Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У січні 2025 року виконавчий комітет Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, як орган опіки та піклування, звернувся в суд із позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина . Позов обгрунтовано тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . В актовому записі про народження дитини відомості про батька дитинизазначено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України ( далі - СК України). Рішенням виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 26 листопада 2024 року малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки мати [PERSON] покинула його в серпні 2024 року, відмовилась забирати із медичного закладу, куди дитина була тимчасово поміщена. На даний час малолітній [PERSON] тимчасово влаштований в іншу сім`ю. Оскільки відповідачка не забрала дитину із закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляє щодо неї батьківського піклування, тому це є підставою для позбавлення її батьківських прав, згідно п.1 ч.1 ст.164 СК України. Відповідачка [PERSON] не подала відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача начальник служби у справах дітей Рогатинської міської ради Базилевич І.Я. позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 16 жовтня 2024 року Рогатинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, де батьками дитини записано: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 6 - 7 ). З копії акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 26 вересня 2024 року встановлено, що 11 серпня 2024 року о 14 год 00 хв була виявлена дитина чоловічої статті по [ADDRESS] в родині [PERSON] . Мати хлопчика [PERSON] , [INFO], уродженка та жителька с. Добринів Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ввечері 10 серпня 2024 року залишила сина [PERSON] , [INFO] [PERSON] , пішла у справах і не повернулася. Дитина була влаштована в дитячу лікарню на обстеження та лікування. Мати дитини повідомлена працівниками поліції про місцезнаходження сина. На час складання акта курс лікування закінчився, дитина підлягає виписці та поверненню в родину, мати за дитиною не прийшла ( а.с. 12 ). 19 листопада 2024 року службою у справах дітей Мукачівської сільської ради в особі головного спеціаліста було передано [PERSON] начальнику служби у справах дітей Рогатинської міської ради, що підтверджується копією акта про факт передачі дитини від 19 листопада 2024 року ( а.с. 26 ). Рішенням виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 26 листопада 2024 року №515 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування ( а.с. 11 ). Згідно копії висновку органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 29 жовтня 2024 року № 453, вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що працівники служби у справах дітей в телефонному режимі повідомили [PERSON] про необхідність забрати дитину з лікарні та запропонували допомогу у влаштуванні її та дитини в Центр соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина, проте мати відмовилася. Також [PERSON] було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини, оскільки розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав щодо її сина. [PERSON] на засідання комісії не з`явилася, написала повідомлення, що сина не планує забирати ( а.с. 8-10 ). Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для позбавлення матері батьківських прав щодо малолітнього сина. Вирішуючи вказаний спір, суд керується забезпеченням найкращих інтересів дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1992 року Постановою Верховної Ради України, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно частин 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. А у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до змісту статті 19 СК України при розгляді спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачка [PERSON] не надала суду доказів, які б підтверджували факт її піклування дитиною, не зважаючи на те, що в неї було достатньо часу для виправлення та виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина. Однак, цим часом відповідачка не скористалась та жодних дій для спілкування та виховання дитни не вчинила, що свідчить про її небажання виконувати свої батьківські обов`язки щодо малолітнього сина [PERSON] . Виходячи з внутрішнього переконання, яке ґрунтується на внутрішній оцінці всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування та наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] , як мати, не забрала малолітнього сина [PERSON] з лікувального закладу та починаючи з 11 серпня 2024 року, тобто більше шести місців не проявляє до нього піклування, що свідчить про її свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, суд дійшов висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої дитини є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Одночасно суд роз`яснює [PERSON] її право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст.169 СК України. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, згідно закону позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позовної заяви, тому на підставі ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved