Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Вишковський Євген Леонідович звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус ІМНО Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив суд визнати виконавчий напис №2391 від 07.08.2019, виданим приватним нотаріусом ІМНО Київського області Кондратюком В.С. таким, що не підлягає виконанню. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача зазначає, що позивачу стало відомо, що на підставі виконавчого напису №2391, виданого 07.08.2019 приватним нотаріусом ІМНО Київської області Кондратюком В.С. відкрито виконавче провадження №59928962. Позивач вважає такий виконавчий напис незаконним, вчиненим з порушенням процедури, передбаченої законодавством та таким, що не підлягає виконанню. Позивач визнає, що ним з метою отримання біанківської картки було підписано заяву-оферту на відкриття поточного рахунку та комплексне обслуговування фізичних осіб, а також паспорт споживчого кредиту. Тобто, позивач оформив банківську картку, а кредитний договір не укладав. При користуванні банківською карткою позивачем використовувалися кредитний ліміт, який погашався ним вчасно. Позивач не погоджується з сумою заборгованості, про існування заборгованості позивачу було невідомо. Ухвалою суду від 28.10.2024 року\~прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни належним чином засвідчену копію виконавчого напису №2391, виданого 07.08.2019 приватним нотаріусом ІМНО Київської області Кондратюком В.С. Витребувані документи станом на дату розгляду справи до суду не надійшли. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача - АТ «БАНК ФОРВАРД», в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Третя особа Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л., в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що\~приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С вчинено виконавчий напис від 07 серпня 2019 року № 2391 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у сумі 23726,53 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною на підставі виконавчого напису від 07 серпня 2019 року № 2391 винесено постанову про відкриття провадження № 59928962 від 02.09.2019. Крім цього, 09.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною винесено постанову про арешт коштів боржника у рамках виконавчого провадження № 59928962. В позовній заяві\~представник позивача вказує, що про існування виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження, позивач до накладення арешту на банківські рахунки не знав, будь-яких документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, у тому числі вимоги про сплату суми боргу, йому не направлялося. Тому виконавчий напис № 2391 від 07.08.2019 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірне відкриття виконавчого провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з нього боргу. При винесені виконавчого напису, нотаріус не встановив факт безспірності вимог відповідача та вчинив виконавчий напис поза межами строку, протягом якого відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного напису, а тому виконавчий напис приватного нотаріуса\~Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С вчинено виконавчий напис від 07 серпня 2019 року № 2391\~таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число ) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків ( для юридичних осіб) строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Оспорюваний виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно з правовим висновком, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Виконавчий напис вчинено за відсутності документа (доказу) безспірності заборгованості (заборгованості позичальника) перед банком, а також факту що встановлює прострочення виконання її зобов`язання перед банком. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформленні в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вивчивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд вважає, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості. Так, стороною відповідача не було надано суду докази на підтвердження належного відправлення та отримання позивачем вимоги боржнику про погашення заборгованості, а боржник вважається належним чином повідомлений про вимогу щодо усунення порушень за кредитним договором в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про усунення порушень за кредитним договором, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Таким чином, суд вважає, що належне не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Суд вважає, що стороною відповідача не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про безспірність заборгованості позивача, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу. Інші доводи та обґрунтування позовних вимог також заслуговують на увагу та свідчать про відсутність достатніх законних підстав, які б давали можливість приватному нотаріусу вчинити спірний виконавчий напис, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, направлення та отримання позивачем вимоги банку, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь позивача 1211,20 грн. сплаченого при подачі позову судового збору.

Outcome: approved