Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви 04 листопада 2024 року представник [PERSON] адвокат Сампара Н.М. через підсистему «Електронний суд» звернулася в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% (п`ятдесяти відсотків), прожиткового мінімуму для дитини та не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до повноліття дітей (а.с.1 5). В обґрунтування позовних вимог представник [PERSON] адвокат Сампара Н.М. зазначила, що 17 червня 2017 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2024 року (справа №\~607/16808/24). У вказаному шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Адвокат вказує, що в серпні 2023 року [PERSON] після непорозуміння з чоловіком [PERSON] пішла з місця спільного проживання: [ADDRESS] . Відповідач не виявляє бажання бачитися з малолітніми дітьми, коштів на їх утримання не надає, участі у вихованні не приймає, фактично має місце самоусунення від виконання покладених на неї батьківських (материнських) обов`язків щодо дітей. Представник позивача посилається на те, що діти проживають з батьком, а [PERSON] участі в житті сина та доньки, їхньому матеріальному забезпеченні не бере, матеріальної допомоги не надає, що підтверджується довідками Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №19 Тернопільської міської ради. Звертає увагу на те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, а тому вважає, що вказаний розмір аліментів буде достатнім для розвитку дітей. 2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив Відповідач [PERSON] своїм правом на відзив, що передбачене статтею\~178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористалася. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.27, 28). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, з мотивів наведених у позовній заяві та просила його задовольнити; стосовно ухвалення заочного рішення суду не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №\~0610213664118, №\~4600313346805, №\~0610218512910, №\~0610225686451, де вказано «адресат відсутній за вказаною адресою», а також оголошеннями про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с.\~34, 36, 37, 45). Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до статті 128 ЦПК України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою (частина перша); судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (частина п`ята); у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (пункт 2 частини сьомої); днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункти 1 4 частини восьмої). Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа №\~760/25978/13-ц). Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як було заначено, представник позивача скористався вимогами зазначеної норми. Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа №361/8331/18). Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] адвоката Сампари Н.М., дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. 17 червня 2017 року між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2024 року, справа №\~607/16808/24, розірвано (а.с.7 10). У цьому шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , відповідний актовий запис №1451, видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с.11), та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , відповідний актовий запис №1266, видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с.12). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади №\~2024/008618052 та №\~2024/008617817 від 19 липня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.\~16, 17). Як вказано у довідці №\~25 від 22 липня 2024 року, виданої ОСББ «Громницького 7А», сім`я складається з 4 чоловік: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Водночас згідно з актом №\~45 від 25 липня 2024 року, виданої ОСББ «Громницького 7А», в якому вказано, що [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , проживають самостійно. Про що засвідчили сусіди-свідки: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до довідки №\~45 від 04 жовтня 2024 року, виданої ОСББ «Громницького 7А», сім`я складається з 3 чоловік: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] (а.с.\~19). У довідках Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №\~19 Тернопільської міської ради №\~38 від 18 липня 2024 року та від 22 липня 2024 року, виданої [PERSON] про те, що його син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , відвідують їхній заклад. Тато дітей з серпня 2023 року по даний час опікується своїми дітьми. Зі слів вихователів, батько дисциплінований і відповідальний, вчасно приводить і забирає дітей із садочка, цікавиться навчально-виховним процесом, який здійснюється у закладі, бере активну участь в створенні розвивального середовища груп, де перебувають діти, вчасно вносить плату за додаткові освітні послуги для дітей в закладі (а.с. 20, 21). Згідно відповіді №\~1124897 від 17 лютого 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи [PERSON] , РНОКПП:\~ [NUMBER] , з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року становить 110\~038,87 грн. 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 1989 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із вимог частини першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Системне тлумачення зазначених норм дає підстави для висновку, що вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року № 4059-IX у 2025 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу для дітей віком до 6 років 2 563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років\~ 3 196 гривень. Згідно з\~частиною першою\~статті 182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до роз`яснень, зазначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №\~3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України (див. пункт 17). Зі змісту\~статті 183\~СК України\~вбачається,\~що частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо\~після досягнення\~повноліття найстаршою\~дитиною ніхто\~з батьків\~не звернувся\~до суду\~з позовом\~про визначення\~розміру аліментів\~на інших\~дітей,\~аліменти стягуються\~за вирахуванням\~тієї рівної\~частки,\~що припадала\~на дитину,\~яка досягла\~повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до\~статті 191\~СК України\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу \~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Як встановлено у судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі: син [PERSON] та донька [PERSON] проживають разом із батьком (позивачем) та перебувають на його повному утриманні. Позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути на його користь з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% (п`ятдесяти відсотків), прожиткового мінімуму для дитини та не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення і до повноліття дітей. Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що відповідачкою [PERSON] відповідно до статті 81 ЦПК України не подано суду доказів про безпідставність заявлених [PERSON] позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина\~ [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачка є працездатною, молодого віку, суд вважає, що вона спроможна сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Доказів того, що за станом здоров`я та/або матеріального становища [PERSON] не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суду не надано. Також, суду не надано доказів наявності у відповідачки інших утриманців. За таких обставин суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду, тобто з 04 листопада 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд керується виключно інтересами дітей та вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального їх розвитку і утримання, а тому задовольняє позовні вимоги. Визначений розмір аліментів не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Стягнення аліментів в цьому розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у такому віці. Окрім того, цей розмір аліментів, на думку суду, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності, моральності. При цьому суд враховує, що відповідно до статті 18 Конвенції ООН про права дитини 1989\~року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Суд у цій справі керується також необхідністю захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, адже стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК\~України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Уґрунтовуючи свій висновок на нормах чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд констатує, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи таке стягнення з дня подачі позову до суду, тобто з 04 листопада 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до\~частини першої,\~пункту 3\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи той\~факт,\~що позов\~про стягнення\~аліментів на\~утримання дітей\~в частці\~від заробітку\~задоволений в\~повному обсязі,\~а позивач\~ [PERSON] звільнений\~від сплати\~судового збору\~на підставі\~пункту 3\~частини першої\~статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~відповідно до\~якого від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи в\~усіх судових\~інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції на користь держави слід стягнути з відповідача [PERSON] в розмірі 1\~211 (одної тисячі двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Outcome: approved