Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 24.12.1997 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №66. Позовна заява обґрунтована тим, що з відповідачем позивач з 24.12.1997 перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося. На цей час проживають окремо подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Строк для примирення позивач просить не надавати. Спільне майно відсутнє. Прізвище на дошлюбне позивач змінювати не бажає, судові витрати залишає за собою. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 06.01.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам наданий час для подання заяв по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, про підтримання позовних вимог та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не надав. Суд, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено,\~що сторони\~зареєстрували шлюб\~24.12.1997\~у Відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Кегичівського\~районного управління\~юстиції у\~Харківській області,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~виданим повторно\~Кегичівським районним\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Харківській\~області 16.11.2018,\~актовий запис\~№66.\~Від шлюбу\~сторони неповнолітніх\~дітей не\~мають.\~Сімейне життя\~подружжя не\~склалося,проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть, за таких обставин подальше збереження шлюбу є недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на цей час шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя в цьому провадженні не заявлено. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач про зміну прізвища не заявила. Про розподіл судових витрат не заявлено.

Outcome: approved