Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

14.10.2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №622518067 від 08.05.2021 року у розмірі 20687,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 08.05.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №622518067 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV7М2Z8. Відповідач ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику та заявив про бажання отримання коштів подавши відповідну заявку, у якій вказав свої персональні дані. На виконання умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 08.05.2021 року перерахувало грошові кошти в сумі 6000 грн. на банківську карту відповідача, отже свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року, який у подальшому неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод, останній раз 31.12.2023 року до 31.12.2024 року. Відповідно до умов договору факторингу №28/1118-01 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно витягу з реєстру прав вимоги №142 від 13.07.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 13373,00 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строком дії до 04.08.2021, який у подальшому неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод до 30.12.2024 включно. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №7 від 28.10.2021 до договору факторингу від 05.08.2020 року до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20687,00 грн. 14.02.2022 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №14/02/2022-01, за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 20687,00 грн. Позивач зазначив, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №622518067 від 08.05.2021 року становить 20687,00 грн., яка складається з наступного: 6000,00 грн.\~заборгованість по кредиту; 14687,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ухвалою судді від 15.10.2024 року у справі відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою реєстрації рекомендованими поштовими відправленнями, які було повернуто до суду Укрпоштою з відміткою про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подано. У відповідності ч.1 ст.280\~ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.\~247 ч.\~2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №622518067 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст.\~207\~Цивільного кодексу\~України та Закону України\~«Про електронну\~комерцію» прирівнюється до письмової форми. Відповідача було ознайомлено з паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору №622518067 від 08.05.2021 року. Відповідно до Договору №622518067 від 08.05.2021 року, сторони визначили, що за цим договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику Кредит на суму 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1. Договору). Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі «Дисконтний період») (п.1.2. Договору). Згідно п.1.4.1. виключно на період строку, визначеного в п.1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 237,25 процентів річних, що становить 0,65 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. Факт укладення договору підтверджується наданими суду Заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 08.05.2021 року та Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Як убачається з копії платіжного доручення від 08.05.2021 року, електронного повідомлення АТ «Таскомбанк» №3980/47.1.-БТ від 08.08.2024 року з додатком, на виконання кредитного договору на картковий рахунок відповідача було перераховано грошові кошти в сумі 6000,00 грн. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором. 28.11.2019 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» до договору факторингу №20/1118-01 від 28 листопада 2018 року укладено додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії вищевказаного договору продовжено до 31 грудня 2020 року. Складено нові реєстри прав. 31.12.2020 року між цими сторонами знову укладено додаткову угоду №26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою вищевказаний договір викладено у новій редакції та продовжено строк його дії до 31.12.2021 року. Предметом договору стали зобов`язання клієнта відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором. 31.12.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 року включно. 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. Відповідно реєстру прав вимоги №142 від 13.11.2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передано ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за електронним кредитним договором з відповідачем на загальну суму 13373,00 грн., яка складається з наступного: 6000,00 грн. заборгованість по кредиту; 7373,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 05.08.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» уклало з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договір факторингу №05/0820-01, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалося відступити на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлійн Фінанс» уклали ряд додаткових угод №2 від 03.08.2021 року, №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно. Відповідно до копії реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20687,00 грн. яка складається з наступного: 6000,00 грн.\~заборгованість по кредиту; 14687,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 14.02.2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклало з ТОВ «Юніт Капітал» договір факторингу №14/02/2022-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Відповідно до копії реєстру прав вимоги №1 від 14.02.2022 року до договору факторингу №14/02/2022-01 від 14.02.2022 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20687,00 грн. яка складається з наступного: 6000,00 грн. заборгованість по кредиту; 14687,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №622518067 від 08.05.2021 року, зробленого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 08.05.2021 року по 13.07.2021 року, заборгованість становить 13373,00 грн., яка складається з наступного: 6000,00 грн. заборгованість по кредиту; 7373,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. При цьому відповідачем проведено оплату на загальну суму 655,00 грн., яку первісним кредитором віднесено на рахунок погашення процентів. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №622518067 від 08.05.2021 року, зробленого ТОВ «Таліон Плюс» за період з 13.07.2021 року по 28.10.2021 року, заборгованість становить 20687,00 грн. яка складається з наступного: 6000,00 грн. заборгованість по кредиту; 14687,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. за основною сумою боргу, 15000 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.\~1, 2 ст.\~202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.\~1, 2 ст.\~207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.\~526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.\~629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.\~1 ст.\~626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.\~1 ст.\~509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). В силу ч.\~1 ст.\~628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.\~1 ст.\~638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч.\~1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. З врахуванням встановленого суд приходить до висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів, та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст.\~610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вже було згадано вище, заявлений до стягнення розмір заборгованості складається з суми заборгованості за основною сумою боргу та суми заборгованості за відсотками за користування кредитом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, вказала, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Також Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.\~2 ст.\~1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.\~2 ст.\~625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Як було встановлено судом, в кредитному договорі №622518067\~від 08.05.2021\~року сторони узгодили суттєві умови договору: строк кредитування 30 днів, процентну ставку в цей період 0,65% на день. З урахуванням цього, за кредитним договором №622518067 від 08.05.2021 року відсотки за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто протягом строку на який були надані кредитні кошти, а тому розмір відсотків за користування кредитними коштами, які підлягали сплаті відповідачем становить 1170,00 грн. (6000 грн. х 0,65% х 30 дн.). Так як згідно з розрахунком заборгованості за договором №622518067 від 08.05.2021 року, зробленого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісним кредитором) за період з 08.05.2021 року по 13.07.2021 року, відповідачем проведено оплату на загальну суму 655,00 грн., яку первісним кредитором віднесено на рахунок погашення процентів, заборгованість відповідача за відсотками за користування кредитними коштами становить 515,00\~грн. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт неналежного виконання [PERSON] умов договору, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Юніт Капітал» слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 6515,00 грн., яка складається з наступного: 6000,00 грн. заборгованість по кредиту; 515,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Згідно ч.\~1, ч.\~2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 602,84\~грн. судового збору (2422,40 грн. (судовий збір сплачений за подання позовної заяви) х 24,89% (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні) = 602,84\~грн.) та 1493,40 витрат на професійну правничу допомогу (6000,00 грн. (понесені позивачем витрати) х 24,89\~% = 1493,40 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial