Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва Колдіної О.О. перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про вселення та встановлення порядку користування. Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 1229 від 15.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку зі звільненням судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] . У грудні 2023 дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2017 у цивільній справі № 752/8910/16-ц визнане право власності на трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] у наступних частинах: [PERSON] - 45/100, [PERSON] - 65/100. Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 05.10.2017 залишив рішення Голосіївського районного суду м. Києва без змін. Позивач і відповідачка зареєстрували право власності щодо належних їм частин у праві власності на квартиру. Спірна квартира розташована на 2-му поверсі 26-ти поверхового панельного будинку, складається із трьох кімнат житловою площею 48,2 кв.м., в тому числі: №1 - коридор площею 15,6 кв.м., № 2 - житлова кімната площею 16,0 кв.м., № 3 - кухня площею 13,0 кв.м., № 4 - житлова кімната площею 16,8 кв.м., № 5 - житлова кімната площею 15,4 кв.м., № 6 - санвузол площею 2,3 кв.м., № 7 - ванна площею 3,8 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 2,4 кв.м. Загальна площа квартири 85,3 кв.м. Позивач зазначає, що відповідачка створює перешкоди у користуванні квартирою, вона змінила на вхідних дверях замок н передавши екземпляр ключів позивачу. Позивач зауважує, що не може потрапити в квартиру та користуватися належною йому власністю. Враховуючи викладене, позивач просить вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] ; встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , при якому: [PERSON] передається в користування житлове приміщення № 4 площею 16,8 кв.м. з балконом № І площею 2,4 кв.м.; [PERSON] передається в користування житлове приміщення № 2 площею 16,0 кв.м. та житлове приміщення № 5 площею 15,4 кв.м.; підсобні приміщення квартири: [ADDRESS] - коридор, № 3 - кухня, № 6 - санвузол, № 7 - ванна залишаються у спільному користуванні співвласників. Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача закласти прохід в перегородці між приміщеннями № 3 - кухнею та № 2 - житловим приміщенням та влаштувати дверний прохід між приміщенням № 3 - кухнею та № 1 - коридору; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.01.2024 прийнято до провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про вселення та встановлення порядку користування. Протокольною ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2024 замінено позивача [PERSON] на правонаступника [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Постановлено клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про вселення та встановлення порядку користування - задовольнити. Витребувати у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26; ЄДРПОУ: 37996391) інформацію про перетин Державного кордону України громадянином України [PERSON] зокрема про дату, час та місце перетину державного кордону України в період з 01.01.2021 по дату постановлення ухвали (12.12.2024). В судове засідання з`явився позивач та його представник, які зазначили, що права позивача порушуються, оскільки він не може користуватися майном, яке йому належить, тому просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зауважили, що відповідач наразі проживає у м. Дніпро, а не в спірній квартирі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що доказів того, що відповідач змінила замки в квартирі позивачем не надано, тому відповідно вважає, що обставини, викладені у позові недоведені стороною позивача, а саме щодо порушень прав позивача відповідачем. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2017 позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності - задоволено частково. Встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім?єю без укладення шлюбу в період з 01.02.2012 по 15.05.2016. Визнано за [PERSON] право власності на 9/20 часток квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 11/20 часток квартири [ADDRESS] . У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про розподіл спільної часткової власності - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.10.2017 апеляційну скаргу [PERSON] - відхилено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2017 - залишено без змін. Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 114339168 від 16.02.2018 частка квартири [ADDRESS] у розмірі 11/20 на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , у розмірі 9/20 на праві спільної часткової власності належить [PERSON] . Як вбачається з висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 10/09-18 від 20.02.2018 за результатами проведеного дослідження, співставлення з вимогами нормативно-правових актів зазначених у дослідницькій частині висновку, враховуючи редакцію поставленого питання перед експертизою, технічно можливо встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] між її співвласниками, при якому: [PERSON] передати в користування житлове приміщення № 4 площею 16,8 к.в.м з балконом № І площею 2,4 кв.м.; [PERSON] передати в користування житлове приміщення № 2 площею 16,0 кв.м. та житлове приміщення № 5 площею 15,4 кв.м.; підсобні приміщення квартири: [ADDRESS] - коридор, № 3 - кухня, № 6 - санвузол, [ADDRESS] - ванна залишаються у спільному користуванні співвласників. За цим варіантом необхідно закласти прохід в перегородці між приміщеннями № 3 - кухнею та № 2 - житловим приміщенням для утворення ізольованих приміщень кухні і цього житлового приміщення з окремими - входами з коридору №1. Між приміщеннями № 3 - кухнею та № 1 - коридору в перегородці необхідно влаштувати дверний прохід (дверний проріз). Частки співвласників відносно користування приміщеннями квартири [ADDRESS] будуть складати для: [PERSON] : 2/5 частки, що на 1/20 менше за його ідеальну частку 9/20; [PERSON] : 3/5 частки, що на 1/20 більше за її ідеальну частку 11/20. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 212084358 від 11.06.2020 квартира [ADDRESS] у розмірі 9/20 на праві спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер: 1237, виданий 11.06.2020, видавник: Чмирук О.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 353681023 від 09.11.2023 квартира [ADDRESS] у частці 9/20 на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , у частці 11/20 на праві спільної часткової власності належить [PERSON] . Так, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 316 ЦК України). Власникові, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч.2 ст. 317 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких законно мешкають або законно створені. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia), заява № 58255/00, п. 36, ECHR 2004-XI. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50), п.п. 40, 41 вказаного рішення Європейського суду від 02.12.2010. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Правовою підставою позовних вимог є положення статті 391 ЦК України, яке визначає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Спірна квартира знаходиться у спільній частковій власності позивача та відповідача, за якими сторони володіють квартирою [ADDRESS] у наступних частках: [PERSON] у частці 9/20, [PERSON] у частці 11/20. Між сторонами, виникають конфлікти з приводу користування житлом, вирішити які вони в позасудовому порядку не можуть. В Технічному паспорті від 09.10.2017 на квартиру [ADDRESS] зазначена технічна характеристика квартири, а саме: квартира розташована на 2 поверсі 26 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 48,2 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 16,0 кв.м., 2-а кімната 16,8 кв.м., 3-я кімната 15,4 кв.м., санвузла 2,3 кв.м., ванної 3,8 кв.м., кухні площею 13,0 кв.м., коридору площею 15,6 кв.м. Квартира обладнана балконом 2,4 кв.м. Загальна площа квартири 85,3 кв.м., висота приміщень 2,7 м. Суд, зважаючи на встановлені правовідносини, частки у праві власності на квартиру, вважає за необхідне визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , при якому: [PERSON] передається в користування житлове приміщення № 4 площею 16,8 кв.м. з балконом № І площею 2,4 кв.м.; [PERSON] передається в користування житлове приміщення № 2 площею 16,0 кв.м. та житлове приміщення № 5 площею 15,4 кв.м.; підсобні приміщення квартири: [ADDRESS] - коридор, № 3 - кухня, № 6 - санвузол, [ADDRESS] - ванна залишаються у спільному користуванні співвласників. Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача закласти прохід в перегородці між приміщеннями № 3 - кухнею та № 2 - житловим приміщенням та влаштувати дверний прохід між приміщенням № 3 - кухнею та № 1 - коридору. Відповідно до припису ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а відповідно до ч.3 вказаної статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними в п. 14 постанови Пленуму від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику в справах за позовами про захист права власності» з послідуючими змінами, квартира, яка є спільною сумісною власність чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки згідно даних правовідносин сторони як співвласники не домовились про порядок користування квартирою, яка є їх спільною частковою власністю, даний спір підлягає вирішенню судом. Як вбачається з висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 10/09-18 від 20.02.2018 за результатами проведеного дослідження, співставлення з вимогами нормативно-правових актів зазначених у дослідницькій частині висновку, враховуючи редакцію поставленого питання перед експертизою, технічно можливо встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] між її співвласниками, при якому: [PERSON] передати в користування житлове приміщення № 4 площею 16,8 к.в.м з балконом №І площею 2,4 кв.м.; [PERSON] передати в користування житлове приміщення № 2 площею 16,0 кв.м. та житлове приміщення № 5 площею 15,4 кв.м.; підсобні приміщення квартири: [ADDRESS] - коридор, № 3 - кухня, № 6 - санвузол, [ADDRESS] - ванна залишаються у спільному користуванні співвласників. За цим варіантом необхідно закласти прохід в перегородці між приміщеннями № 3 - кухнею та № 2 - житловим приміщенням для утворення ізольованих приміщень кухні і цього житлового приміщення з окремими - входами з коридору №1. Між приміщеннями № 3 - кухнею та № 1 - коридору в перегородці необхідно влаштувати дверний прохід (дверний проріз). Частки співвласників відносно користування приміщеннями квартири [ADDRESS] будуть складати для: [PERSON] : 2/5 частки, що на 1/20 менше за його ідеальну частку 9/20; [PERSON] : 3/5 частки, що на 1/20 більше за її ідеальну частку 11/20. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що у цілому спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved