Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки громадянки російської федерації [PERSON] про розірвання шлюбу в обґрунтування якого зазначає, що з 27.08.2022 року перебуває в шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1496. Спір стосовно визначення місця проживання дітей у них з дружиною відсутній. Посилаючись на те, що спільне життя з дружиною не склалось, оскільки під час спільного проживання у шлюбі вони зрозуміли, що мають різні характери, сімейне життя поступово погіршилось, зникло відчуття кохання та взаєморозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача [PERSON] адвоката Бохан О.С. надійшла заява, в якій він підтримує позовні вимоги, просить суд розглянути справу без його участі та участі позивача. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] надійшла заява в якій визнав позов та просить суд розглянути справу без його участі та участі відповідачки. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 27.08.2022 року між позивачем та відповідачкою укладений шлюб, який зареєстрований Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1496 (а.с. 6). Спір стосовно визначення місця проживання дітей у сторін відсутній. Спільне життя позивача з відповідачкою не склалось, оскільки під час спільного проживання у шлюбі сторони зрозуміли, що мають різні характери, сімейне життя між сторонами поступово погіршилось, зникло відчуття кохання та взаєморозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям. Враховуючи те, що збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить суд розірвати шлюб, оскільки подальше перебування у шлюбі буде суперечити її інтересам. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Відповідно ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно з ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків. Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Отже з огляду на те, що хоча відповідаяка і є громадянкою російської федерації, тобто іншої держави, але шлюб між сторонами зареєстрований на території України, позивач є громадянином України, а відтак суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати законодавство України. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім цього, з квитанції про сплату судового збору вбачається, що за пред`явлення даного позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору. На підставі ст. ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved