своїй позовній заяві як причини пропуску зазначеного строку, не є поважними причинами пропуску останнього. Такі висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 756/2764/15-ц (провадження № 61-29705св18). - щодо необізнаності про існування спадкового майна: Суд критично оцінює доводи позивача щодо пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причини, зокрема у зв`язку із незнанням про наявне спадкове майно, яке її покійна матір успадкувала після свого чоловіка, оскільки зазначений факт не підтверджено жодними належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності доказами у справі, крім того сам по собі факт необізнаності про існування спадкового майна не може свідчити про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Не знання про належність майна спадкодавцю не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини згідно висновків викладених у постанові Верховного Суду України № 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року, з якою в свою чергу погодився і застосував в своїй постанові від 05 грудня 2018 року Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 756/2764/15-ц. - щодо відсутності документів, що підтверджують родинні відносини між позивачем та спадкодавцем: Відсутність необхідних документів для оформлення спадщини, як і наявність у трудових обов`язків, що обмежують можливість у вільному\~\~розпорядженні робочим часом, не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини згідно висновків викладених у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.01.2019 року у справі № 447/1262/16 (провадження № 61-8265св18). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов є необґрунтований, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed