Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 48482 грн. 39 коп. Ухвалою Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова від\~06 листопада\~2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, просила проводити розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у\~судовому засіданні проти задоволення позову в частині нарахованих відсотків заперечував, посилаючись на те, що їх розмір є надмірно великим, а у нього, як особи з інвалідністю третьої групи, мінімальний розмір пенсії. Відповідач не заперечує отримання кредиту, вказує, що кошти потрібні були для придбання слухового апарату для дружини, а другий кредит він брав, щоб погасити перший. Відповідач просив зменшити розмір заборгованості по відсоткам до тіла кредиту. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 16 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76763357 (а.с.\~9-10). Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору відповідач отримав позику в сумі 7000 грн. Строк позики 30 днів. Процентна ставка (базова) 2,5% за день. Дата повернення позики 15.09.2023. П. 5.3 договору передбачено, що позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/documents-license (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору позичальнику зрозумілі. Відповідно до п. п. 21-23 договору встановлено, що договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір укладеним. Договір містить накладену кваліфіковану електронну печатку позикодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу. Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ. Договір укладено із використанням веб сайту https://mycredit.ua. Додатком № 1 до договору позики є таблиця обчислення загальної вартості для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про спожитий кредит (а.с. 11). Відповідачем договір та додаток № 1 до договору підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором t7dovHwiAs. 14\~червня 2021\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~було укладено\~договір факторингу\~№ 14/06/21,\~за яким\~фактор зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження клієнта\~(ціна\~продажу)\~за плату,\~а клієнт\~відступити факторові\~право грошової\~вимоги,\~строк виконання\~зобов`язань за\~якою настав\~до третіх\~осіб \~боржників,\~включаючи суму\~основного зобов`язання\~(позики),\~плату за\~позикою (плату\~за процентною\~ставкою),\~процент за\~порушення грошових\~зобов`язань,\~право на\~одержання яких\~належить клієнту.\~Перелік боржників,\~підстави виникнення\~права грошової\~вимоги до\~боржників,\~сума грошових\~вимог та\~інші дані\~зазначені у\~відповідних реєстрах\~боржників,\~які формуються\~згідно Додатку\~№ 1\~та є\~невід`ємною частиною\~договору.\~Перехід від\~клієнта до\~фактора прав\~вимоги заборгованості\~до боржників\~відбувається в\~момент підписанні\~сторонами акту\~прийому-передачі\~відповідного реєстру\~боржників згідно\~Додатку №\~2,\~після чого\~фактор стає\~кредитором по\~відношенню до\~боржників стосовно\~заборгованостей та\~набуває відповідні\~права вимоги (а.с. 12-13). 28 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу №\~14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 14). 27 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено додаткову угоду № 20 до договору факторингу №\~14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 15). З акту прийому-передачі реєстру боржників № 17 від 27 лютого 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 17 в кількості 4333 (а.с. 16). З витягу з Реєстру боржників № 17 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, в тому числі і до відповідача за договором позики №\~76763357 у сумі 28000 грн., з яких: 7000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 21000 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 17). Згідно умов\~договору,\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» сплатило\~Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~«1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копіями платіжних інструкцій (а.с. 19, 20). Відповідач у судовому засіданні визнав факт підписання договору позики та отримання кредиту в сумі 7000 грн. Як зазначено у позовній заяві, відповідач умови договору не виконав, в установлений строк грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим за договором виникла заборгованість в сумі 28000 грн., з яких: 7000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 21000 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 21-23). При цьому з розрахунку, наданого позивачем вбачається, що проценти за договором позики нараховувалися у період з 16.08.2023 по 14.12.2023, що не відповідає строку дії договору. За умовами договору строк кредитування становить 30 днів і за вказаний період нараховано процентів в розмірі 5250 грн., що підтверджується таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 11). При цьому,\~суд зазначає,\~що згідно\~з ст.ст.\~610,\~611,\~612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за сумою позики 7000 грн. та проценти в розмірі 5250 грн., а всього 12250 грн. Крім того,\~09 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11200-08/2023 (а.с. 29-32). Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець надав позичальнику фінансовий кредит в розмірі 3400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2 договору тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 02.08.2024. Відповідно до п. 1.4 договору за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування вказаного в п. 1.2 договору (п. 1.4.1 договору). Відповідно до п. 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-74хх-хххх-1220 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Відповідно до п. 2.19 договору укладання договору відбувається згідно Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 3.1 договору за користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 4.4.2 договору клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. Відповідно до п. 5.3 договору у випадку прострочення клієнтом сплати кредиту та процентів відповідно до термінів встановлених в графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожний день прострочення з урахуванням обмежень встановленим чинним законодавством України. Згідно з п. 7.1 договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання клієнтом зобов`язань за ним. Відповідачем підписаний договір електронним підписом W8712. 09.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] було підписано додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 11200-08/2023, яким узгоджено графік платежів за договором (а.с. 32). Також, 09.08.2023 відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 37-38). 21 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» укладено договір факторингу № 21032024 (а.с. 39-41). Відповідно до п. 1.1. договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписанні сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 21030024 від 21 березня 2024 року, підписаного сторонами, вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників (а.с. 42). З витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21030024 від 21 березня 2024 року слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги, в тому числі до відповідача за кредитним договором №\~11200-08/2023 від 09.08.2023 загальний розмір заборгованості становить 20482 грн. 39 коп., з яких: 3399 грн. 40 коп. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та 17082 грн. 99 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 43-44). Згідно умов договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копіями платіжної інструкції (а.с. 45). Згідно з\~розрахунком заборгованості\~за кредитним\~договором №\~11200-08/2023\~від 09.08.2023\~загальний розмір\~заборгованості становить\~20482\~грн.\~39\~коп.,\~з яких:\~3399\~грн 40\~коп.\~-\~заборгованість за\~основним зобов`язанням\~(за\~тілом кредиту)\~та 17082\~грн.\~99\~коп.\~-\~заборгованість за\~нарахованими відсотками\~(а.с.\~46). Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача фактично отримані грошові кошти (тіло кредиту) в сумі 3400 грн. При вирішенні заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 17082 грн. 99 коп., суд виходить з наступного. Відповідно до ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048\~ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Договором про надання фінансового кредиту № 11200-08/2023 від 09.08.2023 визначено, що [PERSON] отримав в кредит грошові кошти в сумі 3400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,50 % в день. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача 17082\~грн.\~99\~коп. простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до рішення Конституційного Суду\~України від\~10.11.2011\~№ 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору. Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 №39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України\~від 10\~листопада 2011\~року №\~15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11.07.13 № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 по справі № 132/1006/19 провадження № 61-1602св20. Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 по справі № 902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Згідно п. 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 17082\~грн.\~99\~коп. не є співрозмірною сумі кредиту у 3400 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому суд приходить до висновку про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості за кредитом, а саме до 3400 грн., які були визначені договором про надання фінансового кредиту № 11200-08/2023 від 09.08.2023. Суд вважає, що саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин. За таких обставин, з відповідача на користь позивача належить стягнути 3399 грн. 40 коп. заборгованість за тілом кредита та 3400 грн. заборгованості за нарахованими процентами, у зв`язку з чим позов в цій частині також підлягає частковому задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial