Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У червні 2024 року представник позивача Канторіз А.М., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання за [PERSON] право власності на 33/200 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] ( [INFO] ), який помер [INFO] . Позовну заяву мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , позивачка є донькою померлого. Крім позивача спадкоємицею за законом є її рідна сестра, донька померлого - [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось майно, яке складається з 33/100 (тридцять три сотих) частки жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , які належали померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сибігою С.Е , державним нотаріусом Дванадцятої Київської нотаріальної контори за реєстровим № 3-2442. 07 грудня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богдановою І.Г. було винесено постанову про відмову вчинення нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю у [PERSON] оригіналу свідоцтва про право на спадщину за законом. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.07.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28.01.2025р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Надав заяву через канцелярію суду про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 січня 2023 року Київським відділом реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Зміна прізвища Позивача відбулась внаслідок реєстрації шлюбу. Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сибігою С.Е, державним нотаріусом Дванадцятої Київської нотаріальної контори за реєстровим № 3-2442 [PERSON] належало 33/100 (тридцять три сотих) частки жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . 07 грудня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богдановою І.Г. було винесено постанову про відмову вчинення нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю у [PERSON] оригіналу свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сибігою С.Е, державним нотаріусом Дванадцятої Київської нотаріальної контори за реєстровим № 3-2442. Відповідно до інформаційної довідки ПБ-2023 № 100 від 11.09.2023 виданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, 33/100 ч. житлового будинку [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12-ю Київською державною нотаріальною конторою 28.08.2003, № 3-2442 та зареєстрованого в Бюро 09.09.2003 за реєстровим № 13331. Зі змісту архівної довідки вих. № 4590/02-05 від 04.10.2023 виданої Київським державним нотаріальним архівом вбачається, що внаслідок пожежі, яка сталася 27.06.2020, у приміщенні Київського державного нотаріального архіву було пошкоджено та втрачено частину нотаріального фонду Дванадцятої київської державної нотаріальної контори за 2003 рік. Отримати дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сибігою С.Е , державним нотаріусом Дванадцятої Київської нотаріальної контори за реєстровим №3-2442 не видається можливим. Відповідно до ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за законом, а відмова у вчиненні нотаріальної дії та неможливість оформлення права власності у нотаріальному порядку, призвела до неспроможності позивача розпоряджатися належним йому майном, тому позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню.

Outcome: approved