Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яка обґрунтована тим, що з січня 2020 року позивач перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] і проживала з ним разом до жовтня 2024 року. Від цього шлюбу у сторін народились діти: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Їхня сім`я фактично розпалася у жовтні 2024 року і її збереження стало неможливим, у зв`язку з тим, що у них відсутнє взаєморозуміння і по цій причині сімейні стосунки припинені, тому на теперішній час, однією родиною вони вже не проживають, спільне господарство не ведуть. Станом на січень місяць 2025 року позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за неповнолітньою дитиною. Малолітні діти фактично проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Аліменти на утримання дитини повинен отримувати той із батьків, з ким фактично проживає дитина до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальну допомогу у добровільному порядку не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу. Інших утриманців він не має. Тому, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та аліменти на її утримання до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Прокопцев С.В. не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд доходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 29 березня 2023 Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 543, [PERSON] народилась [INFO] у м. Слов`янськ Донецької області та її батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 березня 2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місці Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Кременчук, актовий запис № 212, [PERSON] , народився [INFO] у м. Кременчуці Полтавської області та його батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . З довідки відділу з надання адміністративних послуг Слов`янської ВА № 397302 -21-21 від 13.01.2025 вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов`язку утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей не досягнуто. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ст. 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Судом встановлено, що, згідно зі свідоцтва про народження малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] їх батьком є відповідач [PERSON] , який, в порушення ст. 180 СК України, неналежним чином виконує свої обов`язки з утримання дітей до повноліття. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання цього зобов`язання належним чином, даний спір сторонами не вирішений в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, кошти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх його видів доходів (заробітків), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх його видів доходів (заробітків), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 21 січня 2025 року з дня реєстрації позовної заяви в Слов`янському міськрайонному суді Донецької області і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] , а після цієї дати стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх його видів доходів (заробітків), але не менше, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною, [PERSON] , повноліття, тобто до [INFO] . При цьому суд враховує сімейний стан, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (працездатний, мешкає окремо від позивачки та дітей, іншим стягненням не піддається, може надавати матеріальну допомогу), матері (самостійно утримує неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ). Стосовно вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку слід зазначити наступне. Згідно зі ч. 2 ст. 91 СК України\~жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Частини 2, 4, 6\~статті 84 СК України\~передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Таким\~чином, судом\~встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , сторони спільно не проживають з жовтня 2024 року, дитина, яка не досягла трирічного віку, проживає разом з позивачкою, тому остання має право на утримання від відповідача, як мати з якою проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, суд вважає, що оскільки малолітня дитина проживає з позивачкою, а відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає, а тому суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку є обґрунтованими, а тому також підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 гривень. Згідно з п.1 ч. 1 ст.430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved