Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач, через представника адвоката Калетнік М.Ю., звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 грудня 2012 року. З відповідача вказаним рішенням також було стягнуто аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн, щомісячно, починаючи з 02 листопада 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Дитина після розлучення проживає разом із нею ( [PERSON] ) і перебуває на повному її утриманні. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, зв`язок з дитиною не підтримує і фінансово не допомагає. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 15 березня 2024 року встановлено, що дитина з батьком не спілкується, оскільки він не виходить на зв`язок, та участі у вихованні дитини не приймає. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 2361 від 22 березня 2024 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач не сплачував аліментів на утримання дитини, не брав і не бере участі у вихованні дочки, не піклується про неї, її фізичний, духовний і моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду та лікування, як складову частину виховання, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 26 квітня 2024 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29 липня 2024 року закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Калетнік М.Ю. у судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому доводи, та просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Додатково позивач зазначила, що навіть під час повномасштабного вторгнення у 2022 році, тоді коли вона з дітьми була у м. Буча, відповідач не поцікавився їхньою долею. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Третя особа орган опіки та піклування Бучанської міської ради свого представника в судове засідання не направила, просила розглянути справу без його участі. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному\~ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, вказане дає підстави вирішити справу з огляду на наявні в ній дані (постановити заочне рішення) у відповідності до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України, проти чого й не заперечує представник позивача. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників справи, заслухавши думку неповнолітньої дитини [PERSON] , допитавши свідка, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33, 37). За рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 02 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 35-36). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання, проведеного 15 березня 2024 року в [ADDRESS] , було встановлено, що в даній квартирі проживають [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] , умови проживання задовільні, охайно, присутнє електропостачання, опалення і водопостачання. Для виховання і розвитку дитини створені такі умови: окрема кімната, місце для навчання, одяг в наявності по віку. Стосунки в сім`ї доброзичливі, в повному розумінні з мамою. З батьком дитина не спілкується так, як він не виходить на зв`язок, участі у вихованні дитини не приймає. Весь вільний час мама приділяє дитині, приймає участь у навчанні, разом відпочивають (а.с. 46-47). З характеристики вбачається, що [PERSON] навчається у Бучанському ліцеї № 9 Бучанської міської ради Київської області з 01 вересня 2020 року. Має навчальні досягнення достатнього рівня, має хорошу пам`ять, швидко запам`ятовує учбовий матеріал та здібна до вивчення природничих предметів. У стосунках з однокласниками та вчителями доброзичлива, достатньо вихована, на зауваження вчителів реагує адекватно. В 2022 2023 роках навчалася на екстернатній формі. З 18 жовтня 2023 року переведена на сімейну форму навчання (а.с. 41). Згідно з довідкою № 10 від 22 січня 2024 року, з 01 вересня 2023 року в клас, де навчається [PERSON] , призначено нового класного керівника; за цей час дитина перебувала в основному на сімейній формі навчання. Класний керівник спілкувався з матір`ю [PERSON] у телефонному режимі стосовно семестрового оцінювання, мама учениці у вересні 2023 року була присутня на батьківських зборах (а.с. 40). Відповідно до довідки № 05-01 від 05 січня 2024 року [PERSON] працює на посаді головного бухгалтера в ТОВ «Грейнкорп Україна» з 01 вересня 2021 року (а.с. 34). Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 2361 від 22 березня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування Бучанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 48, 49). Судом заслухано думку неповнолітньої [PERSON] , яка вказала, що після того як батьки розлучилися вона дуже рідко бачилася з батьком, а якщо і бачилася, то такі зустрічі були ініційовані не батьком, а матір`ю. Після 2021 року вона з батьком взагалі не бачилася, не спілкувалася. Батько не проявляв щодо неї батьківського піклування, матеріально не допомагав. Були такі випадки, що батько навіть перешкоджав їй у її розвитку, оскільки були випадки коли необхідно було мати дозвіл від батька, а він не дуже хотів його давати і матері доводилося себе стримувати та вмовляти його, щоб він такий дозвіл надав. Наразі вона планує поїхати закордон на навчання та їй необхідно отримати дозвіл батька, проте вона не знає де зараз він перебуває. Зазначила, що коли вона потребувала уваги батька, він такої уваги їй не приділяв. Не заперечувала щодо позбавлення батька батьківських прав відносно неї. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 2019 року працює у сім`ї позивача, є нянею молодшої дитини. За весь цей час жодного разу не бачила батька [PERSON] . Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до\~ч.\~2,\~ч.\~3\~ст.\~150\~СК України,\~батьки зобов`язані\~піклуватися про\~здоров`я дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Частинами 3\~і 4\~ст.\~164\~СК України\~передбачено,\~що мати,\~батько можуть\~бути позбавлені\~батьківських прав\~щодо усіх\~своїх дітей\~або когось\~із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п. 16\~наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що батько дитини [PERSON] , без поважної причини не виявляє щодо неї батьківського піклування, відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не спілкується із дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, що є винною поведінкою батька в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved