Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 20 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до Кредитної спілки «Християнська Фортеця» з проханням про надання кредиту у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. на споживчі потреби на двадцять чотири календарних місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 46,8 % річних (5,6 % на місяць), що було скріплене кредитним договором № 12331 від 20.09.2022 року. За умовами кредитного договору [PERSON] зобов`язалася щомісячно сплачувати основний платіж та відсотки згідно графіка розрахунків зазначеного в Додатку № 1 до Кредитного договору № 12331 від 20.09.2022 року. Але відповідач несвоєчасно сплачувала за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість. За умовами Кредитного договору № 12331 від 20.09.2022 року (п. 4.8) у випадку несвоєчасного повернення чергового платежу по кредиту боржник виплачує підвищений відсоток, що становить 290,6 відсотків річних, та нараховується з дня виникнення прострочення по платежу за кожен день. Станом на 01.12.2024 року основна сума боргу складає 7658,31 грн., відсоток за користування кредитними коштами з урахуванням підвищеного відсотку за несвоєчасне повернення суми кредиту складає 40007 грн. 97 коп. Також згідно з п. 9.3 Кредитного договору № 12331 від 20.09.2022 року відповідач в разі порушення умов цього Договору сплачує усі витрати понесені позивачем на примусове повернення заборгованості. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідачки [PERSON] на користь КС «Християнська Фортеця» борг за кредитним договором № 12331 від 20.09.2022 року в сумі 47666 (сорок сім тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 28 коп., який складається з основної суми боргу в розмірі 7658 грн. 31 коп., несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 40007 грн. 97 коп., та стягнути судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Заяву про слухання справи за її відсутністю не надала. Про причини неявки суд не повідомили. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і\~всебічно з`ясованих\~обставин,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~підтверджених тими\~доказами,\~які були\~досліджені в\~судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі не надали ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що між Кредитною спілкою «Християнська Фортеця» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 12331 від 20.09.2022 року (арк.с. 4-6), згідно з яким позивач надав відповідачу 20.09.2022 року кредит у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. на споживчі потреби на двадцять чотири календарних місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 46,8 % річних (5,6 % на місяць). Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується копією видаткового касового ордеру від 20.09.2022 (арк.с. 9). За умовами кредитного договору № 12331 від 20.09.2022 року [PERSON] зобов`язалася щомісячно сплачувати основний платіж та відсотки за користування кредитом. Відповідачка несвоєчасно сплачувала за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно розрахунку (арк.с. 3) борг за кредитним договором № 12331 від 20.09.2022 року становить: основна сума боргу складає 7658,31 грн., проценти за користування кредитом складають 40007 грн. 97 коп., загальна заборгованість становить 47666 (сорок сім тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 28 коп. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Частина 1 ст. 509 ЦК України зазначає, що «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку». Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до п. 4.8 Кредитного договору № 12331 від 20.09.2022 року у випадку несвоєчасного повернення чергового платежу по кредиту, боржник виплачує підвищений відсоток, що становить 290,6% річних, та нараховується з дня виникнення прострочення по платежу за кожен день. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття. 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач, порушуючи виконання умов Договору кредиту в односторонньому порядку, всупереч ст. 526, 530, 629 ЦК України, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Тим самим відповідач порушив норми ст. 1054 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки, та ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позику в строк та в порядку, встановленому договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Цією ж статтею ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не виконує (неналежно виконує) обов`язки щодо своєчасного повернення основної суми заборгованості по кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом. Ні відзиву, ні заперечень проти позову відповідачем не надано, тому доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved