Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач у листопаді 2024р. звернувся до суду з даною позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка мотивована тим, що 26.04.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2825736 шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача. Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, та позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач подала суду заяву в якій просила зменшити витрати по судовому збору та витратах на правову допомогу, у зв`язку з тяжким фінансовим становищем. Також просила розділити суму заборгованості протягом п`яти місяців. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , було укладено договір позики №2825736. Згідно з п. 1 Договору позики, позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від Суми Позики. Відповідно до умов п.2.1 Договору позики ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачу у власність грошові кошти(позику) в сумі 10000 грн.00коп., перерахувавши кошти на банківський рахунок відповідача шляхом перерахування на картковий рахунок, який надано позичальником та міститься в реквізитах договору, а саме № [NUMBER] (що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінексперт» про прийняття до виконання платіжної інструкції відповідно до умов договору про переказ коштів від 20.09.2024 року). Відповідно до Договору позики сторони визначили параметри та умови Позики, параметри, порядок і графік повернення Позики та сплати Процентів, яким погоджено, що сума позики складає 10000 грн. 00 коп., строк позики 30 днів, процентна ставка/день 0.75% (фіксована), процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, пеня/день 2,70%, дата повернення позики 26.05.2024 року, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1081.20%, орієнтовна загальна вартість позики 12250 грн. Пунктом 21 Договору позики визначено, що він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». З вищевказаним договором позики відповідач була ознайомлена, цей договір підписаний відповідачем електронно - цифровим підписом 03Jpo2. Додатком №1 до договору позики сторони також погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Також, 21.04.2024 року позикодавцем та позичальником було підписано паспорт споживчого кредиту, який посвідчено позичальником за допомогою ідентифікатора 12yA1N та яким сторони погодили інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, яким визначено ліміт кредиту 10000 грн., строк кредитування 30 днів, мету, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку 273.75 % річних, реальну процентну ставку 1081.20 % річних. Укладення договору між позикодавцем та позичальником підтверджується довідкою про укладення договору (ідентифікацією) від 26.04.2024 року. Станом на 17.09.2024 року сума заборгованості відповідача за договором позики № 2825736 від 26.04.2024 року становить 1725 грн., з яких: -10000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; -2250 грн. сума заборгованості за процентною ставкою 0.75%; -5000 грн. 00 коп. сума заборгованості за процентною ставкою 2,70% (проценти за понадстрокове користування), що вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості позичальника. Інших належних та допустимих доказів, зокрема, доказів сплати відповідачем грошових коштів позичальнику, матеріали цивільної справи не містять. Предметом спору є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім суми заборгованості за договором позики. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом із матеріалів, наявних у справі, встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем були наявні правовідносини у сфері надання позики. Так, враховуючи наведене вище, встановлені судом обставини наявності у відповідача перед позивачем заборгованості: за договором позики №2825736 в розмірі 17250грн., суд дійшов висновку про те, що відповідачем було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманої позики, сплати нарахованих за користування коштами відсотків, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у вищевказаному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач визнала позовні вимоги за договором позики №2825736 в розмірі 17250грн. Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. З врахуванням вказаного, суд вважає, що зазначена сума заборгованості, вказана позивачем в розрахунках заборгованості по договору, доданих до позовної заяви, обрахована вірно і, оскільки відповідач істотно порушила умови договору позики, зокрема односторонньо відмовилась від зобов`язання по поверненню отриманих коштів, суд приходить до висновку про наявність підстав для примусового стягнення з нього визначеної позивачем заборгованості за договором позики, в тому числі по сплаті за користування отриманими ним від позикодавців коштів у вигляді відсотків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю«1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до\~ [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за договором позики слід задовольнити в цій частині. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також, на підтвердження надання позивачу адвокатом правничої допомоги, останнім суду надано договір про надання правничої допомоги від 02.09.2024 року №0924-1, відповідно до умов якого АО «ПРАВОВИЙ КУРС» взяло на себе зобов`язання по наданню ТОВ ««1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» за його зверненням правничої допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язався прийняти надану йому правничу допомогу та здійснити оплату за її надання. Відповідно до п. 4 вказаного договору, винагорода за надання правничої допомоги складає 7100 грн. За актом приймання передачі справ на надання правничої допомоги справу по представництву клієнта за позовом до [PERSON] було прийнято в провадження адвокатського об`єднання. За актом приймання передачі наданої правничої допомоги за договором від 02.09.2024 року сторони погодили, що клієнт сплачує АО винагороду у розмірі 7100 грн. З платіжної інструкції від 24.10.2024 року судом вбачається, що позивач сплатив на рахунок АО кошти за надання останнім правничої допомоги у розмірі 7100 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду - договір про надання правничої допомоги №0924-1 від 02.09.2024 року; акт приймання-передачі до договору виконаних робіт від 21.10.2024 року, платіжну інструкцію від 24.10.2024 року на суму 7100 грн. Водночас, суд вважає, що така вартість правової допомоги є неспівмірною, оскільки адвокат достеменно володіючи знаннями права та оформлюючи позовні заяви про стягнення заборгованості за кредитними договорами (однотипність справ) міг використати значно менше часу, та як наслідок вартості послуг, при чому що в Акті приймання-передачі кількість часу відсутня, а вартість виведена як з послуги за складання позовної заяви, так і з послуги по представництву в суді, хоча участі у судових засіданнях представник позивача не брав, а тому суд приходить до переконання про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3000.00гр., а отже в цій частині вимоги слід задовольнити частково. Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання судового рішення на п`ять місяців, слід зазначити наступне Відповідно до ч.5 ст.435 ЦКП України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. З огляду на положення ч.1 ст.267 ЦПК України, з урахуванням матеріального становища відповідача та в умовах воєнного стану, суд вважає можливим розстрочити виконання судового рішення на п`ять місяців. А отже, виконання рішення суду в розмірі 17250.00грн. з часу набрання законної сили даного рішення, слід проводити рівними частинами по 3450.00 грн. щомісячно. Частиною 1ст.142 ЦПК України передбачено, що уразі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить також ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». За таких обставин, оскільки при зверненні до суду позивачем сплачено 3028, 00 грн. судового збору (а.с. 9), з врахуванням положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки відповідач подав заяву про визнання позову до початку судового розгляду, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 1514, 00 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті,та у зв`язку з чим позивачу з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, з огляду на задоволення позову, згідно зч.1ст.141ЦПК України,з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 50 відсотків від суми сплаченого позивачем судового збору, що становить 1514, 00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial