Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб: Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, [INFO] про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 18 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , про що Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №435 та видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] . Спільне життя з відповідачем не склалося та рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2017 року шлюб - розірвано. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2019 року визначено місце проживання доньки з позивачем та з відповідачки стягнуті аліменти на її утримання на користь [PERSON] . Відповідач з часу розірвання шлюбу ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. У зв`язку з викладеними обставинами, позивач просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 31.05.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 30.10.2024 року було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [INFO] . Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 12.12.2024 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, однак представник позивача через канцелярію суду надала заяву про підтримання позовних вимог, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутністю. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, однак звернулась до суду із заявою, якою проти позбавлення її батьківських прав не заперечує та просить справу розглядати за її відсутністю. Представник органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду листа, в якому просила провести розгляд даної справи за її відсутності та прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. Представник [INFO] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. По справі встановлено, що 18 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , про що Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №435 та видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] . Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 02.11.2017 по справі № 523/13365/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.07.2019 по справі № 523/5022/18, визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] разом з батьком, [PERSON] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристики наданої «Одеський ліцей № 67» Одеської міської ради [PERSON] дійсно навчається в школі з першого класу та станом на час надання висновку навчається у 8-Б класі. За роки навчання [PERSON] показала себе ввічливою, комунікабельною в спілкуванні дитиною. За результатами навчання знання сформовані на високому рівні по всіх предметах. Сумлінно ставиться до виконання громадських доручень. Бере активну участь у житті класу та школи. Лілія виховується у неповній сім`ї. Батько приділяє багато уваги вихованню доньки, відвідує батьківські збори, систематично спілкується із класним керівником. [PERSON] перебуває під спостереженням у КНП «Дитяча міська поліклініка №2» Одеської міської ради з дня укладання декларації про вибір лікаря, а саме з 05.09.2018 року. Декларація укладена між лікарем - педіатром [PERSON] та [PERSON] особисто. Довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом виступає батько - [PERSON] . Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», наданою Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 07.08.2024 незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває. Відповідно до характеристики наданої ТОВ «Автонова-Д плюс» [PERSON] працює на посаді старший фахівець складу. Свої посадові повноваження виконує професійно, в повній відповідальності з посадовою інструкцією. Має високу працездатність, під час конфліктних ситуацій поводиться коректно, стримано. Користується у керівництва довірою, критику на свою адресу сприймає з розумінням. Відповідно до довідки про доходи наданої ТОВ «Автонова-Д плюс» від 12.08.2024 [PERSON] в період з серпня 2023 по липень 2024 має стабільний дохід. Відповідно до характеристики на [PERSON] , який проживає в квартирі [ADDRESS] . Сусіди, а саме, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджують, що [PERSON] проживає разом зі своєю донькою [PERSON] . Батько самостійно займається вихованням доньки, мати участі у вихованні дитини не приймає. Дитина виглядає доглянутою, охайною. Мати байдужа до долі дитини, не опікується нею, не приділяє увагу. Батьком же створені належні умови для виховання та розвитку доньки, весь час турбується нею. Матері взагалі не бачили, щоб вона приходила до дитини. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З метою об`єктивного та всебічного розгляду порушеного питання, органом опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради на адресу [PERSON] направлений лист з проханням надіслати на адресу органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради засобами поштового або електронного зв`язку інформацію, яка б підтверджувала її участь у вихованні та утриманні дитини. Лист повернувся з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Від [PERSON] , на адресу органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради жодної інформації, яка б підтверджувала її участь у вихованні та утриманні дитини, не надходило. Відповідно до інформації наданої Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради від 25.07.204 [PERSON] повідомила, що не проживає за адресою реєстрації. Наразі мешкає у знайомих, відмовилась від складання акту обстеження умов проживання. В телефонній бесіді повідомила, що її донька [PERSON] дійсно тривалий час проживає з батьком і вона не проти позбавлення її батьківських прав. 04.10.2024 спеціалістами органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради обстежено умови проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] про що складено відповідний акт. Батьком створено необхідні умови для проживання дитини. У дитини є окрема кімната, ліжко, шафа, комп`ютер, канцелярські приладдя, в наявності одяг та взуття по сезону відповідно віку. Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради від 17.07.2024 фахівцями із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Пересипському районі здійснено вихід 15.07.2024 для проведення оцінки потреб сім`ї родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт оцінки потреб сім`ї. Батько здатний виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною. Також фахівцями із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Хаджибейському районі здійснено вихід 09.07.2024 для проведення оцінки потреб сім`ї родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт оцінки потреб сім`ї. [PERSON] повідомила, що вона не проти позбавлення її батьківських прав, її донька [PERSON] понад 7 років проживає з батьком. Згідно висновку органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.10.2024 року № 01-05-8/1022вх., враховуючи інтереси малолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципів, закріплених ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно приписів ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Так, Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Під час розгляду даної справи суд дійшов обґрунтованого висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідно, воно має законну мету у розумінні пункту 2 статті 8 Конвенції. Статтею 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. При цьому, встановленні під час розгляду даної справи обставини переконують суд у тому, що відповідач [PERSON] взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо своєї неповнолітньої дочки, що підтверджується заявою, яка міститься у матеріалах справи. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні. Таким чином, зазначені обставини дають суду обґрунтовані підстави для переконання, що через тривалий час окремого проживання між відповідачем та дитиною втрачено родинні зв`язки та розуміння їх вікових психологічних особливостей. Мати дитиною не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчанням, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до дитини, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками. Крім того, така поведінка матері суперечить принципам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (принцип 6), в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Вказані принципи відповідач, як мати, нехтує, оскільки ухиляється від виконання своїх обов`язків матері по вихованню неповнолітньої дочки. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не займається її вихованням, не піклується, матеріально не забезпечує, під час розгляду справи не проявила інтересу до стану її здоров`я та навчання, не цікавиться фізичним, моральним і духовним розвитком неповнолітньої дочки, а тому суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до приписів ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання, однак, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Outcome: approved