Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі - «Позивач») до [PERSON] (далі - «Відповідач») про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 18 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 24698. Цим договором ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» надало відповідачу кредит на суму 1 500 гривень на визначений строк та узгоджено процентну ставку. В цей же день відповідачу були надані кредитні кошти. 17 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та позивачем - ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» був укладений договір факторингу № 02-17/02/2022, яким право вимоги до [PERSON] за договором № 24698 від 18.03.2021 передане позивачу. Станом на момент укладення договору факторингу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 9 375 гривень, з яких: 1 500 гривень - заборгованість за кредитом; 7 875,00 гривень - заборгованість з процентів за користування кредитом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Ухвалою від 03.03.2025 суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов кредитного договору № 24698 від 18 березня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» надало [PERSON] кредит в розмірі 1 500 гривень строком на 30 днів - до 16.04.2021. Вказаний договір підписано в електронній формі за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]». В матеріалах справи також міститься договір факторингу № 02-17/02/2022 від 12.02.2022, яким право вимоги до [PERSON] за Договором передане позивачу. Вказане підтверджується й відповідним витягом з реєстру боржників. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 1 500 гривень за цим кредитним договором. Окрім суми основного боргу позивачем за договором від 18.03.2021 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 7 875 гривень 00 копійок. Вказана сума нарахована за період до 25.06.2024. Згідно до п. 1.3 Договору від 18.03.2024 сторони погодились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься за визначеною процентною ставкою у 2,5 % від суми позики на день. Строк кредитування встановлений п. 1.2 Договору та складає 30 днів (до 16.04.21). Додатком № 1 до Договору визначено, що сторонами на строк кредитування узгоджені проценти в розмірі 1 125,00 гривень, виходячи з узгодженого сторонами періоду користування кредитом - 30 днів. Ця сума вираховується виходячи з визначеної договором процентної ставки (2,5 % на день), строку кредитування (30 днів) та суми позики (1 500 гривень): 1 500 грн. * 2,5 %/день * 30 днів = 1 125,00 грн. Ця сума процентів обґрунтована умовами договору № 24698 від 18 березня 2021 року та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за цим договором. Стосовно стягнення процентів в зазначеному розмірі за період після 16 квітня 2021 року, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору строк кредитування встановлений до 16 квітня 2021 року включно. Зі спливом цього строку, тобто - з 17 квітня 2021 року, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю його заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі. Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі. Таким чином, нарахування процентів за договором № 24698 від 18 березня 2021 року за період після 16 квітня 2021 року є необґрунтованим, оскільки здійснений поза межами строку кредитування. Позивач має право стягнути з відповдача суми, визначені ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто - 3 % річних та інфляційні нарахування. Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню - в межах строку кредитування, що становить 1 125,00 гривень та відображено у Додатку № 1 до Договору. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2 625 грн. 00 коп. Судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог на підставі ч. 1 ст. 141 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial