Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

30 грудня 2024 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 16 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 75244498 шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та підпису одноразовим ідентифікатором. За вказаним договором позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 15 000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, за посередництвом платіжної установи, а позичальник зобов`язався повернути суму позики та сплатити проценти у розмірі 1,99 % на день. Строк позики - 30 днів. Правилами надання грошових коштів у позику передбачена пролонгація строку користування позикою до 90 календарних днів. Відповідач [PERSON] не виконала належним чином своїх зобов`язань за договором позики, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту та процентами. 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу № 1911, за яким право грошової вимоги за Договором позики № 75244498 від 16 червня 2021 року перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ». 03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФК, за яким право грошової вимоги за Договором позики № 75244498 від 16 червня 2021 року перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Відповідно до Реєстру прав вимоги від 03 квітня 2023 року до договору факторингу № 030423-ФК ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 50 334,93 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 35 334,93 грн - заборгованість за відсотками. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за договором позики № 75244498 від 16 червня 2021 в сумі 50 334,93 грн, сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн, а також 3 500,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 31 січня 2025 року. Розгляд справи відкладався до 03 березня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача та витребуванням доказів. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві вказала, що просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 3-5), додатково надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 75). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 73, 88), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 74, 89). Поштове відправлення повторно повернулося з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 73, 88). Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 16 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) в електронній формі укладено Договір позики № 75244498 (а.с. 17, зворот). Відповідно до пункту 1. договору позикодавець зобов`язується передати у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Умови договору викладені у п. 2. договору, зокрема: сума позики: 15 000,00 грн; строк позики: 30 днів; процентна ставка (базова) в день: 1,99% (фіксована); дата надання позики: 16 червня 2021 року; дата повернення позики: 16 липня 2021 року; знижена процентна ставка: 0,8% в день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (не застосовується в період карантину): 2,70% в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 1253,68%; орієнтовна загальна вартість позики: 18 582,00 грн. Відповідно до п. 3. договору позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту в розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів, вартості всіх додаткових та супровідних послуг в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена в додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною (а.с. 18). У пункті 4. договору вказано, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до п. 12 цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням ІТС, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно із Законом України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Умов про пролонгацію договір не містить. До позовної заяви додано роздруківку Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», розділ 7 яких містить положення про продовження строку користування позикою (а.с. 19-29). Разом з тим, вказані Правила не містять підпису відповідача. Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що 16 червня 2021 року на електронну пошту позичальника [PERSON] відправлено одноразовий ідентифікатор 5x4TvU0eN5 (а.с. 30). Договір позики № 75244498 підписаний [PERSON] 16 червня 2021 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 5x4TvU0eN5 (а.с. 17, зворот, 18). Довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтверджується, що на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] (а.с. 91). Довідками позичальника та фінансового посередника, відповідною платіжною інструкцією, а також випискою по рахунку № [NUMBER] підтверджується перерахування 16 червня 2021 року на картковий рахунок позичальника [PERSON] кредитних коштів у сумі 15 000,00 грн (а.с. 11, 30-31, 32, 91, зворот). Відповідно до договору факторингу № 1911 від 19 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (Фактор), Клієнт відступив Фактору права вимоги, визначені в Реєстрі Заборгованостей (а.с. 33, зворот - 37). Згідно з п. 5.2. договору факторингу перехід прав вимоги відбувається в день підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру заборгованостей. Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за договором факторингу № 1911 від 19 листопада 2021 року підписаний 19 листопада 2021 року (а.с. 40). Реєстром прав вимоги № 3 від 19 листопада 2021 року до Договору факторингу № 1911 від 19 листопада 2021 року підтверджується передання права вимоги до [PERSON] за договором позики № 75244498, загальна сума заборгованості - 50 334,93 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 35 334,93 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 41, зворот - 42). 03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФК, за яким право грошової вимоги за Договором позики № 75244498 від 16 червня 2021 року перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (а.с. 44-48). Згідно з п. 5.2. договору факторингу перехід прав вимоги відбувається в день підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру заборгованостей. Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за договором факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року підписаний 03 квітня 2023 року (а.с. 51). Відповідно до Реєстру Заборгованості від 03 квітня 2023 року до договору факторингу ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 50 334,93 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 35 334,93 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 52-53). Сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, виконаним представником позивача, та становить 50 334,93 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 35 334,93 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 6-8). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином судом установлено, що посилання на обставини укладення [PERSON] договору позики в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим на її електронну пошту, як це передбачено умовами договору. Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з наданим позивачем розрахунком непогашена заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики № 75244498 від 16 червня 2021 року станом на 18 грудня 2024 року становить 50 334,93 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 35 334,93 грн - заборгованість за відсотками; сплачено позичальником - 00,00 грн (а.с. 6-8). Строк кредиту узгоджений сторонами у договорі та становить 30 днів, положень про пролонгацію договір не містить. Сума заборгованості за процентами свідчить про те, що вони нараховані за 120 днів (за період з 17 червня 2021 року до 14 жовтня 2021 року). Так, сума відсотків за 30 календарних днів становить 8 955,00 грн (15 000,00 х 1,99 % х 30). Позивач просить стягнути 35 334,93 грн заборгованості за відсотками. Відповідно до правого висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після впливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У своєму правовому висновку, викладеного у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16, Велика Палата Верховного Суду уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав». При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. У своїй позовній заяві позивач посилається на Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», які містять положення про пролонгацію договору позики на 90 днів (а.с. 19-29). Дійсно, розділ 7 вказаних Правил містить положення про продовження строку користування позикою. Разом з тим, вказані Правила не містять підпису відповідача. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також підтверджень того, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо пролонгації договору. За таких обставин не можна розцінювати вказані Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» як частину договору позики, укладеного між сторонами 16 червня 2021 року. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді можливість пролонгації договору. Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності та уможливив би покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Такий правий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, позивач не просить стягнути з відповідача три відсотки річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи наведені правові висновки, правові норми, обставини справи, суд доходить висновку, що передбачені договором позики проценти слід нараховувати і стягувати з відповідача [PERSON] в межах строку кредитування, тобто за 30 днів, з 17 червня 2021 року до 16 липня 2021 року, використовуючи фіксовану проценту ставку у розмірі 1,99 % за кожен день користування кредитом, оскільки відповідно до умов договору підвищена процентна ставка під час карантину не діяла. За підрахунками суду, сума відсотків, нарахованих на суму позики, становить 8 955,00 грн (15 000,00 х 1,99 % х 30). Тіло кредиту становить 15 000,00 грн, сплачено позичальником - 00,00 грн. Отже, сума заборгованості за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 23 955,00 грн (15 000,00 + 8 955,00). Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, власних розрахунків заборгованості за позикою, а також доказів своєчасного та належного виконання договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості за основним боргом та відсотками, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 23 955,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог - 1 152,82 грн (47,59%). Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 500,00 грн, на підтвердження яких подав: копію договору № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, укладеного з адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с. 54, зворот - 57), витяг з акта № 3-ІІ приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором № 01-11/24 від 10 грудня 2024 року, де перелічено види наданих послуг по боржнику [PERSON] та вказано їх вартість (вивченням документів, аналіз судової практики, збір доказів: 500,00 грн; складання та подання позовної заяви: 3 000,00 грн (а.с. 58, зворот); акт приймання-передачі справ по боржниках на надання правничої допомоги (а.с. 59-60 ); платіжну інструкцію на оплату правничої допомоги, наданої відповідно до акта приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с. 12), ордер адвоката Ткаченко Ю.О. на надання правової допомоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (а.с. 60, зворот) та свідоцтво адвоката про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 61). Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 665,65 грн (3 500,00 х 47,59%). На підставі наведеного,

Outcome: partial