Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

АТ «Таскомбанк», в інтересах якого діє представник Гуртова Катерина Вікторівна, звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначається, що 05.01.2021 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано заяву-анкету № 34234 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проєкту «Sportbank». [PERSON] є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , що було відкрито до заяви-анкети № 34234 з номером кредитного договору № 002/9035389-SP. Відповідачу було надано послугу кредитування та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100000 грн), а саме надані кредитні кошти в сумі 40486,68 грн та узгоджена процентна ставка в розмірі 0,22%. Строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Кредитні кошти було надано відповідачу у спосіб, зазначений у кредитному договорі, і свої обов?язки за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі. У той же час відповідач у подальшому припинила виконувати умови кредитного договору у повній мірі та перестала сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за договором станом на 17.12.2024 відповідач має заборгованість у загальному розмірі 99210,08 грн, що складається з наступного: 1) 40486,68 грн - заборгованість за тілом кредиту (у тому числі прострочена); 2) 58723,40 грн - заборгованість за відсотками (у тому числі прострочена). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Таскомбанк», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 99210,08 грн та сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 31.12.2024 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 39). 18.02.2025 представником відповідача - адвокатом Волковим С.В. було подано відзив на позов, в якому він зазначає , що розмір заборгованості позивачем не доведений, оскільки розрахунки заборгованості, подані банком на підтвердження заборгованості, не є первинними документами, що містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Також заява-анкета № 34235 від 30.12.2020 не містить умов щодо розміру відсотків, пені та комісії за користування кредитними коштами, згода відповідача на встановлення процентної ставки не відображена, а отже нараховані позивачем відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 58723,40 грн не підлягають стягненню з відповідача. У той же час зі змісту виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами та вносила кошти на погашення кредитної заборгованості, а сплачені відповідачем грошові кошти на погашення заборгованості в розмірі 17330 грн були зараховані позивачем на погашення відсотків. Отже, зважаючи на відсутність укладеного між сторонами договору, який передбачав би обов?язок відповідача сплачувати відсотки, зарахування позивачем коштів в розмірі 17330 грн на погашення відсотків є протиправним, позаяк ці кошти мали бути зараховані на погашення тіла кредиту, а отже з відповідача має бути стягнути заборгованість у розмірі 23156,68 грн (40486,68 грн - 17330 грн). Попередній орієнтовний розрахунок витрат відповідача на професійну правничу допомогу складає 8000 грн, а остаточний розмір таких витрат буде обраховано за результатами розгляду справи судом згідно з договором про надання правничої допомоги від 03.02.2025 та подано до суду протягом п?яти днів із дня ухвалення судового рішення по суті спору. З огляду на це представник відповідача просив задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 23156,68 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с. 45-50). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.12.2020 відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву щодо приєднання до публічної пропозиції на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank», відповідно до умов якого їй мав бути відкритий поточний рахунок у гривні № [NUMBER] та встановлено ліміт кредитування. У анкеті-заяві зазначається, що відповідач приймає всі умови публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank», в тому числі (але не виключено) тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, - що викладені на сайті банку (а.с. 7, 8-11). Відповідно до довідки АТ «Таксомбанк» № 37346/47.7 від 13.12.2024 та виписки по особовому рахунку за період з 21.01.2021 по 17.12.2024 в АТ «Таскомбанк» відповідно до заяви-анкети № 885084 з номером кредитного договору № 002/9035389-SP від 21.01.2021 на ім?я [PERSON] було відкрито поточний рахунок у гривні № [NUMBER] (№ карти [NUMBER] ), на який вона отримувала кредитні гроші від позивача та користувалася ними (а.с. 7, 15-23). Згідно з розрахунком заборгованості за договором станом на 17.12.2024 відповідач має заборгованість у загальному розмірі 99210,08 грн, що складається з наступного: 1) 40486,68 грн - заборгованість за тілом кредиту (у тому числі прострочена); 2) 58723,40 грн - заборгованість за відсотками (у тому числі прострочена) (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти добровільному порядку не повернуті позивачу (що визнавалося представником відповідача у наданому відзиві), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, проте не в зазначеній позивачем сумі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом, проти задоволення яких відповідач заперечував, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Обґрунтовуючи право нарахування відсотків, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач посилається на Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» при наданні банківських послуг щодо карткового продукту «Sportbank», як невід?ємну частину кредитного договору (а.с. 12-13). Проте у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки публічна пропозиція (оферта) банку на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank» і Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в банку, що розміщені на офіційному сайті позивача https://taskombank.ua/ та https://sportbank.com.ua/, неодноразово змінювалися самим АТ «Таскомбанк», у період - з дня виникнення спірних правовідносин до дня звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Публічну пропозицію (оферту) та Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб Банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Надані АТ «Таскомбанк» умови публічної пропозиції (оферти) на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» і Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в банку з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов?язків кожної із сторін, позаяк вони не підписані та не визнаються позичальником, а також ці умови прямо не передбачені в документі про умови кредитування, який безпосередньо підписаний відповідачем, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови надання банківських послуг у «Таскомбанку», надані банком Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Тарифи та у мови є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, який суд враховує під час розгляду цієї цивільної справи з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Отже, оскільки в анкеті-заяві про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбану» відсутні відомості про процентну ставку, строк дії договору та умови повернення кредиту, суд позбавлений можливості перевірити розрахунок заборгованості та дійти обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за відсотками. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 58723,40 грн задоволенню не підлягають. У зв?язку з цим, позаяк суд не вважає обґрунтованими наведені у позові твердження щодо узгодження між сторонами умов кредитування в частині нарахування відсотків, суд також вважає, що банком незаконно було списано грошові кошти в рахунок відсотків у розмірі 17330 грн, що підтверджується даними розрахунку заборгованості. При цьому суд виходить із того, що у позові прямо вказується самим позивачем, що відповідачу були надані кредитні кошти саме у розмірі 40486,68 грн, а також бере до уваги, що наданий позивачем розрахунок заборгованості таким назвати можна лише умовно, оскільки він містить у собі лише цифрові позначення без проведення розрахунків із зазначенням відповідних математичних дій, які б вказували на те, яким чином ці цифрові позначення виникли. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за анкетою-договором № 002/9035389-SP від 21.01.2021 у розмірі 23156,68 грн (40486,68 грн - 17330 грн). Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн підтверджується платіжною інструкцією № 3071 від 18.12.2024 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 1, 38). Враховуючи те, що задоволенню підлягають 23,34% позовних вимог (23156,68 грн х 100% / 99210,08 грн), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 565,39 грн - пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2422,40 грн х 23,34% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial