Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У грудні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Діпробудмашина» (далі - ПрАТ «Діпробудмашина») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди житла. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28 травня 2024 року між ПрАТ «Діпробудмашина» та [PERSON] був укладений договір оренди житла №1АДБМ240009, за умовами якого позивач 28 травня 2024 року передав відповідачу у тимчасове оплачуване користування (оренду) мебльоване житло - однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 4.2 договору плата за оренду нараховується орендареві з дати підписання сторонами Акта №1. Згідно п. 4.3 договору, якщо інше не передбачено цим Договором, плата за оренду сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 5-го числа поточного (оплачуваного) місяця. Пунктом 4.7. договору встановлено, що орендар, крім плати за оренду, повинен компенсувати/сплачувати витрати на комунальні послуги, якими він користується (електроенергія, водопостачання холодної, гарячої, очищеної води, водовідведення, опалення, кондиціювання і т.д.), та витрати на охорону, консьєрж сервіс, послуги мережі інтернет, вивезення сміття, комунальні послуги в місцях загального користування. Однак, відповідачка всупереч умовам договору в період з травня по жовтень 2024 року не сплатила плату за оренду, не компенсувала витрати на комунальні послуги, хоча квартирою користувалась, у зв`язку з чим на момент звернення до суду з цим позовом у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 239 611,51 грн. Крім того, п. 6.2. договору оренди сторонами була передбачена пеня за затримку з боку орендаря в перерахуванні будь-яких платежів, передбачених договором, у розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення від суми заборгованості, яка за розрахунком позивача становить 15 196,28 грн. Також позивач вказує, що до відповідача необхідно застосувати додаткову відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 71 883,45 грн згідно з п. 7.2. договору оренди, що становить 30 % від простроченої суми заборгованості. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди в розмірі 336 134,29 грн, яка складається із: заборгованості зі сплати за оренду та компенсації комунальних послуг в сумі 239 611,51 грн, пені в сумі 15 196,28 грн, штрафу в сумі 71 883,45 грн, 3% річних в сумі 1 753,3 грн та інфляційних втрат в сумі 7 689,68 грн. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Кирильчук І.А. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 грудня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито позовне провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. 20 січня 2025 року представник відповідача - адвокат Лелека Г. О. подала відзив на позовну заяву, в якому частково не визнає пред`явлені позовні вимоги, заперечує проти задоволення вимог щодо штрафних санкцій. У відзиві вказується, що відповідачем не заперечується укладання 28 травня 2024 року договору оренди житла №1АДБМ240009, за умовами якого позивач 28 травня 2024 року передав відповідачу у тимчасове оплачуване користування (оренду) мебльоване житло - однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Зазначає, що позивачем в розрахунках заборгованості по сплаті оренди не враховано платіж на суму 61 503,00 грн, а тому визнає заборгованість перед позивачем у розмірі 176 843,68 грн, яку згодна сплатити добровільно. Також вказує, що відповідно до умов договору оренди відповідачем сплачено грошові кошти в сумі 52 391,56 грн, що є забезпеченням належного виконання негрошових зобов`язань та не є орендною платою. Так, відповідно до п. 4.12 договору грошові кошти-забезпечення можуть бути використані орендодавцем в будь-який момент впродовж дії договору, у разі наявності заборгованості орендаря по сплаті неустойки (штрафу), у зв`язку із невиконанням чи неналежним виконанням орендарем своїх зобов`язань за цим договором, та/або заборгованість з компенсації нанесених збитків або пошкодження майна орендодавця. В такому разі, заборгованість орендаря по письмовому повідомленню орендодавцем орендаря може компенсуватися з грошових коштів-забезпечення. Оскільки відповідачем було сплачено грошові кошти-забезпечення відповідно до п. 4.12 договору, просить суд врахувати ці кошти в рахунок заборгованості. Одночасно з відзивом представником відповідача подано заяву про застосування частини третьої статті 551 ЦК України та зменшення розміру штрафних санкцій. 24 січня 2025 року представник позивача - Ратушинська І. О. направила до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій, посилаючись на проведений ПрАТ «Діпробудмашина» перерахунок суми заборгованості по орендних платежах, просила суд стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди в розмірі 284 634,29 грн, яка складається із: заборгованості зі сплати за оренду та компенсації комунальних послуг в сумі 188 111,51 грн, пені в сумі 15 196,28 грн, штрафу в сумі 71 883,45 грн, 3% річних в сумі 1 753,3 грн та інфляційних втрат в сумі 7 689,68 грн. 24 січня 2025 року представником позивача - Ратушинською І. О. направлено відповідь на відзив, в якому зазначає, що у випадку дострокового розірвання договору оренди з ініціативи орендодавця, позивач на підставі п. 4.12. договору мав право отримати 100% грошових коштів-забезпечення належного виконання орендарем негрошових зобов`язань. Натомість договором оренди не передбачене врахування даної гарантійної суми в рахунок заборгованості при остаточних розрахунках між сторонами при припиненні дії договору. У зв`язку з виникненням заборгованості та простроченням оплати відповідачем більше ніж на 15 календарних днів, позивачем відповідно до умов договору, 25 жовтня 2024 року було направлено письмове повідомлення на адресу останньої щодо дострокового розірвання договору оренди житла №1АДБМ240009 від 28 травня 2024 року з 31 жовтня 2024 року, в якому було вказано, що грошові кошти-забезпечення на підставі п. 7.4. договору зараховуються як неустойка за прострочення орендних платежів та повідомлено про припинення договору оренди. Також, представник позивача звертає увагу, що в заяві відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій не наведено жодних аргументів щодо невідповідності розміру штрафних санкцій та не вказано жодних обставин, які б мали істотне значення та впливало на неспроможність відповідача виконувати зобов`язання за договором. При цьому, обов`язок доведення обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання. Посилаючись на викладене, просила позовні вимоги задовольнити з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Інших заяв та клопотань з боку учасників судового розгляду на адресу суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 28 травня 2024 року між ПрАТ «Діпробудмашина» та [PERSON] був укладений договір оренди житла №1АДБМ240009, за умовами якого позивач 28 травня 2024 року передав відповідачу у тимчасове оплачуване користування (оренду) мебльоване житло - однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Договір підписано представником ПрАТ «Діпробудмашина» (орендодавець) та [PERSON] (орендар). Згідно з п. 3.1.1. договору оренди, орендодавець зобов`язаний передати орендарю квартиру, майно та ключі на умовах та в строки, передбачені договором, в орендне користування. Відповідно до п. 4.1 договору оренди, орендар зобов`язаний вносити плату за користування квартирою та майном в розмірах та в строки, обумовлені цим договором. Плата за оренду нараховується з дати підписання сторонами акта №1 (п. 4.2. договору). Згідно з п. 4.3, п.4.4. договору оренди якщо інше не передбачено цим договором, плата за оренду сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 5-го числа поточного (оплачуваного) місяця. Орендар має зобов`язання перерахувати на поточний рахунок орендодавця протягом 1 календарного дня з моменту підписання договору грошові кошти в розмірі плати за оренду за повний місяць строку оренди. Орендодавець виставляє орендареві рахунок-акт на оплату плати за оренду, розрахований відповідно до додатку № 2 до цього договору. Обов`язок по отриманню вищевказаного рахунку-акта покладається на орендаря. Орендар компенсує орендодавцю витрати на комунальні послуги на підставі виставлених орендодавцем рахунків, а також у випадку встановлення орендодавцем лічильників - на підставі їх показників (п. 4.7.2. договору оренди). Перерахування компенсації витрат на комунальні послуги здійснюється орендарем на підставі виставлених орендодавцем рахунків-актів щодо компенсації комунальних послуг, не пізніше 10 числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем. По закінченню кожного календарного місяця оренди орендодавець протягом 5 (п`яти) робочих днів складає рахунок-акт щодо комунальних послуг, підписує, засвідчує своєю печаткою. Обов`язок по отриманню вищевказаного рахунка-акта покладається на орендаря (п.4.7.3. договору оренди). Відповідно до п. 4.13. договору оренди зобов`язання щодо здійснення платежів за цим договором будуть вважатись виконаними належним чином у момент, коли суми грошових коштів, які відповідають повному розміру платежів, будуть зараховані на поточний рахунок орендодавця. Строк оренди починається з моменту отримання орендарем квартири за актом № 1 і закінчується 27 листопада 2024 року (п. 7.2. договору оренди). Пунктом 7.4. договору передбачено, що у випадку прострочення оплати орендарем будь-яких платежів (в повному обсязі або їх частини) по цьому договору, більш ніж на 15 (п`ятнадцять) календарних днів підряд, дія договору припиняється достроково в односторонньому порядку за ініціативи орендодавця, при цьому, 100 % розміру грошових коштів-забезпечення, сплачених орендодавцю відповідно до п. 4.11. цього договору, не повертається і зараховується, як неустойка, яку орендар сплачує орендодавцю. В такому випадку днем припинення дії цього договору вважається 6 (шостий) календарний день з дня направлення орендодавцем письмового повідомлення на адресу орендаря, зазначену в розділі 10 цього договору, про припинення дії договору, та орендар зобов`язаний повернути квартиру орендодавцю по Акту №2 не пізніше дати дострокового припинення дії цього Договору. Не зважаючи на вищезазначене, положення цього абзацу не застосовуватимуться, якщо орендодавець не надішле орендарю відповідне повідомлення, передбачене вище у цьому абзаці. Проте, орендодавець матиме право надіслати таке повідомлення у кожному випадку затримки платежу строком не менше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів. У пункті 8.8. визначено, що підписуючи цей договір, орендар підтверджує, що він ознайомився та зобов`язується виконувати правила проживання в житловому комплексі, що розміщено на веб-сайті https://аtlantic-residences-kyiv.com/uk/. Додатком № 2 від 28 травня 2024 року до договору оренди житла № 1АДБМ240009 від 28 травня 2024 року сторони узгодили розмір плати за оренду та порядок розрахунків. Зокрема, п. 1.2. додатку до договору визначено, що плата за оренду квартири за кожний місяць складається з двох частин: орендної плати та додаткової плати. Орендна плата за кожний місяць визначається на момент виставлення рахунку за формулою: базова орендна ставка (52 391,56 грн) х Індекс К (співвідношення встановленого НБУ офіційного курсу гривні до долара США на дату складання орендодавцем розрахунку на оплату орендної плати, до курсу гривні до долара США) + ДМ (фіксована плата за проживання довгострокових мешканців в квартирі у розмірі 8 060,24 грн) х Індекс К. Додатковою платою є вартість експлуатаційних витрат. За актом № 1 приймання-передачі від 28 травня 2024 року відповідач прийняла у тимчасове оплачуване користування (оренду) відповідно до договору оренди житла від 28 травня 2024 року №1АДБМ240009, мебльоване житло загальною площею 69,4 кв. м, на 16-му поверсі, кількість житлових кімнат - 1, житлова площа - 22,2 кв. м, квартира [ADDRESS] . Оскільки, всупереч умовам договору відповідачем не виконувались зобов`язання щодо здійснення платежів за оренду, позивач, користуючись правом, передбаченим п. 7.4. договору, 25 жовтня 2024 року направив на адресу останньої повідомлення щодо розірвання договору оренди житла №1АДБМ240009 від 28 травня 2024 року. Відповідно до Акту звіряння рахунків за період з 28 травня 2024 року по 24 січня 2025 року відповідач має заборгованість зі сплати за оренду та компенсації комунальних послуг в сумі 188 111,51 грн. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до частини першої статті 762 ЦК України за користування майном з наймача сплачується плата, розмір якої встановлюється договором найму. Розрахунок заборгованості наданий позивачем, суд вважає належним, та таким, що не спростований відповідачем та власне визнаний у відзиві останнім, відсутні підстави вважати, що зазначені у розрахунку суми є помилковими, а тому позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 188 111,51 грн підлягають задоволенню. У позовній заяві позивачем ставиться питання щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій. У відповідності до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частиною другою статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 6 договору оренди передбачена відповідальність сторін. У пункті 6.2 договору оренди визначено, що у випадку затримок з боку орендаря у перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим договором, на користь орендодавця, орендар сплачує пеню у розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення від суми заборгованості. Крім того, договором оренди встановлена додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань у виді штрафу. Зокрема, якщо період прострочення становить 5 календарних днів, орендар зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% від простроченої суми; за прострочення 6-9 днів штраф становить 20%; за прострочення 10 і більше днів штраф становить 30% від простроченої суми грошового зобов`язання (п.6.2.2.-п.6.2.4). Пунктом 4.12 договору оренди передбачено, що орендар перераховує на поточний рахунок орендодавця грошові кошти в сумі 52 391,56 грн, як забезпечення належного виконання орендарем негрошових зобов`язань за договором, у тому числі щодо повернення квартири у належному стані, що не є орендною платою. Грошові кошти - забезпечення можуть бути використані орендодавцем в будь-який момент впродовж дії договору, у разі заборгованості по сплаті неустойки (штрафу). У випадку дострокового розірвання договору оренди за ініціативи орендаря, 100% грошових коштів - забезпечення не повертаються та зараховуються як неустойка за дострокове розірвання договору. Перерахування відповідачем даної суми (52 391,56 грн) як грошового забезпечення під час укладання договору, позивачем у позові не оспорюється. Отже, за умовами договору оренди, стягнення з відповідача вказаної суми штрафу та пені, зазначеної позивачем, компенсуються позивачу як негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків оплати орендних платежів та за умовами договору забезпечуються грошовою сумою у розмірі 52 391,56 грн, які зараховуються орендодавцем як сплата неустойки. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 15 196,28 грн та штрафу у розмірі 71 883,45 грн. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення інфляційних втрат та 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, що не передбачено умовами договору, однак передбачено нормами чинного законодавства. Позивач просить суд стягнути від простроченої суми заборгованості 3% річних у розмірі 1 753,37 грн та інфляційні втрати в розмірі 7 679,68 грн, розрахунок яких наведено у позовній заяві, з яким суд не в повній мірі погоджується, оскільки під час розрахунку позивачем не було враховано платіжні інструкції №223089472 від 22 листопада 2024 року на суму 29 000,00 грн та №@2PL946166 від 22 листопада 2024 року на суму 22 500,00 грн. З огляду на необґрунтованість суми основної заборгованості (бази нарахування) судом здійснено власний розрахунок компенсаційних виплат, згідно якого обґрунтований розмір 3% річних складає 1 575,12 грн та 6 941,96 грн інфляційних втрат. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно положення статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні статей 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач посилались як на підставу своїх вимог, суд вважає за можливе частково задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 188 111,51 заборгованості по орендній платі та компенсації витрат на комунальні послуги, 3% річних у сумі 1 575,12 грн, 6 941,96 грн. інфляційних втрат, а всього стягнути 196 628,59 грн. Відповідно до пункту 1 частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем ПрАТ «Діпробудмашина» були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 4 033,61 гривень, які документально підтверджені. Зазначена сума судового збору була сплачена враховуючи те, що позовна заява позивачем була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», то у відповідності до ЗУ «Про судовий збір», застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8, що узгоджується з правовою позицією, висловленую Верховним Судом в ухвалах від 14 грудня 2021 року у справі № 9901/454/21, від 3 січня 2022 року у справі № 316/356/20, від 03 лютого 2022 року у справі № 300/1617/21, від 14 лютого 2022 року у справі № 560/4216/21, від 15 лютого 2022 року у справі № 560/8629/21. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (69,08 %), відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 786,42 грн пропорційно задоволеним вимогами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial