Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

05.09.2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 січня 2024 року подружні відносини між сторонами припинились, на теперішній час, між сторонами втрачені почуття взаємної любові та поваги, відповідальності один за одного. Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06.09.2024 року позовну заяву направлено для розгляду до Центрального районного суду м.Миколаєва Ухвалою від 09.10.2024 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Розгляд справи відкладався у зв`язку з наданням строку на примирення за клопотанням відповідача. Позивач надала до суду заяву , в якій просила справу розглядати за її відсутності. Даних про те, що між подружжям відбулося примирення, суду не надано. Відповідач надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу заперечує. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводиться. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 13 вересня 1997 року, від якого сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . За час перебування справи в суді примирення сторін не відбулося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий сбір сплачений позивачем при подачі позову до суду

Outcome: approved