Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» (далі- позивач) в особі директора Ланового Євгена Миколайовича через підсистему «Електронний суд» звернувся з позовом до [PERSON] (далі- відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1584176 від 19.02.2020 року на загальну суму 21212,50 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог покликався, на те що 19.02.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1332713 за заявою [PERSON] на отримання кредиту, яку вона подала на офіційному сайті ТОВ «Мілоан», у формі електронного правочину, шляхом підписання електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, що був надісланий відповідачу СМС-повідомленням, про прийняття пропозиції укласти кредит у формі електронного правочину. Перед укладенням кредитного договору відповідач отримала проект цього договору разом з додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті, ознайомилася з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит у сумі 10000,00 грн, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Усупереч умовам вказаного вище кредитного договору, незважаючи на повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні, відповідач не виконала свого зобов`язання. Зазначив, що 09.10.2020 на підставі договору факторингу №3/10 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 1584176 від 19.02.2020 та, відповідно, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] . Посилався, що 24.01.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу №1/15 відступив ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» право вимоги за кредитним договором № 1584176 від 19.02.2020, в зв`язку з чим позивач набув право вимоги за вказаним вище кредитним договором до [PERSON] . Посилався, що після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила платежу для погашення кредитної заборгованості на користь ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ». Відтак, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ» за кредитним договором від № 1584176 від 19.02.2020 в сумі 21212,50 грн. з яких: 9000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11512,50 грн - заборгованість за відсотками, 700,00 грн - заборгованість за комісією, вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», а також судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Рух справи. Ямпільський районний суд Сумської області в порядку визначеному ч.6 ст. 187 ЦПК України отримав відомості стосовно відповідачки, у зв`язку з чим було з`ясовано що правильним прізвищем відповідачки є « [PERSON] ». (а.с.59) Своєї ухвалою від 27.12.2024 року Ямпільський районний суд Сумської області відкрив провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.60-60зв.). Позиція учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява, в якій представник просить проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Фінансова Компанія «ПІНГ-ПОНГ», у поданій заяві зазначив про відсутність у позивача заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, беручи до уваги, що представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності ТОВ «ФК «Пінг-Понг», відповідач належним чином та своєчасно сповіщена про дату, час і місце розгляду справи, вважає за можливе проводити розгляд заяви за відсутності сторін. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як було встановлено під час розгляду справи 19.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №1584176, відповідно до умов п.1.1 якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. (а.с.28-30зв.) Як убачається з умов п. 1.2 - 1.5 Розділу 1 кредитного договору, сума кредиту становить 10000,00 грн у валюті - гривня; кредит надається строком на 30 днів з 19.02.2020, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 20.03.2020. Умовами п. 2.2.3 кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п.1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства. Згідно з умов п. 6.1 договору убачається, що кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua, а згідно з п. 6.5, цей договір сторони визначили таким, що прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. З умов п.10 кредитного договору убачається, що кредитний договір відповідачем [PERSON] не підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прямо передбачено п. 6.1 договору. Згідно з анкетою-заявою на кредит № 1584176 від 19.02.2020, роздрукованою позивачем із сайту miloan.ua, в ній міститься інформація щодо суми кредиту, строку кредиту, суми до повернення (з врахуванням комісії та процентів), анкетні даних фізичної особи, що співпадають із відповідними даними відповідача, а також процес оформлення та розгляду заяви 1584176. Надана суду анкета, як і кредитний договір не підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача [PERSON] (а.с.12-12зв). Додаток №1 до кредитного договору № 1584176 від 19.02.2020 - Графік розрахунків також не містить підпису відповідачки, лише зазначено прізвище ім`я по батькові позивальника (а.с.31). Відповідно до платіжного доручення №15479526 від 19.02.2020, платник ТОВ «Мілоан» через ТОВ «ФК «Елаєнс» перерахував [PERSON] на банківську картку «MASTERCARD» № [NUMBER] грошові кошти в сумі 10000,00 грн із зазначенням платежу: кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» згідно з договором 1584176. Надане суду платіжне доручення не містить жодних реквізитів банківської установи про день та час вчинення такої банківської операції. Відомостей про дату складення зазначеного розрахунку немає, підтвердження про те що вказаний банківський рахунок належить відповідачці, матеріали справи не містять (а.с.38). Згідно з відомостю про щоденні нарахування та погашення, яка складена ТОВ «Мілоан», борг [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» за період 19.02.2020 з 03.06.2020 становить 21212,50 грн, з яких: 9000,00 грн - борг за тілом кредиту, 11512,50 грн - борг за відсотками, 700,00 грн - борг за комісією (а.с.15-16). Відповідно до копії договору факторингу №03/10 укладеного 09 жовтня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджі Фінанс», убачається що ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «Діджі Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджі Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1 Договору факторингу №03/10 від 09.10.2020) (а.с.21-24). Згідно з витягу з додатку до Договору факторингу №03/10 від 09.10.2020, ТОВ «Діджі Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] , отже убачається описка) [PERSON] на підставі кредитного договору №1584176 від 19.02.2020 в сумі 21212,50 грн (а.с.14). З укладеного 21.01.2022 між ТОВ «Діджі Фінанс» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» договору факторингу №1/15 убачається, що ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Діджі Фінанс» за плату, а ТОВ «Діджі Фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (п. 1.1 Договору факторингу №1/15). Відповідно до п.3.2.2. вказаного договору фактор - ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», під час реалізаціх набутих за цим договором прав вимоги для отримання платежів від боржників чи інших осіб у додатку №1 до цього договору, органів державної виконавчої служби та/або приватних виконавців зобов`язаний використовувати виключно рахунок [NUMBER] відкритий ПУАТ «КБ «АКОРДБАНК» (а.с.32-34). Проте, як убачається із резолютивної частини позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» на розрахунковий рахунок IBAN: [NUMBER] в АТ «СЕНС БАНК», що прамо протерічить умовам договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 року. Згідно з витягу з додатку до Договору факторингу №1/15, що ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] , отже убачається описка) [PERSON] на підставі кредитного договору №1584176 від 19.02.2020 на суму 21212,50 грн (а.с.13). Із наданих суду платіжних інструкцій та довідки ТОВ «Діджі Фінанс», убачається факт оплати ТОВ «Діджі Фінанс» на користь ТОВ «Мілоан» грошових коштів за відступлення права вимоги за Договором факторингу №03/10. Платіжних документів, з яких би убачався факт оплати ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» на користь ТОВ «Діджи Фінанс» грошових коштів за відступлення права за Договором факторингу №1/15, матеріали справи не містять. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду За правилами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015, пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону №675). За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення наведеного вище Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675). Правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України унормовано, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З аналізу наведених вище норм закону убачається, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника (відповідача), або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю). Натомість, з копії кредитного договору №1584176 від 19.02.2020, яка міститься в матеріалах справи, убачається, що вказаний договір не містить підписів сторін, зокрема і позичальника за формою, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015. Водночас, умовами п.п. 5.1.1 п.5.1 Договору факторингу №03/10 сторонами погоджено, що ТОВ «Мілоан», як клієнт, зобов`язаний, згідно з письмовим запитом ТОВ «Діджі Фінанс», як фактора, надати належним чином посвідчені копії кредитних договорів та всіх додатків до них, що підтверджують право вимоги, які були передані ТОВ «Діджі Фінанс» відповідно до умов цього договору, по боржникам, перелік яких наведено у запиті. Крім того, умовами п.п. 5.1.2 п.5.1 вказаного договору встановлено, що при підписанні сторонами Реєстру прав вимог, ТОВ «Мілоан» зобов`язаний передати ТОВ «Діджі Фінанс» документи (кредитні договори з додатками) шляхом направлення електронного листа, на адресу ТОВ «Діджі Фінанс»: v.sorochynskyi@dgfinance.com.ua (а.с.21зв.-22). У свою чергу, відповідно до п.п. 4.4.1 п. 4.4 Договору Факторингу №1/15, ТОВ «Діджі Фінанс» зобов`язане передати ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», як фактору, протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання сторонами цього договору оформлені належним чином усі наявні в кредитній справі документи, в тому числі договори, що зазначені в п.п. 11 та 1.4 цього договору, шляхом підписання акту приймання-передачі (а.с.32). З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що ТОВ «Мілоан» взяло на себе зобов`язання передати ТОВ «Діджі Фінанс» усі наявні в кредитній справі документи, у тому числі кредитні договори, право вимоги по яким відступалося згідно Договору факторингу №03/10, зокрема, і кредитний договір №1584176 від 19.02.2020, укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , а ТОВ «Діджі Фінанс», у свою чергу, взяв на себе зобов`язання, визначене умовами Договору факторингу №1/15, щодо передачі, зокрема, кредитного договору №1584176 від 19.02.2020 ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ». Проте, як убачається зі змісту кредитного договору №1584176 від 19.02.2020, останній не містить електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача [PERSON] , яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору позикодавцю ТОВ «Мілоан». Наведене вище дає суду підстави дійти висновку про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження волевиявлення відповідача [PERSON] на укладення кредитного договору №1584176 від 19.02.2020. Серед іншого, суд звертає увагу, що позивачем на підтвердження факту укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] кредитного договору №1584176 від 19.02.2020 та виконання ТОВ «Мілоан», як позикодавцем, його умов в частині передачі грошових коштів позичальнику у сумі 10000,00 грн, у позовній заяві покликається на платіжне доручення №15479526 від 19.02.2020. Водночас, надаючи оцінку даному доказу, суд доходить висновку, що він не відповідає критеріям належності та достовірності, яким повинні відповідати засоби доказування у цивільному процесі, з огляду на таке. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Абзацом 14 п. 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджене Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 №75 (це Положення розроблене відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення №75), передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про операцію. Пунктами 43, 48, 51, 52 Положення №75 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі. Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Як убачається з наданої суду копії платіжного доручення №15479526 від 19.02.2020, наданий суду документ не дає можливості установити дійсні обставини справи щодо перерахунку ТОВ «Мілоан» [PERSON] кредитних коштів в сумі 10000,00 грн, позаяк платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ (платіжне доручення містить реквізити банку платника, що відповідають ідентифікаційним даним ТОВ «ФК «Елаєнс», зокрема, код банку, однак вказане товариство не є банківською установою у розумінні ч. 1 ст. 15 Закону України «Про банки та банківську діяльність», оскільки у найменуванні цього товариства відсутнє слово «банк»), посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить). У свою чергу, надані суду копії платіжних інструкцій на підтвердження сплати ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ТОВ «Мілоан» відповідають наведеним вище критеріям первинних документів, у яких наявні усі обов`язкові реквізити, передбачені п. 51 Положення №75, зокрема, і штамп банку та підпис відповідальної особи за проведення відповідної банківської операції. Натомість, у наданому суду платіжному дорученні №15479526 відсутні код банку отримувача та рахунок отримувача. Замість наведених вище обов`язкових реквізитів для здійснення відповідної банківської операції, у платіжному дорученні в графі «код банку» зазначено відповідно «MASTERCARD» в графі «кредит рах №» - маска картки, яка складається з 15 символів, коли номер банківської картки має містити 16 цифр, що, як на думку суду, є об`єктивною перешкодою для здійснення будь-якою банківською установою такої грошової операції. Крім того, суд зважає на те, що ані зміст кредитного договору, ані графік розрахунків, який є додатком до кредитного договору, не містять реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ «Мілоан» мало перерахувати кредитні кошти відповідачу [PERSON] в сумі 10000,00 грн, зокрема, і того, що зазначений у платіжному дорученні №15479526 від 19.02.2020. Відтак, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи та печаткою ТОВ «Мілоан», із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання відповідачу кредитних коштів на виконання умов кредитного договору №1584176 від 19.02.2020. За правилами ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте, усупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач [PERSON] виявила волю на укладення кредитного договору №1584176 від 19.02.2020, як і не надав доказів на підтвердження того факту, що ТОВ «Мілоан», як позикодавець, перерахував грошові кошти відповідачу [PERSON] в розмірі, визначеному умовами кредитного договором та що відповідачем такі кредитні кошти були отримані. Як убачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з цим позовом, виклав обставини в обґрунтування пред`явлених ним позовних вимог з посиланням на докази, що підтверджують вказані обставини. Разом з тим, ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» не заявляв клопотання про витребування доказів, як і не зазначав про докази, які не можуть бути ним подані разом із позовною заявою із поважних причин, розгляд справи просив проводити за відсутності представника ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», тим самим підтвердив, що надав суду усі докази на підтвердження пред`явлених позовних вимог. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, у зв`язку з недоведенням позивачем обставин укладення між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору №1584176 від 19.02.2020 та обставин перерахування кредитором позичальникові кредитних коштів, суд доходить висновку, що заявлені ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати потрібно залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed