Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Перещепинської міської територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа\~приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`єва О.Л. про визнання права власності на спадкове майно (житловий будинок) в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У встановленому законом порядку позивач прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`євої Олени Леонідівни. Однак, нотаріус відмовив у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. На підставі викладеного, [PERSON] звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 67,7кв.м, житловою площею 30,0кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року\~ відкрито провадження та постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`євої О.Л. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . 08.12.2023 року відповідач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності проти позову не заперечував. 24.12.2023 року на адресу суду надійшла спадкова справа. 17.01.2025 від відповідача до суду надійшла заява просять провести розгляд справи без їх участі, заперечень проти задоволення позову не висловили (а.с.91). Відповідно до ч. 3ст. 211 ЦПК України,учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Українине здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, зважаючи на заяву відповідача, який проти позову не заперечував, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Органом державної реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 05 червня 2020 року (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернявщанською селищною радою Павлоградського району Дніпропетровської області 23 липня 1968 року [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с.10). 16.06.2021 року [PERSON] подав заяву до приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`євої Олени Леонідівни про прийняття спадщини за законом після смерті матері, при цьому інший спадкоємець, а зокрема [PERSON] \~від прийняття спадщини відмовилася, надавши про це відповідну заяву до приватного нотаріуса. На підставі цієї заяви приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 60/2020 (копію витребувано судом, долучено до справи). Таким чином, [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину, спадкоємці, які мають право на спадщину за законом, від прийняття спадщини відмовились, інших спадкоємців, які мають право на спадкове майно, не виявлено. Тому суд доходить висновку, що позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтями 1216 та 1218\~ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст.\~1217,\~1258,\~1261 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.ст.\~1268,\~1269 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`євої О. Л. та є спадкоємцем першої черги за законом щодо майна померлої [PERSON] . 19 січня 2023 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими № 30\~\~відповідно, згідно яких після смерті матері [PERSON] успадкував належну останній земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2500 гектарів (а.с. 73).\~\~ При цьому, в матеріалах спадкової справи № 60/2020 відсутні відомості про інших спадкоємців, які б могли претендувати на згаданий будинок. Згідно з ч. 1 ст.\~1296, ст.\~1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 16.06.2021р. позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок. Однак, постановою від 16.06.2021 нотаріус відмовив у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, оскільки в свідоцтві про право приватної власності на дудівлю, виданого 13 грудня 1993 року Павлоградською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області [PERSON] на будинок [ADDRESS] відсутній підпис керівника органу видачі та відсутній відбиток печатки Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (а.с.27). На підставі рішення виконавчого районної Ради народних депутатів від 30.06.1989р. №388/2 на ім`я [PERSON] видане свідоцтво про право особистої власності на будівлю від 13.12.1993р. за адресою [ADDRESS] , виданого Виконавчим комітетом Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (а.с.27). Відповідю Комунального підприємства «Павлоградське міжміське Бюро технічної інвентаризації» №15069 від 28.05.2024р. повідомило, що право власності на будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] , станом на 13.12.1993р. на підставі свідоцтва про право власності, виданого 13.12.1993р. Павлоградською райдержадміністрацією та записано в реєстрову книгу №2-175 (а.с.27). Одночасно слід відмітити, що час завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Оскільки спірний будинок збудований у 1974 року, застосуванню підлягає законодавство, яке визначало умови та правові наслідки будівництва житлових будинків на момент його завершення, зокрема положення\~ЦК УРСР\~1963року, Закон України «Про власність", Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі Указ від 26 серпня 1948 року) і прийняту відповідно до цього Указу постанову Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків". Відповідно до ст.2 Закону України«Про власність»\~право власності -це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно положень ст.ст.100,101ЦК УРСР 1963 року\~громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 "Особиста власність" цього ж Кодексу не пов`язувала виникнення такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів. За приписами статті 1 Указу від 26 серпня 1948 р. кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 постанови від 26 серпня 1948 р. визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держмісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за вказаними нормативними актами підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним будинку з додержанням відповідних вимог незалежно від подальшого отримання свідоцтва про право власності та проведення державної реєстрації права власності. Також відсутній акт прийняття будинку в експлуатацію, однак порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше на законодавчому рівні було визначено\~постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення". Тобто, до 05.08.1992 року взагалі не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. Однак, на час звернення до суду право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за спадкодавцем [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «Павлоградське МБТІ» від 28.05.2024 за №15069, але не внесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.20). За нормами, закріпленими в ч. 5\~ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3ст.\~1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом\~ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухома майно та їх обтяжень"\~право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до частини 1\~статті 31-2 вказаного Закону\~державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, що має наслідком набуття, зміну чи припинення речових прав, їх обтяжень одночасно із вчиненням такої нотаріальної дії, проводиться нотаріусом, яким вчинено відповідну нотаріальну дію. Згідно з пп. 3 п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~Постановою кабінету міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. Згідно зі\~ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухома майно та їх обтяжень"\~державна реєстрація права власності проводиться на підставі свідоцтва проправо наспадщину,виданого нотаріусом, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, відмова органів нотаріату у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно позбавляє його можливості оформити свої спадкові права та здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок. Крім того, відповідно до п. 23 Постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин та враховуючи те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , прийняв спадщину в порядку, визначеному ст.ст. 1268-1270 ЦК України, інших спадкоємців немає, а відсутність правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності спадкодавця на майно позбавляє його можливості оформити в нотаріальному порядку спадкові права на житловий будинок, суд вважає можливим задовольнити позов. В позовній заяві позивач просив залишити за ним судові витрати, у зв`язку із чим суд не стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved