Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

В листопаді 2024 року представниця позивача [PERSON] - адвокат Драус О.О. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у шлюбі з 09 листопада 2002 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем було розірвано рішенням суду від 08 липня 2024 року. Представниця позивача вказує, що відповідачка з 2021 року не займається вихованням дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків, не проявляє до дитини інтересу, не здійснює за нею догляд, не піклується про неї, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини, не спілкується з нею, не виявляє жодного інтересу до внутрішнього світу сина, не проявляє батьківської уваги та турботи, тобто самоусунулась від виховання дитини. З метою захисту прав дитини просить суд позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Підволочиського районного суду від 13 листопада 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання у справі та зобов`язано Орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У підготовчому засіданні представниця позивача - адвокат Драус О.О. заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка в призначене підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно змісту якої просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, вказала, що разом із сином вона проживає, контактів не підтримує, матеріальне не допомагає, аліментів не сплачує, утримання та виховання неповнолітнього сина повністю лежить на його батьку. Крім того, вказала, що будь-яких перешкод щодо участі у вихованні дитини їй не створювалось. Представниця третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Підволочиської селищної ради - Карпець У.Ю. у підготовчому засіданні вказала, що не заперечує щодо задоволення позову, крім того подала до суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , жителя селища Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області та відповідність його інтересам дитини. Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно довідки про склад сім`ї №1422 від 07 листопада 2024 року, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу його сім`ї входять сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно копії рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2024 у справі №604/850/24, вказаним рішенням суду було розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано 09 листопада 2002 року у Богданівській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №5. Дане рішення, згідно відмітки на його копії набрало законної сили 08 серпня 2024 року. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 17 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] в смт Підволочиськ Підволочиського району Тернопільської області, про що 16 грудня 2008 року складено відповідний актовий запис №90. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області Згідно характеристики № 86/01-33/ від 07 листопада 2024, виданої Підволочиським ліцеєм Підволочиської селищної ради Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] навчається в 11-б класі Підволочиського ліцею. Створенням умов для життєдіяльності [PERSON] та його вихованням займається батько [PERSON] . Батько учня підтримує зв`язок із класним керівником, відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям та успіхами сина, приділяє належну увагу формуванню особистості сина. Згідно характеристики № 99/01-33/ від 04 грудня 2024 року виданої Підволочиським ліцеєм Підволочиської селищної ради стосовно [PERSON] , [INFO] , мати учня, [PERSON] не підтримує зв`язок із класним керівником, не цікавиться шкільним життям та успіхами сина, не приділяє належну увагу формуванню особистості сина, не відвідує навчальний заклад, не відвідує батьківські збори. Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Підволочиської селищної ради №149 від 07 листопада 2024 року, [PERSON] , [INFO] на прийом до лікаря-педіатра з`являлась з батьком [PERSON] . Згідно рішення виконавчого комітету Підволочиської селищної ради №29 від 22 січня 2025 року, виконавчим комітетом селищної ради було затверджено висновок органу опіки, піклування Підволочиської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , жителя селища Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області та відповідність його інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки, піклування Підволочиської селищної про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , жителя селища Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області та відповідність його інтересам дитини, встановлено, що у зв`язку із тим, що мати свідомо нехтує обов`язками щодо утримання і виховання дитини, не проявляє турботи про її здоров`я та фізичний розвиток, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , що відповідає інтересам дитини. Згідно копії нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адресованої начальнику Служби у справах дітей Підволочиської селищної ради Тернопільської області, яка складена 21 листопада 2024 року та засвідчена приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Коломійчуком Олександром Івановичем, та зареєстрована в реєстрі за №1176, [PERSON] вказала, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та що наслідки позбавлення батьківських прав їй зрозумілі. Крім того, судом в підготовчому засіданні також було допитано особу стосовно якої позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав - [PERSON] , [INFO] , який пояснив суду, що мати - [PERSON] , протягом останніх трьох років взагалі не цікавиться його життям, не спілкується з ним, фактично його уникає, не надає йому чи батькові будь-якої матеріальної допомоги. Вказав, що він не заперечує стосовно позбавлення матері батьківських прав стосовно нього. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що саме такою є поведінка відповідачки по відношенню до своєї дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України», рішення від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для батька (матері) та дитини (ст.166 СК України) і допускається тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, при цьому, за встановлених обставин, суд переконаний, що поведінку відповідачки по відношення до своєї дитини, змінити у кращу сторону неможливо. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачка [PERSON] ухиляється від обов`язків, закріплених ч.ч.1-3 ст.150 СК України, не забезпечує належних умов для нормального виховання та розвитку дитини, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, що свідчить про відсутність у останньої інтересу до дитини та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачкою. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її сина [PERSON] , [INFO] . Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачка виконує свої обов`язки щодо виховання дитини або які б свідчили про поважність причин невиконання нею своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки. Оцінюючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Враховуючи дані положення законодавства та позовні вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, вважає за необхідне задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів судом встановлюється згідно з вимогами закону, з врахуванням суті позовних вимог матеріального становища сторін, наданих доказів, визнання відповідачем позову. З огляду на наведене, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі та у спосіб заявлених позивачем - в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду (07 листопада 2024 року) та до досягнення дитиною повноліття. Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі N 6-1945цс17). Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, суд, приходить до висновку про можливість задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

Outcome: approved