Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

До Святошинського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з позовом до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства. Позов мотивований тим, що з з 2005 року позивач перебував у сімейних стосунках з [PERSON] . За час спільного проживання у нас народалсь дитина [PERSON] у 2016 році родина виїхала з м. Донецьк та зареєструвались як внутрішньо переміщенні особи у [ADDRESS] . [INFO] позивача та [PERSON] народилась друга дитина [PERSON] . Влітку [NUMBER] року [PERSON] з молодшою дочкою [PERSON] переїхали від позивача. [INFO] [PERSON] , померла. Про її смерть позивач дізнався у травні 2024 року, та оскільки останній не записаний батьком [PERSON] , а інших близьких родичів, на яких могло б бути оформлене тимчасове влаштування дитини немає, то дитина після смерті матері залишається під опікою держави. Отже, у зв`язку з смертю [PERSON] він змушений звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. Вказує, що являється батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2024 року у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2024 року у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу та провадження у справі зупинено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.12.2024 року у справі відновлено провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не направили свого представника. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , батьком якої записаний [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.01.2023 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстраці. Напродження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України №00038061548 від 06.01.2023 року вбачається, що відомості про батька в актовому записі №24 про народження дитини [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. На момент народження дитини [PERSON] мати [PERSON] та позивач [PERSON] не преребували у зареєстрованому шлюбі.Також, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані батько [PERSON] та мати [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до висновку експерта №103-216-2024 року на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2024 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,9% за вимогами Другого Міжнародного Симпозіуму з Ідентифікації людини- біологічне батьківство вважається доведеним. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved