Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] , 06.01.2025 звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини, та просить суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрованим 20 вересня 2022 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини з інвалідністю, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до моменту досягнення дитиною повноліття, тобто, до [INFO] , а також просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі 3000 гривень, протягом усього часу інвалідності [PERSON] , [INFO] , та проживання [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , та опікування над нею, а також здійснити розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних\~вимог позивачка\~зазначила,\~що з 20 вересня 2022 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 20.09.2022 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом № 1684. За час спільного проживання у подружжя народилося троє дітей, двоє з яких померли відразу після народження, а малолітня дитина: донька, [PERSON] [INFO] , має статус дитини з інвалідністю та проживає разом з позивачкою й повністю перебуває на її утриманні та піклуванні. Дитина потребує постійної уваги та догляду. Позивачка у заяві зазначила, що після смерті дітей, спільне життя не склалося, відповідач в одностороньому порядку прийняв рішення проживати окремо та залишив сім`ю. Подружжя тривалий час проживають окремо, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, шлюб має формальний характер. Сторона позивача доводить, що після того, як відповідач пішов із сім`ї, він жодним чином не бере участі у вихованні дитини та її утриманні, не цікавиться здоров`ям, не спілкується з дитиною, не надає коштів на її утримання та не відвідує. Вона одна займається вихованням та утриманням дитини, ніде не працює, крім соціальної допомоги від держави, інших доходів не має, отже їй дуже важко, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позом. Зазначила, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна. Майновий спір на момент розірвання шлюбу між сторонами відсутній. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Скриль Ю.А. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.01.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. У судовому засіданні 18.02.2025 [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначила, що примирення не є можливим та просить суд ухвалити рішення про стягнення аліментів на її утримання та на утримання дитини. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначивши, що сім`я розпалась остоточно, відновити подружні стосунки не можливо, проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки, яка є інвалідом та потребує постіного догляду та стягнення аліментів на утримання дружини, яка надає цей догляд дитині згодний, та зазначив, що він працевлаштований, отримує гарну заробітну плату, яка дозволяє йому надавати таку допомогу. Стаття 263 ЦПК України\~регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та правовідносини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно з положеннями ч. 3 та ч. 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 Сімейного кодексу України\~передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 20 вересня 2022 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 20.09.2022 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом № 1684. За час спільного проживання у подружжя народилося троє дітей, двоє з яких померли відразу після народження. Малолітня дитина: донька, [PERSON] [INFO] , має статус дитини з інвалідністю та проживає разом з позивачкою й повністю перебуває на її утриманні. Дитина потребує постійної уваги та догляду. Відповідач після смерті дітей, залишив сім`ю та тривалий час проживає окремо. Подружжя не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, шлюб має формальний характер. Відповідач після того, як залишив сім`ю, жодним чином не бере участі у вихованні дитини та її утриманні, не цікавиться здоров`ям, не спілкується з дитиною та не надає коштів на її утримання. Позивачка одна займається вихованням та утриманням дитини, що дуже важко матеріально, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позом. Майновий спір на момент розірвання шлюбу між сторонами відсутній. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини інваліда та дружини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Як судом було установлено, за період шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис про народження №188 від 02.12.2020 року. Відповідно до свідоцтва, батьком дитини є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч ч 1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти обов`язку щодо утримання малолітньої дитини та сплати аліментів на утримання доньки, зазначив, що він працевлаштований та має таку змогу, інших утриманців не має. Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки інваліда у розмірі 1/4 від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з моменту звернення до суду, тобто, з 06.01.2025 року до моменту досягнення дитиною повноліття, тобто, до [INFO] . \~ \~ \~ \~Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини протягом всього часу інвалідності дитини [PERSON] , суд зазначає наступне. Судом встановлено, що на момент розгляду справи [PERSON] ніде не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] з вадами дитячого аутизму F-84.0, інваліда з дитинства, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого форми №027/0 від 14.12.2012 №110 та довідкою від 27.06.2023 №546, відповідно до якої [PERSON] призначено допомогу на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років у розмірі 2601,10, особовий рахунок № [NUMBER] та являється соціальною виплатою з відповідного бюджету. Відповідно висновку лікаря КНП Таїровської селищної ради «Таїровського консультативно-діагнорстичного центру» від 16.06.2023 у дитини затримка психо-мовного розвитку, потребує постійного догляду, лікування та піклування. \~ \~ \~ \~Частиною 4\~статті 84 СК України\~визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1\~ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. \~ \~ \~ \~За правилами ч. 1\~ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Згідно частин 1, 4\~статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. \~ \~ \~ \~Суд встановив, що дитина [PERSON] є інвалідом дитинства, потребує постійного догляду та лікування, своєчасного оздоровлення та належного харчування, тому розмір аліментів який підлягає стягненню, повинен бути достатнім для належного догляду за дитиною. \~ \~ \~ \~Сімейним Кодексом України\~визначені особливості надання утримання дружині, з якою проживає дитина з інвалідністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»\~дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі-Конвенція) встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Отже, ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач працевлаштований, має стабільний заробіток, не має інших утриманців, позов визнав, і відповідно, може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає малолітня дитина інвалід, [PERSON] . Таким чином судом втсановлено наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000, 00 грн протягом усього часу інвалідності [PERSON] , [INFO] , та проживанн [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , та опікування над нею. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, суд доходить до висновку про наявність підстав для негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~Щодо суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір в частині вимог щодо розірвання шлюбу, у розмірі 1211,20 гривень, згідно з квитанції №4096890388.1 від 27.12.2024. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають понесені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 гривень. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог п п 3,5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому в силу ч.6 ст.141 судові витрати у справі, які складаються з судового збору за дві позовні вимоги майнового характеру у розмірі 2422,40 грн, слід також стягнути з відповідача.

Outcome: approved