Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Представниця позивачки\~ [PERSON] \~адвокат Гурнак\~С.О. звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] , третя особа - Ковпаківський ВДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення безпідставно набутих коштів і просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 9200,00 (дев`ять тисяч двісті) євро, в еквіваленті національної валюти станом на час ухвалення рішення, а також сплачений судовий збір в розмірі 4189,68 грн. До початку судового засідання представниця позивачки\~ [PERSON] \~адвокат Гурнак\~С.О. надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився тричі 31.10.2024 року, 11.12.2024 року, 19.02.2025 року про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відзив не подав. Третя особа представник Ковпаківського ВДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, 11.12.2024 року подав до канцелярії суду пояснення, в яких у вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивачки безпідставно набутих коштів покладався на розсуд суду. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди представниці позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10 березня 2010 року [PERSON] придбала у [PERSON] автомобіль марки Opel Corsa 1.2 І, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , W0L0SDL0884430154, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується розпискою на суму 9200,00 євро (а.с. 13) та довіреністю на право керування та розпорядження вказаним авто від 10.03.2010 року, посвідченою приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О.М., зареєстрованою в реєстрі за № 1048 (а.с. 12). З об`єктивних причин позивачка не змогла у свій час зареєструвати вказане авто та отримати свідоцтво на своє ім`я. Відповідач змінив номер телефону, місце проживання, не з`являється в соцмережах, а тому всі намагання позивачки його знайти виявились марними. З акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05.07.2024 року, складеного поліцейським СВППВНПУ м. Суми Сумського РУП сержантом поліції Трофименко М.В., вбачається, що 05.07.2024 року на блокпосту в м. Суми автомобіль марки Opel Corsa 1.2 І, реєстраційний номер [NUMBER] , було вилучено та поміщено на штрафмайданчик, у зв`язку з тим, що вказаний автомобіль оголошено у розшук відповідно до ПКМУ №1102, ст.265-2 КУпАП та ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», ВП № 66374653 від 04.08.2021 року (а.с. 17, 19). З листа Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 16 від 28.07.2024 року вбачається, що в провадженні відділу перебуває виконавче провадження № 66374653 з примусового виконання виконавчого листа № 591/2390/21, виданого Зарічним районним судом м. Суми 30.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 270960,65 грн. та судового збору в розмірі 2709,60 грн. В рамках зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем описано й арештовано належне боржнику майно транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Opel Corsa, сірого кольору, 2008 року виробництва, державний номерний знак [NUMBER] . Зазначений автомобіль на даний час зберігається на території спеціального майданчика для тимчасового затримання транспортних засобів центру забезпечення ГУНП в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська, 16 а (.а.с. 19). На сьогоднішній\~день,\~позивачка залишилась\~і без\~грошей,\~і без\~авто,\~за яке\~у свій\~час сплатила\~відповідачу 9200,00\~євро,\~що на\~момент подання\~цього позову\~за курсом\~НБУ еквівалентно\~418968,00 грн. Позивачка з [PERSON] тривалий час не має зв`язку, позивачка намагалася його знайти, але його мобільний номер не обслуговується, а місце проживання він змінив. На підставі вищевикладених обставин та виниклих між сторонами правовідносин, кошти, сплачені позивачкою відповідачу за авто, на яке було накладено арешт, та яке було вилучено у позивачки, є безпідставно набутими коштами, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до положень ст. ст. 202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ст. ст. 204, 205, 208, 210 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Згідно ст. ст. 237, 244, 245 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Відповідно до ст. 626, 638, 639, 640 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Слід зазначити, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 15.02.2018 року по справі № 640/7052/16-ц.). Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажом транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Відповідно до п. 8 вказаного Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних органів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Між тим сутність та правова природа цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України і наявність довіреності свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Відповідно до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Результат аналізу зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала, а факт сплати коштів за автомобіль та передача автомобіля позивачу без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття позивачем права власності на транспортний засіб. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 24 вересня 2018 року у справі № 681/1517/15-ц, провадження № 61-23209св18; від 25 квітня 2018 року у справі № 359/11498/15-ц, провадження № 61-2542св18; від 07 березня 2018 року у справі № 536/378/15-ц, провадження № 61-772св18. За наведених обставин, враховуючи викладені норми чинного законодавства України, можно прийти висновку про те, що між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу автомобіля не було укладено. При цьому, наявною у матеріалах справи копією розписки підтверджується передача позивачем відповідачу 9200,00 євро, як оплата за придбаний автомобіль. Главою 83\~ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Верховний Суд у Постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі\~ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Накладення арешту та вилучення у позивачки вищевказаного авто та відповідно неможливість користуватись, розпоряджатись ним є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту його вилучення правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст.1212\~ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні правові висновки викладено у Постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення\~статті 1212 ЦК України, оскільки відпали підстави для набуття відповідачем коштів в розмірі 9200,00 євро. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що вказаний автомобіль був придбаний позивачкою на підставі вищезгаданої розписки та довіреності, але без реєстрації цього права, відповідно, позивачка не може повернути його, а тому звертається до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа\~-\~Ковпаківський ВДВС\~у м.\~Суми Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~про стягнення\~безпідставно набутих\~коштів є таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати в сумі 4189,68 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved