Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін На розгляд Радехівського районного суду Львівської області поступила позовна заява подана представником позивача адвокатом В. Калиновським до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що 28.06.2013 між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб Тбіліською службою громадського реєстру Агенством по розвитку державних сервісів. Дітей у шлюбі сторони не мають. Спочатку сімейне життя між сторонами складалося добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини між ними суттєво погіршились. Між позивачем та відповідачкою відносини не складаються через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, їх цінності, обов`язки з ведення спільного господарства тощо. На побутовому рівні між особами виникають конфлікти, наявність яких породжує непорозуміння в сім`ї. Намагання позивача зберегти сім`ю ні до чого не привели і не дали позитивного результату. Враховуючи те, що позивач та відповідачка разом не проживають, не мають спільних дітей та у кожного зі сторін є своє особисте життя, позивач просить не надавати строку для примирення. Відповідачка у судове засідання не з`явився, хоча була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, правом на подання відзиву не скористалася. Заяви, клопотання учасників справи 28.01.2025 представником позивача [PERSON] на розгляд суду подано клопотання щодо усунення недоліків позовної заяви (а.с.22). 24.02.2025 представником відповідачки на розгляд суду подано заяву, в якій останній просить суд розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги позивачка визнає у повному обсязі(а.с.35). Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області від 21.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків (а.с.20). Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області від 28.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.31). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 28.06.2013 Тбіліською службою громадянського реєстру Агенством по розвитку державних сервісів між позивачем [PERSON] , [INFO] , та відповідачкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис № 01131010570. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією Свідоцтва про одруження (переклад з російської мови на українську мову) (а.с.13). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачкою та небажанням останньої на час подання позову розірвати шлюб в позасудовому порядку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України), Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), Закону України «Про міжнародне приватне право», Договору між Україною та Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах. Відповідно до частини 1 статті 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно із статтею 58 ЗУ «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав\~недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Відповідно до частини 1 статті 60 ЗУ «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно із частиною 1 статті 63 ЗУ «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 27 Договору між Україною\~та Республікою\~Грузія про\~правову допомогу\~та правові\~відносини у\~цивільних та\~кримінальних справах,\~у справах\~про розірвання\~шлюбу застосовується\~законодавство та\~компетентні установи\~Договірної Сторони,\~громадянами якої\~подружжя було\~на момент\~подання заяви.\~Якщо подружжя\~має місце\~проживання на\~території другої\~Договірної Сторони,\~компетентні також\~установи цієї\~Договірної Сторони. Якщо на момент подання заяви про розірвання шлюбу один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - другої Договірної Сторони, і один з них проживає на території однієї, а другий - на території другої Договірної Сторони, тоді компетентні установи обох Договірних Сторін. При цьому вони застосовують законодавство своєї держави. Згідно із\~статтею 13 Договору між Україною\~та Республікою\~Грузія про\~правову допомогу\~та правові\~відносини у\~цивільних та\~кримінальних справах,\~документи,\~що були\~складені або\~засвідчені відповідною\~установою однієї\~з Договірних\~Сторін,\~скріплені печаткою\~та засвідчені\~підписом компетентної\~особи,\~мають силу\~документа на\~території другої\~Договірної Сторони\~без будь-якого\~іншого засвідчення.\~Це стосується\~також копій\~та перекладів,\~що засвідчені\~відповідним органом. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін визнаються дійсними, вважаються такими й на території другої Договірної Сторони. Згідно з приписами статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог частини 2 статті 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Приписом частин 3 та 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 104, 110 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу та право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачкою, щодо наявності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак подружні відносини між ними припинені. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої у позовній заяві позиції. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідачка подала заяву про визнання позовних вимог. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, тому позов необхідно задовольнити. Розподіл між сторонами судових витрат Судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 1211, 20 грн стягнути з відповідачки. На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, статтей 58, 60, 63 ЗУ «Про міжнародне приватне право», статтей 13, 27 Договору між Україною\~та Республікою\~Грузія про\~правову допомогу\~та правові\~відносини у\~цивільних та\~кримінальних справах\~та

Outcome: approved