Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів в якому з врахуванням уточнених позовних вимог /а.с.31-32/ вказує, що 26 квітня 2023 року між нею та відповідачем було укладено шлюб та вони з відповідачем є батьками двох дітей: - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання своїх дітей, при цьому вона перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною трирічного віку та не має змоги утримувати дітей, а відповідач в свою чергу сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття та стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частки від всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 24 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом (повідомленням) сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно зі статтями\~274-279 ЦПК України. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . /а.с.3/ Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . /а.с.4/ \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 26 квітня 2023 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, про що Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) складено відповідний актовий запис № 57, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінилося на [PERSON] . /а.с.5/ \~ \~ \~ \~ Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 18 листопада 2017 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, про що Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області складено відповідний актовий запис № 100, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу залишилося [PERSON] . /а.с.24/ \~ \~ \~ \~ Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 липня 2019 року в справі № 288/961/19, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, розірвано шлюб зареєстрований 18 листопада 2017 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №100, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . /а.с.25/ \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . /а.с.26/ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як вбачається з судового наказу від 20 вересня 2018 року, виданого Попільнянським районним судом Житомирської області в справі № 288/1236/18, визначено стягувати з\~ [PERSON] аліменти\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~на утримання\~дочки \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~(однієї\~четвертої)\~частки заробітку\~(доходів)\~боржника,\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,\~до її\~повноліття,\~починаючи з\~10\~вересня 2018\~року. /а.с.27/ \~ \~ \~ \~Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість [PERSON] станом на 30 січня 2025 року становить 3049.67 гривень. /а.с.28-29/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, з тих підстав, що відповідач не надає кошти на їх утримання. Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. \~ \~ \~ \~Частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлює, принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України, вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (статті 141, 180 СК України). Пунктами 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що сторони є батьками двох дітей, при цьому позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла віку трьох років, відповідач не надає допомогу на їх утримання та в судовому засіданні відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дітей та дружини. Згідно статті 180, частини першої статті 183 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У відповідності до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина п`ята статті 183 СК України визначає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд бере до уваги те, що Відповідач по справі є особою працездатного віку, сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки свого доходу на утримання дитини від першого шлюбу, доказів фінансової неспроможності, тяжкого стану здоров`я, які виключає можливість фінансового забезпечення дітей не надав та в судовому засіданні повністю визнав позов і не заперечував проти його задоволення. Таким чином, враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на утримання яких стягуються аліменти, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь Позивача аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) Відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дітьми повноліття. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що менша дитина сторін [PERSON] , [INFO] не досягла трирічного віку та проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дружини, при цьому добровільної згоди між сторонами щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, а в судовому засіданні відповідач визнав заявлений позов, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача також, аліментів на утримання дружини, способом та у розмірі, визначених позивачем у заяві. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач при поданні до суду позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому з Відповідача на підставі частини шостої статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2422.40 гривень за дві заявлені вимоги майнового характеру. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved