Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

24.06.2024 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення грошових коштів у сумі 19982,08 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16.10.2021 р. в с. Лиман Старобільського району Луганської області по вулиці Дибко сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки ВАЗ н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, та транспортного засобу марки ВАЗ н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином було встановлено факт, що відповідач, будучи причетним до настання ДТП, самовільно залишив місце пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ н.з. [NUMBER] станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-201656859. Відповідно до Висновку № 017/21 від 15.11.2021 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ н.з. [NUMBER] складає 22765,46 грн. Транспортний засіб «ВАЗ» н.з. [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію. Відповідно до Довіреності від 06.10.2021 р. [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти інтереси, в тому числі, надав право представляти інтереси в страхових компаніях з правом отримання страхового відшкодування. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 23.12.2021 р. між [PERSON] та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 19982,08 грн. (за вирахуванням франшизи в розмірі 1500,00 грн.) На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 23.12.2021 р., а також, враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 19982,08 гри., що підтверджується платіжним дорученням від 31.01.2022 р. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених Законом № 1961-1V, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19982,08 грн., у зв`язку із чим подали до суду позовну заяву про стягнення грошових коштів. Згідно Розпорядження Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», територіальну підсудність Старобільського районного суду Луганської області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 04.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні. У сьогоднішнє судове засідання представник позивача не з`явився, просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, заперечень проти заочного розгляду справи не висловили. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження, про причини неявки суду не повідомив. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» та [PERSON] було укладено поліс №ЕР-201656859 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо майнових інтересів власника автомобіля ВАЗ-21112 реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7). 16 жовтня 2021 року о 21 годині 40 хвилин на вул. Дибко с. Лиман Старобільського району, водій [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21112, д/н [NUMBER] здійснив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ-21093, д/н [NUMBER] та залишив на порушення встановлених правил місце ДТП, до якого він причетний, чим порушив п.п. 2.10 а\~Правил дорожнього руху\~України. Крім того, 16 жовтня 2021 року о 21 годині 40 хвилин на вул. Дибко с. Лиман Старобільського району, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21112, д/н [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом ВАЗ-21093, д/н [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив\~п. 13.1 Правил дорожнього руху\~України. Відповідно до постанови Старобільського районного суду Луганської області від 30.11.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП (а.с.8). 23.12.2021 року [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.19, 10). Відповідно до висновку №017/21 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки ВАЗ-21093, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ-21093, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 22765,46 грн. (а.с.11-18). Зазначена ДТП була визнана страховим випадком, про що 30.01.2022 року співробітниками ТДВ «Страхова група «Оберіг» було складено страховий акт №34143/1 від 30.01.2022, відповідно до якого страхове відшкодування становить 19982,08 грн. (а.с.20). Відповідно до платіжного доручення №11761 від 31.01.2022 року ТДВ «Страхова група «Оберіг» сплатило [PERSON] страхове відшкодування згідно страхового акту №34143/1 від 30.01.2022 року у розмірі 19982,08 грн. (а.с.21). З метою досудового врегулювання спору позивачем 09.02.2022 року було направлено на адресу відповідача вимогу про виплату грошових коштів (а.с.22). Однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (ст. 990 ЦК України). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» (в редакції станом на день звернення до суду). Відповідно до ст. 3 вказаного Закону (в редакції станом на день звернення до суду), метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування» (в редакції станом на день звернення до суду), страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день звернення до суду) (статті 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день звернення до суду), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день звернення до суду), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 22.1.\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день звернення до суду),\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За нормою\~ст. 1191 Цивільного кодексу України,\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно зі ст. 38 Закону (в редакції станом на день звернення до суду), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до абзацу «в» пункту 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день звернення до суду), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~зі ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст.\~77,\~79,\~80 ЦПК України,\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем, та обставин, викладених в позові. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 19982,08 грн. На підставі\~ст. 141 ЦПК України,\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні до суду в розмірі 3028,00 грн. Щодо позовних вимог позивача про стягнення на їх користь витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України,\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України,\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав копії договору №34143/1 про надання професійної правничої допомоги від 30.05.2024 року, укладеного між позивачем Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» та адвокатом Стецюрою Ольгою Вікторівною, довіреності №2024/Ю/1/А від 01.01.2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН №000227, акту прийому-передачі наданих послуг від 10.06.2024 року до Договору №34143/1 про надання професійної правничої допомоги від 30.05.2024 року. Договором №34143/1 про надання професійної правничої допомоги від 30.05.2024 року підтверджено, що він укладений позивачем Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» та адвокатом Стецюрою Ольгою Вікторівною про надання правової допомоги, з визначенням у ньому розмірів оплати та порядку розрахунків. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 10.06.2024 року до Договору №34143/1 про надання професійної правничої допомоги від 30.05.2024 року, загальна вартість наданих адвокатом позивачеві послуг, які були сплачені позивачем адвокату, становить 7300,00 грн. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України,\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в цій справі становлять 7300,00 грн., що підтверджується копіями договору про №34143/1 про надання професійної правничої допомоги від 30.05.2024 року, укладеного між позивачем Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» та адвокатом Стецюрою Ольгою Вікторівною, довіреності №2024/Ю/1/А від 01.01.2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН №000227, акту прийому-передачі наданих послуг від 10.06.2024 року до Договору №34143/1 про надання професійної правничої допомоги від 30.05.2024 року, та які підлягають стягненню з відповідача, як судові витрати по цій цивільній справі. Позивачем на виконання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України було надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Відповідач клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляли. Таким чином, суд знаходить доведеними судові витрати на професійну правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі у сумі 7300,00 грн., які понесені позивачем, та за правилами\~статті 141 ЦПК України\~підлягають відшкодуванню стороною відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved