Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення сином повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що 17 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис цивільного стану №01 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після укладання шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] . Сторони мають сина, який був народжений до укладення шлюбу, - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17 липня 2013 року. Як зазначено в позовній заяві, шлюб між сторонами не розірваний, але позивач разом з чоловіком не проживає з 2022 року. Позивач разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою переселенця від 30 вересня 2024 року №3244-7002133650 позивача та довідкою переселенця від 30 вересня 2024 року №3244-7002133670 неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідач проживає за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідач жодної допомоги, в тому числі і матеріальної, зокрема на утримання спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не надає. Відповідач постійно ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків. Станом на дату подання даної позовної заяви відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим Позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів неповнолітнього сина. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачу відомо, що відповідач не має інших неповнолітніх дітей, і стягнення по будь-яким виконавчим листам з нього не провадяться. Відповідач відмовляється повідомляти позивача про свою трудову діяльність та отримані ним доходи. Всі отримані ним доходи він витрачає на свої потреби. Позивач вважає, що відповідач може щомісячно сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без погіршення свого матеріального стану, у зв`язку із чим просить задовольнити вимоги позовної заяви у повному обсязі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду в Київській області від 29 січня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомила. У позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заявлених позовних вимог не заперечував. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин встановив, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, між громадянином України [PERSON] , [INFO] , та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , 17 січня 2014 року зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області 17 січня 2014 року складено відповідний актовий запис №01. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] ». Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області (актовий запис №338 від 17 липня 2013 року). Малолітня дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками від 30 вересня 2024 року №3244-7002133650 та №3244-7002133670 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, видана Гостомельською селищною військовою адміністрацією Бучанського району Київської області [PERSON] та [PERSON] , відповідно. На даний час сторони проживають окремо, сімейного життя, спільного господарства не ведуть. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є чоловіком працездатного віку. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача є інші діти, окрім [PERSON] , [INFO] , також не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України). Водночас високий заробіток (дохід) платника аліментів не може слугувати підставою для зменшення частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, зважаючи на позицію відповідача, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на утримання дитини, має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана 07 листопада 2024 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1\~211,20 грн. в дохід держави.

Outcome: approved