Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , терміном в 3 (три) місяці. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , [INFO] . Після смерті батька відкрилась спадщина на все майно, що належало спадкодавцю, а саме: на квартиру за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 3,2856 га, що розташована на території Бранепільської сільської ради Богуславського району Київської області. За свого життя спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцями [PERSON] є його діти: дочка - [PERSON] та син - [PERSON] . Позивач постійно проживає в місті Чикаго, штат Іллінойс, Сполучені Штати Америки. З 03 червня 2017 року до України не поверталася. У 2023 році отримала Тимчасовий захищений статус, за яким вона має право залишатися на території США, працевлаштовуватися, але не може покидати територію країни без спеціального дозволу Генерального прокурора США. З огляду на велике навантаження консульської установи позивач не змогла записатися на консульський прийом для засвідчення справжності підпису на заяві про прийняття спадщини. У зв`язку із вказаним позивач [PERSON] не змогла подати заяву про вступ у спадщину у встановлений законом строк. 24 лютого 2024 року [PERSON] надала довіреність [PERSON] на представництво її інтересів з питань ведення її спадкових прав після смерті її батька. 25 липня 2024 року представник [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Погребняка О.А. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте, 21 серпня 2024 року нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] у встановлений строк не подала заяву про вступ у спадщину. [PERSON] , інший спадкоємець, також спадщину не прийняв. На підставі викладеного просила позов задовольнити. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 17 жовтня 2024 року на 10-00 год. У підготовче засідання 17 жовтня 2024 року сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кінько О.В., 17 жовтня 2024 року подала заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача та її представника, просила витребувати у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Погребняка О.А. копію спадкової справи № 11/2024. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Кінько О.В., про витребування доказів, витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Погребняка О.А. належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 11/2024 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У підготовче засідання 20 листопада 2024 року сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кінько О.В., 20 листопада 2024 року подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із відсутністю витребовуваних доказів. Підготовче засідання відкладено на 10 грудня 2024 року на 12-00 год. 21 листопада 2024 року на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Погребняка О.А. до суду надійшли матеріали спадкової справи № 11/2024 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У підготовче засідання 10 грудня 2024 року сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 січня 2025 року на 14 год. 00 хв. Судове засідання, призначене на 28 січня 2025 року на 14 год. 00 хв., знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді Хромової О.О. на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 11 лютого 2025 року на 10 год. 30 хв. У судовому засіданні 11 лютого 2025 року представник позивача - адвокат Кінько О.В., позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що позивач з 2017 року проживає в Сполучених Штатах Америки, після відкриття спадщини намагалася записатися на прийом в консульство для посвідчення справжності її підпису на заяві про прийняття спадщини, однак, у зв`язку із повномасштабним вторгненням на території України та значною кількістю біженців, спочатку здійснювали прийом таких осіб. При цьому, у 2022 році збільшено строк для подачі заяви про вступ у спадщину до 10 місяців. У 2023 році позивач отримала тимчасовий захист, тому покидати територію США вона може тільки з дозволу Генерального прокурора США. Також на затягування строку вплинула необхідність отримання дублікату свідоцтва про смерть батька. Позивач має брата, із заявою про вступ у спадщину він не звертався, з спадкодавцем не проживав, права на обов`язкову частку у спадщині не має. Відповідач - Київська міська рада, представника у підготовче засідання не направив, про день, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву по справі не скористався. Копію позовної заяви з додатками Київська міська рада отримала засобами поштового зв`язку 01 жовтня 2024 року, про що свідчить інформація із сервісу «Трекінг» оператора поштового зв`язку Укрпошта за номером поштового відправлення № 0600289643327 та повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Судові повістки про виклик до суду направлялися до електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідками про доставку електронного документу, що містяться в матеріалах справи. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Погребняк О.А., у підготовче засідання не з`явився, представника не направив, про причини неявки не повідомив, правом на подання письмових пояснень по справі не скористався. Копію позовної заяви з додатками отримав засобами поштового зв`язку 01 жовтня 2024 року, про що свідчить інформація із сервісу «Трекінг» оператора поштового зв`язку Укрпошта за номером поштового відправлення № 0600289642266 та повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Суд також вважає за необхідне зазначити, що після проголошення вступної та резолютивної частин рішення, але до виготовлення повного тексту рішення, до суду надійшли письмові пояснення відповідача - Київської міської ради (вхід. від 13 лютого 2025 року № 8588). Відповідач просив ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника відповідача. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши всі обставини, прийшов до таких висновків. Згідно зі свідоцтвом про народження від 06 лютого 1987 року серії [NUMBER] , виданим Відділом ЗАГС Московського РВК міста Києва, [PERSON] народилася [INFO] , про що вчинено актовий запис від 06 листопада 1987 року № 226. Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про шлюб від 24 березня 2007 року серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції, встановлено, що 24 березня 2007 року зареєстровано шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис від 24 березня 2007 року № 345. До матеріалів справи також долучено копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Деснянським РУ ГУ МВС України в місті Києві 05 квітня 2007 року, згідно якого [PERSON] народилася [INFO] у місті Києві. Місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Також в матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] , виданого 20 травня 2015 року, орган, що видав - 8026. Паспорт містить відмітку від 15 листопада 2016 року про отримання візи до Сполучених Штатів Америки № L7853097. З повідомлення про дії від 30 жовтня 2023 року, форма 1-797С, виданого Службою громадянства та імміграції США Міністерства національної безпеки США, вбачається, що [PERSON] 13 жовтня 2023 року надано тимчасово захищений статус (TPS), що включає тимчасовий захист від видворення (депортації), дозвіл на працевлаштування в США та можливість подання заяви на дозвіл на подорож. Також з вказаного повідомлення встановлено, що [PERSON] не може залишити Сполучені Штати Америки без попереднього дозволу Генерального прокурора США. Зі свідоцтва про смерть від 29 жовтня 2021 року серії [NUMBER] , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 29 жовтня 2021 року складено актовий запис № 2313. До матеріалів справи долучено копію державного акту на право власності на земельну ділянку від 02 березня 2007 року серії ЯД № 665501, відповідно до якого [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 3,2856 на території Бранепільської сільської ради, пай [NUMBER], Богуславський р-н, Київська область, цільове призначення - для ведення товарного сільського виробництва, кадастровий номер - 3220680700:01:004:0045. Також з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 13 квітня 2021 року встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220680700:01:004:0045, площею 3,2856, передана в оренду Приватному орендному сільськогосподарському підприємству «Дружба» на підставі договору оренди землі від 08 грудня 2015 року № 1123. Зі свідоцтва про право власності від 22 грудня 2018 року встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] у місті Чикаго, штат Іллінойс США, надала довіреність [PERSON] , [INFO] , на представництво її інтересів з питань ведення її спадкових прав після смерті її батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Довіреність посвідчено 14 лютого 2024 року Михайлом Чабаном , нотаріусом міста Чикаго, Адміністративний округ Кук, штат Іллінойс, США. Довіреність апостильовано 20 лютого 2024 року в місті Чикаго, штат Іллінойс. 21 серпня 2024 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняк О.А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої, за результатами розгляду заяви [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого [PERSON] , у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини. Нотаріусом встановлено, що спадкоємцями [PERSON] є його дочка - [PERSON] та син - [PERSON] . В зазначений строк заяву про прийняття спадщини до нотаріуса [PERSON] не подала, а з даних щодо місця її реєстрації та місця реєстрації [PERSON] визначено відсутність факту прийняття спадщини. Нотаріусом роз`яснено про можливість оскарження вказаної постанови у судовому порядку. Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Таким чином, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Стаття 1258 ЦК України визначає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Враховуючи викладене, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, тощо. Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини суд також враховує таке. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався, та який діє на час розгляду справи. Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні, 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». З 29 червня 2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Разом з тим, 25 січня 2023 року Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив такий висновок. Так, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - Закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (частина друга статті 4 ЦК України). Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином, можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, що прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина перша статті 1273 ЦК України). Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть, що міститься в матеріалах справи. Загальновідомим є той факт, що з 12 березня 2020 року на всій території України було запроваджено карантин. Так, постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, постанову Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався та діяв до 30 червня 2023 року. Також карантинні обмеження діяли у більшості країн світу, що ускладнювало здійснення пасажирських перевезень між містами та країнами, утруднювало можливість звернення до державних органів, в тому числі до органів нотаріату та консульських установ. Водночас, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався і діє станом на дату ухвалення рішення. Вказані події спричинили значний потік біженців з території України, необхідність звернення за тимчасовим захистом до держав перебування, значне навантаження на консульські установи, що передбачало першочергове обслуговування вимушено переміщених осіб, проблеми із поштовим сполученням та затримки у перетині кордону. Вказані обставини у своїй сукупності мали вплив на можливість та строки звернення позивача до відповідної консульської установи для посвідчення її підпису на заяві про вступ у спадщину та можливість направлення такої заяви до органів нотаріату. При цьому, з паспорту громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] вбачається, що остання з 2016 року на законних підставах перебуває у Сполучених Штатах Америки, що свідчить про велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна. Також у 2023 році [PERSON] отримала тимчасових захист у Сполучених Штатах Америки, що передбачає ускладнену процедуру виїзду з території США, а саме: виключно за дозволом Генерального прокурора США. Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу «пропорційності» втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Принцип пропорційності тісно пов`язаний з принципом правовладдя (верховенства права): принцип правовладдя є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу правовладдя і водночас його неодмінним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, потрібно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж потрібно для реалізації поставленої мети. У спірних правовідносинах дотримання принципу пропорційності безпосередньо залежить від наявності об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. У разі якщо таких обставин суд не встановив, то не можна допускати втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину, навіть з огляду на такий фундаментальний принцип спадкового права, як свобода заповіту, оскільки це порушить принцип правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно скористалася власними цивільними правами, та не відповідатиме принципу пропорційності втручання у право власності на спадкове майно. Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема, на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття/відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (у зв`язку зі своєю спорідненістю зі спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність в нього права на спадкування. У цьому аспекті потрібно також враховувати, що право на прийняття спадщини є суб`єктивним цивільним правом, зміст якого полягає в тому, що спадкоємцю надано альтернативу: прийняти спадщину або відмовитися від неї. З матеріалів справи встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти: дочка - [PERSON] та син - [PERSON] . Відомостей про звернення спадкоємця [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини матеріали справи не містять, відомостей про видачу свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] з матеріалів справи також не встановлено. Також суд додатково враховує, що після проголошення вступної та резолютивної частин рішення, але до виготовлення повного тексту рішення, орган місцевого самоврядування - Київська міська рада, у процесуальному статусі відповідача у даній справі, проти задоволення позову [PERSON] про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не заперечувала, про що зазначено у письмових поясненнях по справі від 10 лютого 2025 року (вхід. від 13 лютого 2025 року № 8588, передано судді Хромовій О.О. після закінчення судового засідання по справі). З огляду на викладене, при вирішенні позову суд повинен був виходити з таких об`єктивних обставин як: запровадження карантинних обмежень, запровадження воєнного стану на території України та ведення бойових дій на території області, отримання спадкоємцем тимчасового захисту на території країни перебування, ускладнена процедура отримання дозволу на виїзд із країни перебування, значна територіальна віддаленість між місцем проживання спадкоємця та місцезнаходженням спадкового майна та неприйняття спадщини іншими спадкоємцями. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, оскільки позивачем у справі до суду подано належні та допустимі докази поважності причин пропуску подачі заяви про прийняття спадщини. Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved