Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі по тексту ТОВ «Коллект Центр», банк, кредитор) через свого представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 06.05.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний Договір № 2112672384776, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 4600,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору. Сторони узгодили строк кредитування (строк дії кредитного договору) в 1 (один) рік; процентну ставку протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту з 15 та 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, тип процентної ставки - фіксована. Банк свої зобов`язання за договором виконав, перерахувавши грощові кошти в обумовленому розмірі відповідачеві. 01.12.2021 було укладено договір №1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2112672384776 укладеного з [PERSON] 10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2112672384776 укладеного з [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», останній набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 2112672384776 від 06.05.2021 в сумі 87745.92 грн, яка складається з: 4600 грн. сума заборгованості за кредитом; 28106.0 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом станом на 30.11.2021 р., право вимоги за якими перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал»; 55039.92 грн. сума заборгованості за нарахованими відповідно до умов Договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 р. по 05.05.2022. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2112672384776 від 06.05.2021, після набуття права вимоги за Договором, нарахування процентів не здійснював. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 54 580,84 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 4600,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 49980,84 грн, які у добровільному порядку відповідач не сплачує, що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у заяві, що направив в адресу суду просив про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач не з`явилась у судове засідання, будучи повідомленою про дату, час і місце судового засідання за адресою місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку, утім судова повістка разом із вкладеннями документів повернуто до суду повторно із відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Оскільки, як зазначено вище, на адресу суду повернувся поштовий конверт, в якому причина повернення вказана працівниками пошти, як «адресат відсутній за вказаною адресою», суд з урахуванням вимог статті 131 ЦПК України та враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судові засідання відповідача та неповідомленням суду про поважність причин своєї неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~заочний розгляд справи, про що постановлено протокольна ухвала 26.02.2025. З огляду на неявку в судове засідання учасників цивільної справи, в силу положень ст.247 ЦПК України, фіксування технічними засобами не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06.05.2021 [PERSON] виявила намір на укладення кредитного договору подавши Заяву-Анкету (для отримання кредиту) (а.с.9 на звороті). На підтвердження обставин зазначених у позові позивачем надано Паспорт споживчого кредиту від 06.05.2021 (а.с.11-12 на звороті),\~відповідно до якого [PERSON] \~було надано інформацію, як споживачу до укладення кредитного договору, який підписано позичальником. 06.05.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг № 2112672384776 (а.с. 7-9), за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, що зазначається та погоджується сторонами в Заяві-анкеті та складає 4600,00 грн на умовах строковості, зворотності, оплатності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього Договору, його додатків та правил (а.с.7-9). У п.2 Договору, сторони узгодили, що кредит надається на строк зазначений у Заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтований строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У п.1.4. Договору сторони узгодили розмір процентів за користування кредитом, які розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 а; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтованим строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно із процентною ставкою зазначеною у п.1.4. б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в д) тип процентної ставки фіксована. Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік. Сторонами узгоджено у Договорі відповідальність сторін за порушення умов договору. Вказаний договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Графік платежів за договором сторонами узгоджено у Додатку №2 до Договору від 06.05.2021 (а.с.10). Позивачем надана інформація щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в Інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею із зазначенням часу та дати (а.с.17). Факт передачі позивачем відповідачеві грошових коштів обумовлених договором підтверджується інформацією наданою ТОВ ФК «ВЕР ФОР ПЕЙ» від 11.09.2024 (а.с.15), відповідно до якої було здійснено транзакцію на номер картки [NUMBER] , 06.05.2021, номер договору згідно інформацією від кредитора - 2112672384776 сума 4600 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за Кредитним договором №2112672384776 від 06.05.2021 [PERSON] станом на 30.11.2021 борг становить 32706,00 грн., з яких 4600,00 грн. тіло; 28106,00 грн. відсотки (а.с. 15 на звороті 16). 01.12.2021 було укладено договір №1-12 (а.с. 19-21) відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту та стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг укладеними між клієнтом та боржниками. З дати відступлення права вимоги фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів в тому числі за період користування коштами до моменту переходу послуг за умовами дотримання вимог чинного законодавства України нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржником грошових зобов`язань. Згідно реєстру боржників до Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 заборгованість [PERSON] за Договором №2112672384776 від 06.05.2021 складає 32\~706,00 грн., з яких 4600,00 грн тіло, 28106,00 грн. відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Вердикт Капітал» за Кредитним договором №2112672384776 від 06.05.2021 на ім`я [PERSON] (а.с. 17), станом на 10.03.2023 загальний розмір заборгованості складає 87745,92 грн., з яких: 4600,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту; 28106,00 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 55039,92 грн. нараховані відсотки за кредитним договором. 10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 (а.с.25-28) відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги первісного кредитора до боржників зазначених у додатках. Відповідно до Реєстру боржників до Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10.03.2023, заборгованість [PERSON] становить 87745,92 грн., з яких 4600,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 83145,92 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами (а.с.31). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Коллект Центр» за Кредитним договором №2112672384776 від 06.05.2021 на ім`я [PERSON] (а.с. 18), станом на 03.10.2024 загальний розмір заборгованості 87745,92 грн, з яких 4600 грн. заборгованість за тілом кредиту як на день відступлення права вимоги так і станом на день складання розрахунку; 83145,92 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення та на день складання розрахунку, сума заявлена до стягнення за відсотками 49980,84 грн, а відтак загальна заборгованість заявлена до стягнення за договором станом на 03.10.2024 складає 54580,84 грн. Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договорів про відступлення прав вимоги ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №2112672384776 від 06.05.2021. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником за вказаним зобов`язанням. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що 06.05.2021 [PERSON] підписала Кредитний договір №2112672384776 про надання кредиту між нею та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» електронним підписом одноразовим ідентифікатором «2112672384776Z» (а.с.12 на звороті), з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак було дотримано презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення такого договору, підлягають виконанню. На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника\~процентів\~від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні\~облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048\~ЦК\~України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК\~України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК\~України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.\~614\~ЦК\~України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст.\~629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в\~статті 209 ЦПК України. Зі\~статті 213 ЦПК України\~слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про розгляд, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечував наявної заборгованості, укладення договору, отримання кредитних коштів, розміру нарахованої заборгованості, у тому числі процентів, тощо. Суд враховує, що відповідач мав достатній строк для подачі відзиву у даній справі в межах визначеного судом строку, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), утім його не подав, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів, тощо. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, відтак останній зобов`язаний нести відповідальність. Суд погоджується із розрахунком заборгованості наданим позивачем на підтвердження розміру заборгованості відповідача станом на 03.10.2024 щодо заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4600,00 грн., утім щодо заборгованості за відсотками, то бере до уваги строк дії кредитного договору, який узгоджено сторонами в 1 рік, відтак нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, після спливу визначеного договором строку кредитування згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК\~України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, станом на 05.05.2022 залишок заборгованості за відсотками кредитором було визначено в сумі 55039,92 грн відповідно до розрахунку, тоді як позивачем пред`явлена вимога в цій частині в розмірі 49 980,84 грн, що не перевищує розміру заборгованості за процентами, а суд здійснює розгляд в межах пред`явлених вимог, відтак дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, судом встановлено, що позивач просив суд стягнути на його користь із відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн., з посиланням на договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», детальним описом наданих видів послуг, заявою про надання юридичної допомоги №49 від 14.08.2024 загалом 13\~000,00 грн., витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024. Приймаючи до\~уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними роботами (наданими послугами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Визначаючи розмір витрат які підлягають стягненню, суд виходить з критеріїв наведених вище, а саме складності справи (справа про стягнення заборгованості розглянута за правилами спрощеного позовного провадження), часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги (час витрачений на обґрунтування позиції сторони і надання консультацій для її погодження), обсягу наданих послуг та виконаних робіт (зміст та обсяг поданих суду документів, обсяг робіт наведених у відповідному акті), ціни позову, а також значення справи для кожної сторони. З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути 6000 грн. витрат на правничу допомогу та суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved