Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

24.09.2024р. адвокат Маслов П.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить розірвати шлюб між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, між ними відсутній спір про поділ спільного майна, від шлюбу неповнолітніх дітей не має. У судове засідання сторони не прибули, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, сторк на примирення не надавати. Відповідач надіслав суду заяву від 12.02.2025р., якою позовні вимоги визнає та також просить їх задовольнити і розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] , що було видане 05.10.1986 року Червоноармійською сільрадою Болградського району Одеської області, 05.10.1986р. між громадянами [PERSON] (російською [PERSON] ) та [PERSON] , був зареєстрований шлюб (актовий запис №34), дружині було присвоєно прізвище " [PERSON] " (російською " [PERSON] "). Позивач стверджує у позові, що між сторонами не досягнуто спільної згоди з приводу розірвання шлюбу в органі РАЦС, у зв`язку з тим, що нормальне спілкування між ними не можливе, тому єдиною можливістю вирішенням цього питання є звернення до суду. Спору про майно між сторони не вбачається, просять про розірвання шлюбу, стверджуючи про різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного, виявивши твердий намір на припинення шлюбних відносин, позивач повідомив, що шлюбні відносини припинені більше 10 років, вони більше 5 років проживають, окремо та спільного господарства не ведуть, тому відмова у розірванні шлюбу порушить її права. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст.110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З матеріалів даної справи вбачається, що позивачка продовжувати шлюбні відносини не бажає, від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, тому, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення його прав на вільний вибір. Відповідно до ст.112 - її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме, - ч.2ст.114 СК України, згідно якої, в разі розірвання шлюбу судом, - шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; ч.3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили.

Outcome: approved