Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позову позивач зазначає, що у липні 2021 року до неї звернувся [PERSON] із проханням позичити йому грошові кошти, які були йому необхідні для особистих потреб, а саме для придбання житлового будинку. Грошові кошти були передані позивачем особисто відповідачам, про що і була написана розписка від 28 липня 2021 року. Кінцевим строком повернення коштів було 01 серпня 2023 року. Строки про повернення коштів сплили ще у серпні 2023 року. Тому позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] , на її користь грошові кошти за розпискою від 28 липня 2021 р. у сумі 60\~000 доларів США. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Донець В.В. не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Також в матеріалах справи міститься заява [PERSON] про визнання позову, посвідчена приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дербіною Р.Є. та зареєстрована в реєстрі за №1516. Відповідно до даної заяви, [PERSON] проти задоволення позову не заперечує, борг визнає. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Ухвалою суду від 18 липня 2024 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази Судом встановлено, що наявність між [PERSON] та [PERSON] ,\~ [PERSON] позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки відповідачів. З дослідженої розписки від 28 липня 2021 року, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] 28.07.2021 року одержали в борг від [PERSON] , грошові кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, та зобов`язалися повернути отримані\~кошти у\~строк не\~пізніше 01\~серпня 2023 року. Вищезазначена розписка, складена від 28 липня 2021 року, повністю підтверджує як факт отримання [PERSON] та [PERSON] коштів за договором позики, так і їх зобов`язання повернути ці кошти у термін\~до 01\~серпня 2023 року. На час звернення позивача до суду відповідачами кошти в повному обсязі не повернуті. Застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в встановлені строки. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст.625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Згідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 статті 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Правові висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Щодо можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Частина 1\~ст. 81 ЦПК України\~визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України,\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Так, судом встановлено, що договір позики (розписка) між сторонами укладена 28 липня 2021, а саме з часу передачі позивачем відповідачам грошей в розмірі 100 000,00 доларів США, але кошти так і не повернуті відповідачами позивачу. За урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 7\~645,70 грн. з кожного. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, суд дійшов висновку, про стягнення з [PERSON] витрат по сплаті судового збору в розмірі 3\~822,85 грн. на користь позивача, та повернення позивачу з державного бюджету 3\~822,85 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved