Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі по тексту - позивач, АТ «Кредобанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-233387 від 31.10.2019 у розмірі 280 028,09 грн., яка складається з основної суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 149 019,67 грн. та з заборгованості за відсотками у розмірі 131 008, 42 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.10.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-233387, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит (грошові кошти) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Банк свої зобов`язання щодо надання кредиту позичальнику у розмірі 200 000,00 грн. виконав в повному обсязі, тоді як позичальник свої зобов`язання з повернення вказаних кредитних коштів виконала не належним чином, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість перед позивачем. З метою врегулювання спору мирним шляхом, позивачем 20.05.2024 на адресу відповідача, а саме: [ADDRESS] , було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором №CL-233387 від 31.10.2019, однак вказана досудова вимога залишилась поза увагою відповідача, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024 дану справу було визначено за суддею Каліушком Ф.А. 10.10.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №837674 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.10.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, а саме за адресою: [ADDRESS] , двічі направлялась ухвала суду про відкриття провадження у справі, яка повернулась на адресу суду без вручення відповідачу. Окремо, суд зауважує, що даний позов було сформовано в системі «Електронний суд» та позивачем на виконання вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України до позову долучено опис вкладення до цінного листа про направлення позовної заяви з доданими до неї документами за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, судом було здійснено усі передбачені Цивільно процесуальним кодексом України дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд даної справи, не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористалась своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.10.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-233387, за умовами якого банк видав позичальнику кредит в сумі 200 000,00 грн. строком на 60 місяців, тобто до 30.10.2024. Вказана сума кредитних коштів надавалась відповідачу на поточні потреби шляхом її зарахування на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритого у відділенні позивача (п.п. 2.1- 2.4.). Відповідно до пункту 2.5 кредитного договору, для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] . Згідно пункту 4.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних. Згідно пункту 4.5 кредитного договору, реальна річна процентна ставка 41,19%. Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 7 159 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору. На підтвердження факту укладення кредитного договору позивачем надано паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 31.10.2019. На підтвердження виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором №CL-233387 від 31.10.2019 в матеріалах справи міститься меморіальний ордер №62829777 від 31.10.2019 на загальну суму 200 000,00 грн., де в графі «призначення платежу» вказано: видача кредиту ( [PERSON] ), відповідно до кред. дог. №CL-233387 від 31.10.2019. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL-233387 від 31.10.2019, заборгованість відповідача станом на 01.08.2024 становить 280 028,09 грн., з яких: 149 019,67 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 131 008,42 грн. - сума заборгованості за відсотками. 20.05.2024 представником АТ «Кредобанк» за допомогою поштового відправлення «Укрпошта» за адресою відповідача, а саме: [ADDRESS] , скеровано досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, у якій позивач вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку, не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити прострочену заборгованість в розмірі 227 900,07 грн. У випадку невиконання даної вимоги у визначений строк, позивач вимагав достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі 266 723,00 грн. та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі передбачені кредитним договором. За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно стст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до частини першої статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З аналізу норм статті 1048, частини 2 статті 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. За змістом чч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що АТ «Кредобанк» прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором виконало своєчасно і повністю шляхом надання відповідачу кредитних коштів у визначеній договором сумі, а відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість за кредитним договором №CL-233387 від 31.10.2019. Так, згідно умов кредитного договору датою видачі кредиту вважається день перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку, яким відповідно до меморіального ордеру №62829777 було - 31.10.2019, з терміном повернення до 30.10.2024. Відповідно до пункту 6.9 кредитного договору, банк у випадках, передбачених п. 3.3 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Відповідно до пункту 10.3.3 кредитного договору, банк має право припинити нарахування процентів за користування кредитом та належних до сплати позичальником банком комісій за цим кредитним договором шляхом надіслання банком позичальнику письмового повідомлення про таке припинення з дати, визначеної самостійно банком у такому повідомленні, у разі наявності до зазначеної дати хоча б однієї з наступних обставин, зокрема: настання, відповідно до умов кредитного договору та/або вимог законодавства, дати, в яку позичальник зобов`язаний остаточно повернути кредит в повному розмірі разом з процентами, комісіями та іншими належними до сплати за цим кредитним договором платежами. Відповідно до досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань №16052024-П18-3940 від 16.05.2024, станом на 09.05.2024 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №CL-233387 від 31.10.2019 становить 266 723,00 грн., з яких: 110 335,98 грн. - прострочена заборгованість по основному боргу; 38 683,69 грн. - строкова заборгованість по основному боргу; 117 564,09 грн. - прострочені відсотки; 139,24 грн. - строкові відсотки. Так, АТ «Кредобанк» вимагало від [PERSON] протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку, не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити прострочену заборгованість в розмірі 227 900,07 грн. У випадку невиконання даної вимоги у визначений строк, позивач вимагав достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі 266 723,00 грн. та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі передбачені кредитним договором. Таким чином, в межах строку кредитування до 30.10.2024 відповідач мала, зокрема повертати позивачеві кредит та сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами, в строки (терміни), визначені графіком погашення заборгованості. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Разом із цим, 20.05.2024 позивачем направлено досудову вимогу №16052024-П18-3940 відповідчу, яка фактично змінила строк виконання зобов`язання. Зі змісту вимоги вбачається, що відповідач зобов`язана протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку, не пізніше 35 календарних днів з моменту надіслання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити прострочену заборгованість в розмірі 227 900,07 грн., а у випадку невиконання такого - достроково повернути суму заборгованості в повному обсязі. Отже, викладене вище дозволяє зробити висновок, що позивач змінив строки виконання зобов`язання та визначив, що строком виконання зобов`язання є, зокрема, 35 календарний день з моменту надсилання вимоги (20 травня 2024 року + 35 календарних днів, тобто днем виконання зобов`язання є 24 червня 2024 року). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL-233387 від 31.10.2019 вбачається, що за період з 31.10.2019 по 01.08.2024 нараховано 227 856,79 грн. - відсотків на поточну суму заборгованості; 46 666,30 грн. - відсотків на прострочену суму заборгованості. Також з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач періодично здійснювала сплату нарахованих відсотків розмір яких становить 143 514,67 грн., а відтак загальна сума заборгованості за відсотками становить 131 008,42 грн. Водночас, враховуючи вищевказані вимоги чинного законодавства України, а також направлену позивачем досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, якою останній фактично змінив строк виконання основного зобов`язання (20.05.2024 - дата направлення вимоги + 35 днів - строк для усунення порушень визначених досудовою вимогою), суд дійшов висновку про протиправність нарахування позивачем відсотків за період з 30.06.2024 по 01.08.2024. На підставі викладеного вище, суд наводить свій розрахунок заборгованості за відсотками, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до якого: 131 008,42 грн. (загальна сума заборгованості за відсотками) - 787,62 грн. (нараховані відсотки на поточну суму заборгованості) - 3 691,56 грн. (нараховані відсотки на прострочену суму заборгованості) = 126 529,24 грн. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, а також на встановлені судом обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 275 548,91 грн. В іншій частині заборгованість стягненню з відповідача не підлягає. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial