Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Рішенням Васильківського\~міськрайонного суду\~Київської області\~від 31\~січня 2025\~року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за № 65570 (а.с. 64 65). 06 лютого 2025 року судом отримано заяву представника позивача про розподіл судових витрат по справі (а.с. 70 72). Дану заяву також як і справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Дослідивши матеріали справи в частині, що стосується предмету розгляду, суд приходить до наступного висновку. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). За подачу даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211 гривень 20 копійок, що підтверджується відповідною квитанцією від 20 травня 2024 року (а.с. 9). Також, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, суду надано копії укладеного між адвокатом Базалицьким Р.В. та [PERSON] договору № 16/05-1 про надання професійної правничої допомоги від 16 травня 2024 року із додатком № 1 від 16 травня 2024 року, ордеру від 02 липня 2024 року і акту від 03 лютого 2025 року, з яких вбачається, що позивачка отримала послуги з правової допомоги у даній справі на загальну суму 10 000 гривень 00 копійок (а.с. 73, 75 78, 79, 60). Натомість, суд звертає увагу та наголошує на тому, що вказані документи лише підтверджують вартість правових послуг наданих адвокатом позивачу. Проте, в матеріалах справи відсутні та представником позивача суду не надані документи на підтвердження тієї обставини, що вартість отриманих правових послуг дійсно була оплачено позивачем. Зокрема, позивачем не надано жодного документу на підтвердження оплати правових послуг за вказаним договором (квитанції, чеку чи інше). Тобто, у суду відсутні відомості про здійснення позивачем фактичної оплати судових витрат на правову допомогу у даній справі. Норма пункту\~2\~частини другої\~статті 137\~ЦПК України\~передбачає,\~що за\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами;\~для цілей\~розподілу судових\~витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Однак, до позову не додано, в матеріалах справи відсутній та під час розгляду справи стороною позивача не надано суду відповідних доказів, які підтверджують здійснення позивачем відповідних витрат за договором № 16/05-1 про надання професійної правничої допомоги від 16 травня 2024 року. Одночасно, суд враховує наступне. Зокрема, при вирішенні даної заяви, суд керується і застосовує правові висновки наведені у пункті 31 постанови Верховного Суду від 20 липня 2021 року по справі №\~922/2604/20 за якими: відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень\~на підтвердження\~фактично понесених\~витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Як підсумок, суд вважає, що через відсутність в матеріалах справи фінансових документів на підтвердження фактично сплачених позивачем витрат на правову допомогу, позивачем не підтверджено факт здійснення позивачем витрат на правову допомогу від адвоката. У зв`язку із цим, суд приходить до висновку, що відсутні процесуально-правові підстави для ухвалення судом рішення про розподіл судових витрат позивача на правову допомогу. Отже, слід вирішити питання про розподіл судових витрат позивача по сплаті судового збору за подачу даного позову до суду. Тобто, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання позову слід покласти на відповідача. Відповідно до\~пункту 3\~частини першої\~статті 270\~ЦПК України,\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, існують підстави для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат позивача по сплаті судового збору, що підтверджено відповідними доказами. За таких\~обставин,\~слід стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача у\~відшкодування судових\~витрат грошові кошти в сумі 1\~211 гривень 20 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved