Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за Кредитним договором №2029473538_Cardв розмірі 10\~141,46 грн., з яких: 6\~500,00 грн. загальна сума боргу по тілу, 3\~641,46 грн. - загальна сума боргу по відсотках та судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 10.03.2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2029473538_Card. 13.10.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір Факторингу №13/10/2023, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №2029473538_Card в сумі 10\~141,46 грн., з яких: 6500 грн. загальна сума боргу по тілу, 3\~641,46 грн. загальна сума боргу по відсотках. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 78). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив слухати справу у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 5). [PERSON] належним чином повідомлялася про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, конверти повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 85,86), та у порядку ч. 11\~статті 128 ЦПК України,\~шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади» (а.с. 82), правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 10.03.2020 року АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2029473538, відповідно до п. 1.1. якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: 5947,0 грн. на придбання товару у продавця, 390,00 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме, послуга «смс+довідка», загальний розмір кредиту становить 6337,00 грн., дата остаточного повернення кредиту 10.03.2022 року (а.с. 6-7). Протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних (п. 1.2 договору). Згідно з п. 1.3 договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом слати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку №1 до кредитного договору. 13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13/10/23, відповідно до п. 1.1 якого Клієнт (Первісний кредитор) передає, а Фактор (Новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржником, в розмірі портфеля заборгованості (а.с. 45-46). Пунктом 1.3 договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право (замість АТ «ОТП Банк») вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №13/10/23 від 13.10.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №2029473538_Card від 10.03.2020 року в сумі 10\~141,46 грн., з яких: 6500 грн. загальна сума боргу по тілу, 3\~641,46 грн. загальна сума боргу по відсотках (а.с. 47). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за кредитним договором №2029473538_Card від 10.03.2020 року, позичальником за яким є [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 10\~141,46 грн. (а.с. 13-26). Між сторонами по справі існує спір щодо виконання договірних зобов`язань сторонами за договором кредиту, у якому відбулась заміна кредитора шляхом відступлення первісним кредитором новому кредитору право вимоги до боржника у розмірі невиконаного позичальником зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами. Згідно з положеннями\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Згідно з ст.6, ч.1 ст.\~627\~та ч.1 ст.\~628 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч.1, ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України\~або\~ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Проте, як вбачається із матеріалів справи, жодних доказів перерахування суми кредитів відповідачу, позивач суду не надав. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка по рахунку відповідача є первинним документом, а тому - належним доказом на підтвердженням факту наявності боргу за договором кредиту. Окрім того, з такої виписки можна достовірно встановити розмір заборгованості за договором кредиту, та перевірити правильність наданого Позивачем розрахунку. Статус первинного документу має саме виписка по рахунку, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, тому саме вона є належним доказом при вирішенні спору про стягнення заборгованості за кредитним договором або інші докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів Відповідачу. Такі регістри, як, зокрема, особові рахунки та виписки з них обов`язково мають складатися на паперових та/або електронних носіях. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 57, п. 59, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75). Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.\~76,\~77 ЦПК України). Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем до матеріалів позовної заяви додано звіт-рахунок за період з 10.03.2020 року по 13.10.2023 року відносно [PERSON] , номер рахунку [NUMBER] , в якому зазначено, що на рахунок всього надійшло 27 487 грн. 49 коп., списано 45\~136 грн. 15 коп., боргові зобов`язання за кредитом станом на 19.08.2024 року становлять 0, 00 грн., загальний розмір кредиту 0,00 грн. (а.с. 27-44). Пунктом 1.4 кредитного договору зазначено, що датою (моментом) надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору 10.03.2020 року. Проте, з аналізу звіту-рахунку за період з 10.03.2020 року по 13.10.2023 року вбачається, що на рахунок [NUMBER] не було зарахування коштів по кредитному договору 10.03.2020 року. Початковою датою операції за вказаним рахунком є 17.03.2020 року. Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів відповідачу. За вказаних обставин, суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2029473538_Card від 10.03.2020 року, укладеним між відповідачем та АТ «ОПТ Банк». Крім того, у відповідності до вимог ст.\~512,\~514,\~517 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч.1 ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до правових позицій Судової палати у цивільних справа Верховного Суду України, викладених у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Матеріали справи не містять будь-яких доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за Договорами, а також, що первісний кредитор звертався до суду із вимогами до відповідача. Також, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підтвердження переходу права вимоги до відповідача в якості доказів надав лише окремі аркуші Договору факторингу №13/10/23 від 13.10.2024 року. За вказаних обставин, а саме у зв`язку з недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов кредитного договору, фактичного користування відповідачем кредитними коштами, а також не надано повний текст договору факторингу, позбавляє суд можливості встановити в повній мірі обставини справи, також відсутні належні докази на обґрунтування позовних вимог стосовно того, що до нового кредитора перейшло право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості у заявленому в позові розмірі, відсутні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу\~ст. 141 ЦПК України\~в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed