Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за розподіл природного газу, що становить 5339,12грн. за період з вересня 2023 по липень 2024 року та судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що\~з 01.09.2023 року товариство надає послуги з розподілу природного газу на території Львівської області;\~ [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] по абонентському рахунку № [NUMBER] ; споживач після початку здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу позивачем приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу за адресою проживання: [ADDRESS] , абонентський рахунок № [NUMBER] , підтверджуючи обсяг спожитого природного газу, зокрема зміною показників обсягу природного газу та показів лічильника, що відображено у розрахунку суми заборгованості за послуги розподілу природного газу. За таких обставини відповідач фактично отримав послуги, однак за них не розрахувався, внаслідок чого, у споживача виникла заборгованість у вищезгаданому розмірі станом на 21.08.2024 року. У зв`язку із несплатою боргу товариство вимушене звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідач, не погодившись із позовом, подав до суду відзив, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що він дійсно споживає природний газ, але через те, що між ним та позивачем немає жодних договірних правовідносин, тому позивач не має права на стягнення з нього заборгованості. Зазначив, що постанова, якою встановлено тарифи на розподіл природного газу не набрала законної сили, так як не зареєстрована у порядку, встановленому законом і, використання позивачем даного нормативно-правового акту для нарахування заборгованості є протиправним. Крім того позивачем не надано суду документів про те, що він володіє на законних підставах газотранспортною системою. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, згідно якого зазначив, що доводи відповідача не спростовують обставин щодо нарахування заборгованості за послуги з розподілу природного газу. Відповідно до п.2.2. розділу 2 типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕ КП від 30.09.2015 №2498, обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Отже, розрахунок заборгованості містить всю належну інформацію про споживача та його газифікований об`єкт, до якого надаються послуги з розподілу природного газу. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання відповідної форми, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу; такі правовідносини не потребують двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] отримував надані послуги з розподілу природного газу, проте своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконував та не сплачував їх рахунки в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та [PERSON] укладено типовий договір розподілу природного газу шляхом оприлюднення заяви-приєднання до умов розподілу природного газу (для побутового споживача), затвердженого\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послугах» №2498 від 30.09.2015року. Відповідно до рахунку заборгованості відповідач [PERSON] за надані послуги з розподілу природного газу за період з вересня 2023 року по липень 2024 року заборгував суму в розмірі 5339,12 гривень, що стверджується розрахунком боргу. Таким чином судом встановлено, що відповідач користується послугами, які надаються Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», проте їх оплати не здійснює. Відповідно до\~статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належить: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Нормами\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з пунктом 2 частини другої\~статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Взаємовідносини між споживачами природного газу та Оператором ГРМ регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим\~постановою НКРЕКП за №2494 від 30.09.2015 року, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №2496, також Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим\~постановою НКРЕКП за №2498 від 30.09.2015 року. Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» є Оператором ГРМ, що здійснює діяльність з розподілу природного газу в рамках Кодексу газорозподільних систем, отриманої ліцензії та діючого законодавства України. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем споживачі, в тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України\~за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункт 4). Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Враховуючи те, що відповідач змінює показники лічильника газу побутового споживача, періодично здійснює розрахунки за спожитий природній газ і рахунок відкритий на його ім`я, тобто споживає природній газ, а тому вважається таким, що приєднався до умов договору розподілу природного газу. Разом з тим, позивач є виконавцем вказаних послуг. Дані обставини відображені у розрахунку заборгованості в графах, «обсяг газу», «показник лічильника», «тариф» та інших. Водночас відсутність письмового договору, укладеного між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та [PERSON] на надання житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі №750/12850/16-ц (провадження №61-11107св18). Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності суд враховує, що такий був належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки, наведені позивачем; таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Оскільки позивач як виконавець послуг забезпечив надання споживачу відповідних послуг, а саме надавав послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , відповідач ними користувався, від їх отримання не відмовлявся, тобто, між сторонами встановлені фактичні договірні відносини на умовах типового договору, за яких надаються ці послуги, та те, що відповідач не надав належних доказів неправильності проведених позивачем розрахунків існуючої заборгованості за надані послуги, слід дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, відтак позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом присудження до стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі. А, враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України суд уважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,4грн.

Outcome: approved