Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання дійсним договору міни нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30 травня 1996 року між продавцями [PERSON] , [PERSON] , який діяв від себе та за довіреністю від [PERSON] та від імені неповнолітнього онука [PERSON] , 1992 року народження, та покупцем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за № 05/22-НДТ та зареєстрований в БТІ м. Тернівка за № 30-181. При укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна покупцем було виконано всі істотні умови договору, вона, як покупець, прийняла майно та сплатила за нього продавцю належну за договором грошову суму, а продавець передав вищезазначену квартиру та ключі від неї. При укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, вказаний договір був повністю виконаний сторонами, його зареєстровано у міжміському колективному БТІ м. Тернівка у порядку діючому на час продажу майна. На даний час, а це вже більше 20 років після укладання договору купівлі-продажу квартири, ніхто не звертався до них щодо невизнання належного їм права власності на квартиру. Вирішити питання посвідчення договору нотаріально не можливо, оскільки її батько [PERSON] помер. На момент укладення договору купівлі-продажу нерухомості на біржі він не підлягав нотаріальному посвідченню. На даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Вищевказаний договір купівлі-продажу виконаний сторонами в повному обсязі, недійсним не визнавався, зареєстрований на товарній біржі та в БТІ, що допускалося законом на момент його укладання. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] , укладений 30 травня 1996 року між [PERSON] , який діяв від себе особисто та довіреністю від [PERSON] та від імені неповнолітнього онука [PERSON] , 1992 року народження, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за реєстровим № 05/22-НДТ від 30 травня 1996 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без участі сторони позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 30 травня 1996 року між продавцями [PERSON] , [PERSON] , який діяв від себе та за довіреністю від імені [PERSON] та від імені неповнолітнього онука [PERSON] , 1992 року народження, на підставі рішення виконкому Тернівського міської ради №280 від 14.05.1996 року та покупцем [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , який зареєстрований 30 травня 1996 року на Павлоградській товарній біржі за № 05/22-НДТ та 22 травня 1996 року зареєстрований в міжміському колективному БТІ м. Тернівка за № 30-181. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] 20 лютого 1993 року уклали шлюб, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] \~померла [INFO] ,\~ що підтверджується свідоцтвом про смерть. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. З відповіді приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області С. Молодих від 11 червня 2024 року вбачається, що Закон України «Про товарну біржу», який діяв на момент купівлі квартири, підтверджував, що договір купівлі-продажу, зареєстрований на товарній біржі, міг свідчити про право власності на житло і угоди. Зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Але, біржові угоди повинні були відповідати всім вимогам ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про товарну біржу» членами біржі є засновники, а також прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Порядок прийняття у члени біржі та вибуття із складу її членів визначається статутом товарної біржі. Члени товарної біржі могли бути дієздатні громадяни. Отже, батьки (або інші особи) від імені неповнолітнього не можуть здійснювати біржові угоди, так як обсяг дієздатності неповнолітніх не дає їм можливості стати членом біржі і Договір підлягав нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч. 1 .nsf/link1/an_7396/ed_2020_02_13/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#7396" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.20ст. 4 ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~vo=1#7467" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих\~учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 227 ЦК України (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Однак сторонами\~при укладенні\~договору купівлі-продажу\~нерухомого майна,\~який був\~зареєстрований Павлоградською\~товарною біржею\~ 30 травня 1996 року за №05/22-НДТ, вказана вимога щодо нотаріального посвідчення не була дотримана. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 1\~ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Отже,\~відповідно до\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» позивачі\~не надали\~суду жодного\~належного та\~допустимого доказу\~того,\~що вони\~та продавціна час укладання та реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна на Павлоградській товарній біржі, були членами Павлоградської товарної біржі. Натомість, в судовому засіданні знайшов факт щодо домовленості та виконання продавцями [PERSON] , [PERSON] , який діяв від себе та за довіреністю від імені [PERSON] та від імені неповнолітнього онука [PERSON] , 1992 року народження, на підставі рішення виконкому Тернівського міської ради №280 від 14.05.1996 року та покупцем [PERSON] , всіх істотних умов договору, позивач фактично володіє об`єктом нерухомості, договір купівлі-продажу нерухомого майна не визнавався недійсним. Отже,суд вважає за необхідне позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30 травня 1996 року, зареєстрованого Павлоградською товарною біржею за № 05/22-НДТ, задовольнити. У зв`язку\~з тим,\~що позивач\~не наполягає\~на стягненні\~з відповідачів\~судового збору,\~що є\~її правом,\~суд при\~ухваленні рішення\~зазначене питання\~не розглядає.

Outcome: approved