Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.02.2025р. стягнуто із [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 07.11.2024. до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] включно. У відзиві на позовну заяву представником позивача було заявлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи - сума судових витрат складається з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 18.02.2025р. представником позивача-адвокатом Петрушко І.С. подано заяву про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з того, що на момент ухвалення судового рішення позивачем не було надано доказів понесених витрат на правову допомогу. Однак наступного дня після ухвалення судового рішення представник позивача надала відповідні докази, що узгоджується із приписами ч.8 ст.141 ЦПК України. Згідно ч.ч.3, 4 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Таким чином, судом було призначити судове засідання з розгляду заяви представника позивача-адвоката Петрушко І.С. про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, про дату час та місце проведення якого повідомлені сторони. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник-адвокат Петрушко І.С., будучи належним чином повідомленими не з`явилися, однак надали заяву про про розгляд заяви без їх участі. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник -адвокат Кудрінська Ю.Є., будучи належним чином повідомленими не з`явилися, однак адвокат Кудрінська Ю.Є. надала заяву про розгляд заяви без їх участі з врахуванням заперечень, наданих у відзиві. Додатково зазначила, що посилання представника позивача про наявність акту приймання-передачі документів та копія Додаткової угоди №1 до Договору від 24.10.2024р. відсутні, також як відсутні будь-які платіжні документи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши заяву про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, приходить до наступного. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відносини адвоката та клієнта врегульовує договір про надання правової допомоги - домовленість, умови якого визначають зміст очікуваних від адвоката послуг, їх вартість, порядок оплати тощо (пункт 4 частина 1 стаття 1 Закону України від 05 липня 2012 року Про адвокатуру та адвокатську діяльність (далі - Закон). Згідно з частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини 1 статті 1 вказаного Закону визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 означеного Закону). Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно зі статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, 24 жовтня 2024 року між адвокатом Петрушко І. С. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги за №24/10-24. Згідно п. 4.2. вказаного договору за правову допомогу, передбачену в п. 1.2. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами за пропозицією Адвоката, про що укладається відповідна додаткова угода. Згідно п.1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України а результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Так, 24 жовтня 2024 року між сторонами договору про надання правової допомоги № 24/10-24 від 24 жовтня 2024 року [PERSON] та адвокатом Петрушко І. С., підписано Додаткову Угоду № 01 до Договору № 24/10-24 від 24 жовтня 2024 року про надання правової допомоги. Клієнт у судовій справі за позовом уклали додаткову угоду, відповідно до якої Сторони договору про надання правової допомоги Договору № 24/10-24 від 24 жовтня 2024 року погодили вартість послуг (розмір гонорару) адвоката. Вказаною додатковою угодою сторони передбачили, що оплата послуг здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих послуг та рахунку-фактури виставленого адвокатом, протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення суду по суті спору, у суді першої інстанції, чи ухвалення постанови судом апеляційної чи касаційної інстанції. Також, між сторонами «17» лютого 2025 року було підписано Акт Приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги № 24/10-24 від 24 жовтня 2024 року, згідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв послуги, які відображено в Таблиці 1 в додатках до цієї заяви. Велика Палата ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Отже, у зв`язку із розглядом справи позивачка понесла такі витрати на правову допомогу: 1) Одна години консультаційної зустрічі клієнтки із адвокатом для узгодження правової позиції по справі. 2) Підготовка процесуальних документів, а саме позовну заяву та заяву про розгляд справи без участі. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/8443/17 від 11 травня 2018 року та практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10 грудня 2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12 жовтня 2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30 березня 2004 року заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, суд вважає, що позивачем [PERSON] підтверджено і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн, розмір яких обґрунтовано є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а тому є всі підстави для стягнення даної суми із відповідача. Суд надає критичну оцінку твердженням представника відповідача, викладеним у відзиві про неспроможність відповідача нести витрати у зв`язку із тяжким матеріальним становищем. Крім того, суд звертає увагу на те, що доводи представника відповідача-адвоката Кудрінської Ю.Є. про відсутність акту-приймання -передачі та додаткової угоди №1 до Договору, не відповідають дійсності, оскільки відповідні документи під`єднані до матеріалів електронної справи. З врахуванням викладено, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення по справі, за яким стягнути з [PERSON] витрати понесені [PERSON] на професійну правничу допомогу пов`язану із розглядом справи № 504/4695/24 у розмірі 5 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved