Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~звернувся до суду з даним\~позовом вказуючи, що відповідачі є його батьками. Він проживає разом з бабусею, навчається у Вільногірському ліцеї № 5 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Будь якого самостійного доходу він не має. Батьки зобов`язані його утримувати, будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють їх від такого утримання відсутні. Стан здоров`я батьків дозволяє їм утримувати його, інших виплат на будь-чию користь за іншими виконавчими листами на цей час вони не здійснюють та з них примусово не стягуються. Батько працює у ТОВ «Вільногірське скло», мати працює у ДНЗ № 4 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, де вони отримують заробітну плату, розмір якої є достатнім для його утримання. Позивач за станом здоров`я на «Д» обліку в медичних закладах не перебуває. До звернення до суду він намагався врегулювати питання його утримання з відповідачами, однак позитивного результату це не дало. Станом на день звернення до суду він досяг 14 літнього віку та має право на звернення до суду з цією заявою. Просить стягнути з відповідачів на його користь аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів їх доходів, до досягнення ним повноліття, з кожного. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.01.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 03.02.2025 до суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони заперечували проти його задоволення, з тих підстав, що вони добровільно утримують сина, купують йому одяг, взуття та щомісячно перераховують йому кошти на його банківську картку, він періодично проживає то з бабусею, то з ними. Крім того, вони не давали йому згоди проживати окремо від них. Враховуючи положення ч.3 ст.160 СК України, дитина, яка не досягла віку повноліття, має право обирати собі місце проживання, однак виключно між своїми батьками, якщо вони проживають окремо, а не взагалі вирішувати вільно де вона буде проживати без своїх батьків, або одного з батьків. Щодо встановлення факту того, що батьки одночасно не виконують свої обов`язки з утримання дитини, то цей факт повинен бути встановлений висновком органу опіки та піклування, що у подальшому надає право на стягнення аліментів з цих батьків на користь дитини. Крім того, у позивача є молодша сестра [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною-інвалідом та тяжко хворіє, і вони повинні крім її утримання витрачати значні кошти на її лікування. Ухвалою від 12.02.2025 виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Представник позивача [PERSON] та позивач в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце та час судового розгляду, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце та час судового розгляду, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в задоволенні позову просили відмовити з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи - виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, місце та час судового розгляду, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, факт родинних відносин позивача з відповідачами [PERSON] та [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , згідно якого батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4), що також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.5-7) Відповідно до копії акту № 2096 від 13.11.2024, складеного депутатом Вільногірської міської ради VIII скликання Бойко І.М., зі слів свідків, [PERSON] , фактично мешкає зі своїм онуком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). З копії довідки № 3713 від 05.11.2024 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що за вищевказаною адресою зареєстровані позивач [PERSON] , його мати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Наявність у відповідачів ще однієї дитини, підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] (а.с.36). На підтвердження наявності у дитини [PERSON] , захворювань та інвалідності відповідачами надані копії висновку лікарсько-консультативної комісії КНП КМР «МЛ № 9», копії форми індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, копії медичного висновку № 13/137 від 18.11.2024 (а.с.37, 38-39, 40-41). В свою чергу, копію виписки КБ «ПриватБанк» по надходженням по картці/ рахунку [PERSON] , суд до уваги не приймає, так як з неї не зрозуміло кому та з якою метою були перераховані кошти. Позицію відповідачів, щодо того, що дитина, яка не досягла віку повноліття, має право обирати собі місце проживання, однак виключно між своїми батьками, якщо вони проживають окремо, а не взагалі вирішувати вільно де вона буде проживати без своїх батьків, або одного з батьків, суд оцінює критично, виходячи з того, що останні не зверталися до органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання дитини, в свою чергу проживання останнього з бабусею сторонами не оскаржувалося та не суперечить інтересам самої дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 47 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Частина 4 статті 152 СК України передбачає, що дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Особа, якій виповнилось 14 років, може сама звернутись до суду із заявою, зокрема про стягнення аліментів. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України). Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.1,2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У даному випадку, позовні вимоги неповнолітнього\~ [PERSON] , стосуються безпосередньо його майнових прав, як неповнолітньої особи, який станом на день подання позову досяг 15 років. Таким чином, судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] є відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Позивач проживає разом з бабусею та знаходиться на її частковому утриманні, час від часу отримує допомогу від матері. Домовленостей щодо виконання батьками свого обов`язку по утриманню дитини між сторонами не досягнуто, в свою чергу відповідачі зобов`язані утримувати\~дитину до досягнення нею\~повноліття та мають можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину, тому позивач звернувся з позовом про стягнення з батьків аліментів на своє утримання, докази, які спростовують даний факт відповідачами, суду не надані, а тому суд приходить до висновку, що позивач має право на самостійне одержання і розпорядження аліментами від батьків, а тому позовні вимоги, в цій частині підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з вимог розумності та справедливості, та враховує положення\~ст.183\~СК України, відповідно до яких, на одну дитину стягуються аліменти у розмірі\~однієї чверті,\~на двох\~дітей\~\~однієї третини (доходу) платника аліментів. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідачів, суд, враховує, матеріальне становище відповідачів, наявність у відповідачів на утриманні сестри позивача [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною-інвалідом та також потребує матеріального утримання, виходячи з вимог розумності та справедливості, дійшов висновку, що аліменти на утримання позивача слід визначити у розмірі 1/6\~частини заробітку (доходу) відповідачів, з кожного, тому заявлені вимоги, в цій частині, підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК\~України, враховуючи, що позивач\~при подачі позову звільнений від сплати судового збору, то судові витрати у вигляді судового збору в розмірі\~1 211,20 грн, слід стягнути солідарно з відповідачів на користь держави. На підставі ст.ст.180-183, 191 СК,\~та

Outcome: partial