Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] , у інтересах якої діє адвокат Ільїнов Р.В., до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований 17.11.2007 року виконавчим комітетом Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області, актовий запис №03. За період шлюбу народились діти: [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2016 року народження. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2024р. (справа № 361/3976/24) шлюб між сторонами було розірвано. У період шлюбу, сторонами було придбано майно, а саме: автомобіль «KIA SPORTAGE», 2019 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі: [NUMBER] , білого кольору, об`єм двигуна 1591 см3, тип палива-бензин, що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , загальною вартістю 920\~230,00 грн., відповідно до відомостей офіційного сайту купівлі-продажу автомобілів «AUTO.RIA» за аналогічні автомобілі. Відповідач самостійно користується та розпоряджається спірним автомобілем. Враховуючи те, що дане рухоме майно є неподільним, позивач просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя вищевказаний автомобіль, припинити її право власності на частку вищевказаного майна та стягнути з відповідача на її користь компенсацію частки вартості спірного майна у розмірі 460\~115,00 грн. Також просила стягнути на її користь понесені судові витрати на правову допомогу 30 000,00 грн. та сплачений судовий збір 4601,15 грн. Сповіщена належним чином про час та дату розгляду справи позивач [PERSON] до зали суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Присутній у судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Грибова І.В., присутні у судовому засіданні, позовні вимоги визнали частково, надали до суду відзив, а також звіт спеціаліста-оцінювача ТОВ «Абсолют ЛТД» [PERSON] №05/08 від 15.08.2024р., відповідно до якого, ринкова вартість автомобілю «KIA SPORTAGE», 2019 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі: [NUMBER] , білого кольору, об`єм двигуна 1591 см3, тип палива-бензин складає 628\~779,00 грн. Письмовою заявою представника позивача [PERSON] від 17.12.2024р. було визнано належним та допустимим доказом вищевказаний звіт ТОВ «Абсолют ЛТД» [PERSON] №05/08 від 15.08.2024р., також просив суд частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь [PERSON] компенсацію частки вартості спірного майна у розмірі 314\~389,50 грн. та понесені судові витрати. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши подані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст.\~13,19 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень частини першої, шостої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин першої-третьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2007 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2024р. (справа № 361/3976/24) шлюб між сторонами було розірвано. У період шлюбу, сторонами було придбано майно, а саме: автомобіль «KIA SPORTAGE», 2019 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі: [NUMBER] , білого кольору, об`єм двигуна 1591 см3, тип палива-бензин, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.09.2019 року та належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідач визнає той факт, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Способи та порядок поділу майна подружжя визначені\~статтею 71 цього Кодексу, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Автомобіль є неподільною річчю і не може бути поділений в натурі. Таким чином, суд дійшов висновку, що способом захисту прав позивача на спільне сумісне майно, а саме автомобіль, який являється неподільною річчю, є стягнення з відповідача грошової компенсації половини вартості автомобіля, що не суперечить вимогам частин 2, 4\~статті 71 СК України. Згідно вимог п. 22\~постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.\~ст. 69-72 СК\~та\~ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між сторонами, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом компенсації їй 1/2 вартості спільного автомобіля підлягають задоволенню. Щодо суми компенсації, то суд, приймаючи до уваги результати звіту оцінювача про об`єкт незалежної оцінки ТОВ «Абсолют ЛТД» Музири Р.В. №05/08 від 15.08.2024р., вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 314\~389,50 грн., що становить 1/2 частину від загальної вартості автомобіля. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позов про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя підлягає частковому задоволенню, оскільки саме звіт є належним та допустимим доказом у справі. Статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, встановленим\~статтею 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору у розмірі пропорційному до задоволених вимог у сумі 3500,00 грн. Відповідно до\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.04.2024 року, укладений між адвокатом Ільїновим Р.В. та [PERSON] , додатковою угодою до договору, актом виконаних робіт та наданих послуг від 17.12.2024р., квитанцією до прибуткового касового ордеру на суму 30 000 грн. від 23.04.2024р. №217. При встановленні гонорару, враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд вважає за необхідне підтвердження цих обставин суду - повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір зазначити, що аналогічні критерії розумності та реальності застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, виходячи з предмета та підстав позову, наявну судову практику в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, суд дійшов висновку, що розмір витрат є завищеним, та вважає за необхідне стягнути з відповідача 10\~000,00 грн., що буде цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved