Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

07 лютого 2025 року судом було ухвалено рішення, яким задоволено позов [PERSON] та усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю [PERSON] шляхом виселення [PERSON] із квартири за адресою: [ADDRESS] та 6. 12.02.2025 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій вона просила стягнути із позивача на користь відповідача 11000 грн. витрат на правничу допомогу. 21.02.2025 від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, в якому він зазначає, що представником позивача не зазначено у детальному описі робіт, часу, який було витрачено на роботу (надані послуги); ця справа не потребує значних зусиль для формування правової позиції; не зазначено кількість часу, витраченого у судовому засіданні, для можливості об`єктивно його оцінити. Також в матеріалах справи відсутня заява представника позивача про розгляд питань про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Крім цього, матеріали справи не містять копії довіреності, відповідно до якої [PERSON] уповноважена здійснювати платежі від імені позивача у справі №398/3313/24. У зв`язку з чим просить відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу. У судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача у задоволені вимог заяви просив відмовити повністю з підстав, зазначених у заперечені. Згідно із п. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, представником позивача Бугайченко Т.А. до суду було подано заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування розміру понесених стороною судових витрат, до якої долучено: детальний опис робіт (надання послуг) з якого вбачається правовий аналіз 2000 грн., складання позову та підготовка доказів 5000 грн., складання клопотання про призначення почеркознавчої експертизи 1000 грн., очікування адвокатом судових засідань, які не відбулися 16.09.2024, 16.10.2024, 13.01.2025, 07.02.2025 1500 грн., участь адвоката у судовому засіданні 25.11.2024 1500 грн.; копія договору 48 про надання правової (правничої) допомоги від 28.05.2024, укладеного з [PERSON] ; копію Додаткової угоди №1, якою визначено вартість наданих послуг у розмірі 11000 грн.; квитанції про сплату [PERSON] на користь адвокатського об`єднання «Вікторія Харута, Тетяна Бугайченко та партнери» на загальну суму 11000 грн. Однак, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є значно завищеним. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial