Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить змінити прізвище неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з " [PERSON] " на " [PERSON] ". На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з батьком дитини вона не перебувала у шлюбі та за їх спільною заявою на підставі п.1 ч.2 ст. 125 СК України відповідач був зазначений батьком дитини. Після розірвання цивільного шлюбу за усною домовленістю дитина залишилася проживати з позивачем. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 липня 2018 року і до досягнення ним повноліття. Вказує, що відповідач ухиляється від утримання сина, має заборгованість по аліментам, взагалі до нього не навідується та не цікавиться його життям. 07 вересня 2019 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] . Зазначає, що син у зв`язку з тим, що його рідний батько з ним не спілкується, не приймає участі у його житті та не забезпечує його, почав вважати батьком її чоловіка [PERSON] , з яким дитина проживає в одній сім`ї та який дбає про нього, займається його вихованням та утриманням. Різні прізвища у позивача та сина породжують ряд незручностей, необхідно додатково пояснювати чому у них різні прізвища, долучати додаткові документи, що призводить додаткових зусиль для організації життя. Також позивач має другу дитину [PERSON] , 2020 року народження, який доводиться рідним братом [PERSON] . Відповідач не надає згоду на зміну прізвища дитини, тому позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про дату і час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник третьої особи органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань не подавав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.11). 07 вересня 2019 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , від якого народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.10,12). На виконанні у Другому Правобережному ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра ПМУ МЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №57831216 з примусового виконання виконавчого листа №204/5246/18, виданого 26 листопада 2018 року Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 липня 2018 року і до досягнення ним повноліття на користь [PERSON] , [INFO] , та станом на 31 січня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів складає 55668,31 грн (а.с.7,8). З копії розрахунку заборгованості державного виконавця у ВП №57831216 встановлено, що з липня 2018 року по січень 2022 року, крім періоду з серпня 2021 року по листопад 2021 року, відповідачем систематично щомісячно сплачувалася частина від суми аліментів, яка підлягає стягненню, у розмірі 1000 грн (з липня 2018 року по липень 2021 року), 7804,36 грн (грудень 2021 року) та 1083,01 грн (січень 2022 року) (а.с.8). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. У статті 51 Конституції України, частині другій, третій статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Кожна дитина відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року має право на збереження індивідуальності. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним з основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Частинами третьою, п`ятою статті 148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Тлумачення частини п`ятої статті 148 СК України, здійснене у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі N 759/3363/16 (провадження N 61-18385св18) дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини беруться до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них належить: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетними і визначальними для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини. На підтвердження невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо дитини позивачем надано суду лише відомості щодо наявності відкритого виконавчого провадження щодо стягнення з відповідача на утримання дитини у примусовому порядку аліментів та наявності заборгованості зі сплати аліментів. Проте судом встановлено, що попри наявність заборгованості зі сплати аліментів, з липня 2018 року по січень 2022 року, крім періоду з серпня 2021 року по листопад 2021 року, відповідачем систематично щомісячно сплачувалася частина від суми аліментів, яка підлягає стягненню, у розмірі 1000 грн (з липня 2018 року по липень 2021 року), 7804,36 грн (грудень 2021 року) та 1083,01 грн (січень 2022 року). Крім того, суд звертає увагу, що такі відомості надані суду станом на січень 2022 року, тобто за період більше ні три роки тому (а.с.7,8). Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо дитини суду не надано. Частиною першою статті 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Однак суд був позбавлений можливості встановити думку дитини з приводу необхідності зміни їй прізвища, оскільки позивачем не була забезпечена участь дитини у судовому засіданні, у тому числі в режимі відеоконференції. Своїми правами позивач розпорядилася на власний розсуд та відповідного клопотання не заявляла, до судового засідання не з`являлася, лише неодноразово подавала заяви про розгляд справи без її участі. Сам факт створення позивачем нової сім`ї, зміни її прізвища та народження ще однієї дитини не може бути підставою для необхідності зміни прізвища дитини. Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що батькове прізвище якимось чином суперечить інтересам дитини. У даному випадку сторони реалізовали законне право батька зареєструвати сина за своїм прізвищем, узгоджене з його матір`ю у добровільному порядку, що свідчить про піклування з боку відповідача та його відповідальність перед своєю дитиною. У постанові Верховного Суду від 15 березня 2024 року у справі №334/5187/22 зазначено, що відповідне сприйняття дитиною свого прізвища значною мірою залежатиме саме від добросовісного виконання її матір`ю свого обов`язку, відсутності з її сторони негативних суджень щодо нього. З огляду на викладене, враховуючи, що у справах, які стосуються прав дітей судам першочергову увагу слід приділяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки позивач не довела необхідності зміни прізвища дитини, а також того, що зміна прізвища буде відповідати інтересам дитини, сприятиме її психологічному та гармонійному розвитку. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed