Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

представник позивача - [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , Голованівської районної державної адміністрації, третя особа: Гайворонська районна державна нотаріальна контора, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину. На обґрунтування позову представник вказав, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 2.41 гектарів в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Грушківської сільської ради, Ульянівського району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі -державного акта на право приватної власності на землю серії 1-КР № 000196 виданого 26 березня 2002 року. Позивач після\~смерті матері\~вступив у\~спадщину та\~отримав свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~(яке\~зареєстровано в\~реєстрі за\~№1598\~від 12\~вересня 2006\~року)\~в якому\~зазначається,\~що спадкоємцем\~зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] , 1957 року народження (ідентифікаційний номер [NUMBER] ). Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складалося із: права власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 2,41 гектарів в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Грушківської сільської ради, Ульянівського району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії 1-КР № 000196 виданого 26 березня 2002 року. Таким чином позивач отримала право власності на частину земельної ділянку зазначеної вище. Також після смерті матері позивачки у спадщину вступив [PERSON] , який отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (яке зареєстровано в реєстрі за № 1597 від 12 вересня 2006 року) в якому зазначається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті частки майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] . Таким чином після смерті [PERSON] позивач [PERSON] та громадянин [PERSON] отримали по частині земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,41 гектарів в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Грушківської сільської ради, Ульянівського району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії 1-КР № 000196 виданого 26 березня 2002 року. В подальшому\~громадянин [PERSON] \~звернувся до\~Ульяновської районної\~державної \~ адміністрації\~для оформлення\~своєї частки\~земельної ділянки\~та отримав\~державний акт\~серії ЯЗ\~№ 422869\~від 06.02.2009\~року)\~на право\~власності на всю земельну\~ділянку 053\~площею 2,41\~гектарів (кадастровий\~номер 3525581300:02:000:0053).\~ Як\~підстава для\~отримання права\~власності на\~земельну ділянку\~зазначено свідоцтво\~ про\~право на\~спадщину за\~заповітом від\~12\~вересня 2006\~року №\~1587, хоча у свідоцтві про право на спадщину було зазначено його право лише на частину земельної ділянки. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті до Благовіщенської нотаріальної контори звернулась його дружина [PERSON] . Після закінчення 6-ти місячного терміну спадкоємець звернулася до нотаріальної контори з приводу отримання спадщини після смерті [PERSON] , а саме: на земельну ділянку кадастровий номер 3525581300:02:000:0053, площею 2,4086 га, що розташована на території Грушківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області належну [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 422869, виданого головою Ульяновської РДА Кіровоградської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12. 09.2006 року за реєстровим номером №1587 та отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку. В подальшому право власності на земельну ділянку було зареєстровано Гайворонською районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області. Таким чином, цілком очевидно, що при оформленні земельної ділянки після смерті [PERSON] , Ульяновською РДА була допущена помилка, внаслідок якої громадянин [PERSON] отримав право власності не на частку земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,41 гектарів в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Грушківської сільської ради, Ульянівського району Кіровоградської області, а на усю земельну ділянку, яку в подальшому відповідач отримав після прийняття спадщини. Внаслідок цього позивач позбавлена можливості оформити свою частку земельної ділянки, що фактично позбавляє її права власності на земельну ділянку. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. В абзаці 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності\~з моменту державної реєстрації. За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.2 постанови від 16 квітня 4 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87, 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними "-ржавних актів про право власності та право постійного користування земельними діянками. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову у державній реєстрації прав, дро її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач та представник позивача у судове засідання не з"явились, представник надіслав до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без їх участі позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Тітаренко В.Е. у судове засідання не з"явились, представник надіслав до суду заяву в якій зазначив, що [PERSON] позовні вимоги визнає та просить судовий збір покласти на сторони в рівних долях. Представник відповідача Голованівської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, при прийняті рішення послається на розсуд суду. Представник третьої особи: Гайворонської районної державної нотаріальної в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Оскільки сторони в підготовче судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, давши їм оцінку в сукупності, в межах заявлених позовних вимог вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved