Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Представником позивача адвокатом Голиком Євгеном Валерійовичем в інтересах позивача, [PERSON] , подана до суду позовна заява до відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, у якій представник позивача просить: «визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами вцілому, який розташований по [ADDRESS] ». В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив про те, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому на даний час мешкає позивач. 01 червня 1988 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної Ради народних депутатів № 122 від 20.05.1988 року позивачу було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке було зареєстровано Н-Сіверським бюро технічної інвентаризації 20 червня 1988 року за реєстровим №\~46. Відповідно до вказаного свідоцтва вищевказане домоволодіння належить колгоспному двору, а позивач являється головою колгоспного двору. В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Миколаївської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (на даний час Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області). Після ліквідації колгоспних дворів, позивач, маючи за сонні підстави, але будучи юридично не обізнаним, не оформив право власності на домоволодіння, в якому мешкав. Про те, що позивач мав право на майно, яке належало колгоспному двору, роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Зокрема, підпунктом а) пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , позивач не може, так як право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а не на нього, а він вважається тільки головою колгоспного двору. . Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на свій житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який фактично є його власністю, яким він володіє багато років, та розташований по [ADDRESS] , позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Ухвалою судді від 25 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до підготовчого судового розгляду за правилами загального позовного провадження на 27 грудня 2024 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу. У судове засідання представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просив розгляд даної справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити повністю. Представник відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівський міський голова Новгород-Сіверського району Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без представника Семенівської міської ради протягом усіх судових засідань, у задоволенні позовних вимог міська рада не заперечує. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті або\~в окремій\~письмовій заяві.\~У разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У справі встановлено, що що в [ADDRESS] , розташований житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому на даний час мешкає позивач [PERSON] . 01 червня 1988 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної Ради народних депутатів № 122 від 20.05.1988 року позивачу було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке було зареєстровано Новгород-Сіверським бюро технічної інвентаризації 20 червня 1988 року за реєстровим №\~46. Відповідно до вказаного свідоцтва вищевказане домоволодіння належить колгоспному двору, а позивач являється головою колгоспного двору. В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Миколаївської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (на даний час Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області). Після ліквідації колгоспних дворів, позивач, маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаним, не оформив право власності на домоволодіння, в якому мешкав. Про те, що позивач мав право на майно, яке належало колгоспному двору, роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Зокрема, підпунктом «а» пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , позивач не може, так як право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а не на нього, а він вважається тільки головою колгоспного двору. Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень". В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. В 2024 році позивач звернувся в органи БТІ та виготовив технічну документацію (технічний паспорт) на свій житловий будинок, яким підтверджується належний технічний стан будинку та господарських будівель і споруд. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на свій житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який фактично є його власністю, яким він володіє багато років, та розташований за адресою: [ADDRESS] , позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved