Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача в яких просить визначити місце проживання доньки, [PERSON] . [INFO] , з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач в своїх вимогах посилається на те, що між [PERSON] до [PERSON] , був зареєстрований шлюб 08.08.2017 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Головного територіального управління юстиції Одеської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 2030. У шлюбі у сторін народилась донька, [PERSON] , [INFO] , яка залишилася проживати разом з [PERSON] . В 2019 році [PERSON] переїхав до житлового масиву «Дружній» за адресою: [ADDRESS] . Позивач крім того зазначив, що вже на протязі 1.5 років донька проживає з батьком [PERSON] , він її забрав до себе тому що дружина [PERSON] часто зловживала спиртними напоями, перебувала у стані алкогольною сп`яніння, брутально висловлювалася перед дитиною та була не в змозі ії утримувати. [PERSON] має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Зовсім не вживає спиртні напої, не має поганих звичок, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, дуже добре відноситься до доньки, активно займається її вихованням, постійно відвозить її до школи, повністю та належно матеріально забезпечує, стежить за успішністю, за їх побутовими умовами, харчуванням, одягом. Активно цікавиться життям, допомагає доньці з заняттями, виконує функцію моральної підтримки. Весь вільний час проводить з донькою, також займається її фізичним здоров`ям та вихованням. Дружина [PERSON] ніде не працює, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцем проживання і майже не займається вихованням доньки. За таких умов доньки буде краще з батьком. Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач [PERSON] просив його позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 25 червня 2024 року відкрито загальне позовне провадження по зазначеній справі та надано відповідачам строк для надання відзиву на позов. (а.с. 32). Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд по суті позову. (а.с. 45). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, матеріали справи містять клопотання представника позивача адвоката Питомець А. В. про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. (а.с. 47, 48). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи в суді повідомлялась неодноразово належним чином за місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістила та з заявою про відкладення розгляду не зверталась, відзив на позов в установлений термін не надала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав лист, котрий надійшов на адресу суду 20 листопада 2024 року. (а.с. 40,41). Третя особа зазначила, що враховуючи інтереси дитини, та відсутність спору між [PERSON] до [PERSON] , комісія з питань захисту прав дитини Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області утрималася від голосування. Отже, виходячи з вищевикладеного, надати висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , на даний час не уявляється можливим. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи,\~встановив факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] до [PERSON] , був зареєстрований шлюб 08.08.2017 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Головного територіального управління юстиції Одеської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 2030. (а.с. 9). У шлюбі у сторін народилась спільна дитина на даний час малолітня [PERSON] , [INFO] , (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] вид. Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області 21.11.2017 року, актовий запис № 2255). (а.с. 10). На теперішній час, [PERSON] до [PERSON] перебувають у шлюбі. Відповідно довідки наданої ТОВ «Заклад дошкільної освіти «Ясла-Садок «Барбаріскі», малолітня [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідувала дошкільний заклад. З боку родини дитини, вихованням дівчинки займався батько, який постійно приводив дитину до дитячого закладу, слідкував за її здоров`ям та фізичним розвитком. (а.с. 18). 20 листопада 2024 року Служба у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області був наданий лист на адресу суду в котрому зазначено, що про надати висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , на даний час не уявляється можливим, оскільки відсутній спір між [PERSON] до [PERSON] . (а.с. 40,41). Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Згідно ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 3\~статті 29 ЦК України\~визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ч. 2\~ст. 6 СК України\~малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 161 СК України\~у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом щодо визначення місця проживання дитини, при цьому матірне заперечує щодо місця проживання дитини разом з батьком та не наполягає на зміні місця проживання дитини. Даний факт був встановлений письмовими доказами, зокрема і при розгляді зазначеного питання комісією з питань захисту прав дитини Таїровської селищної рради Одеського району Одеської області. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що спір має бути «реальним» та «серйозним»; він може стосуватися не лише фактичного існування права, але і його обсягу та способу здійснення; і, насамкінець, результат провадження повинен мати «безпосереднє вирішальне значення» для відповідного права, при цьому самих лише опосередкованих зв`язків або непрямих наслідків для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції недостатньо (рішення у справі «Бака проти Угорщини» (Baka v. Hungary), пункт 100, та рішення у справі «Денісов проти України»[ВП] (Denisov v. Ukraine) [GC], заява № 76639/11, пункт 44, від 25 вересня 2018 року). Суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли та не регулює правовідносин щодо обставин проживання дитини, які не існують. За відсутності позову одного з батьків, з яким не проживає дитина, не вимагається підтвердження судом факту наявності в одного з батьків права на визначення місця проживання дитини, визнання такого права тощо, для цього відсутні процесуально-правові підстави. Звернення до суду про вирішення спору одного з батьків, право якого не порушено, дає підстави для відмови у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд доходить висновку, що позивачем не надано жодних доказів на обґрунтування обставин, викладених у позові, зокрема, доказів вчинення позивачу перешкод з боку відповідача щодо проживання з нею їхньої спільної дитини, що свідчить про відсутність реального спору між сторонами і недоведеність порушення прав позивача. Подібний висновок викладений, зокрема, у постановіВерховного Суду від 10.07.2024 у справі №127/16211/23. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed