Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 19.06.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «Коллект Центр», в особі директора Мостовенка О.І., до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, на підставі ухвали судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2024 про передачу справи за підсудністю. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] було укладено Договір позики № 3077987, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» надав відповідачу грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн., строком 30 днів та зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на умовах договору кредиту. Відповідно до п. 2.4.2, п 2.4.3., п. 2.5. Договору середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0.01000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Крім того, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) позики на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. У подальшому, на підставі укладеної (укладених) між сторонами додаткової угоди (додаткових угод) до договору позики строк позики продовжився. 09.02.2022 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 09/02-2022, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, у тому числі за Договором позики № 3077987 від 31.08.2021, що укладено між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . У подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників на користь ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за Договором позики № 3077987 від 31.08.2021, що укладено між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язань за кредитним договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, в зв`язку з чим станом на 10.05.2024 виникла заборгованість, яка становить 52\~588,00 грн., з яких 4 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 48\~588,00 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 30 222,00 грн., з яких 4 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 26 222,00 грн. - заборгованість за відсотками. Також, просить стягнути понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9\~000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Відповідно до відзиву на позовну заяву, поданого представником відповідача адвокатом Калініним С.К., через систему «Електронний суд», сторона відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначає, про те, що стороною позивача не надано до суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов договору про надання коштів у позику відповідачу [PERSON] на картковий рахунок позичальника перераховані грошові кошти, не надано підтвердження обставин перерахування цих грошових коштів. Стороною позивача не надано доказів того, що у відповідача [PERSON] за цим кредитним договором мається борг. Наданий стороною позивача розрахунок заборгованості, який не є достатнім для висновку про існування боргу у заявленому позивачем розмірі, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом та не містить відомостей, що дозволило б перевірити видачу кредитних коштів відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, не містить періодів, а саме дат нарахування відповідно до яких можна було б перевірити правильність нарахування процентної ставки. Зазначена сума в договорі не свідчить про її отримання відповідачем [PERSON] саме в зазначеному позивачем розмірі. Крім цього, незважаючи на недоведеність позовних вимог, сторона відповідача вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та долученому позивачем договору позики. Враховуючи, шо позивачем нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку кредитування, відтак у задоволенні вимог позивача у частині нарахування відсотків слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Так, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного ним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Також, зазначає про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки ставить під сумнів достовірність доказів понесених витрат, які долучені позивачем до позову. Просить у задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити, та стягнути з позивача на користь відповідача витрати по оплаті послуг за надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 6\~000,00 грн. Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2024, цивільну справу за позовом ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, яку отримано судом 19.06.2024. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2024 відкрито провадження у справі за позовною заявою ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. 31.07.2024, за клопотанням представника позивача, долучено до справи копію Витягу з акту №1 про надання правової допомоги від 03.05.2024. 06.09.2024 на адресу суду, через систему «Електронний суд», від представника відповідача адвоката Калініна С.К надійшов письмовий відзив. 13.09.2024, за клопотанням представника відповідача, долучено копію платіжної інструкції від 09.09.2004 на суму 3\~000,00 грн. 23.09.2024 на адресу суду, через систему «Електронний суд», від представника позивача надійшли письмові пояснення, та клопотання про витребування доказів. 24.09.2024 на адресу суду, через систему «Електронний суд», від представника відповідача надійшли письмові заперечення на клопотання представника позивача про витребування доказів. 22.10.2024 на адресу суду, через систему «Електронний суд», від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення. Ухвалою суду\~від 23.12.2024,\~клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк»: інформацію, чи видавалась [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) кредитна картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 4 000,00 грн., які 31.08.2021 були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за номером картки № [NUMBER] за період із 31.08.2021 по 31.09.2021; ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки. 23.01.2025 та 17.02.2025 на адресу суду від АТ КБ «Приватбанк», на виконання ухвали суду від 23.12.2024, надійшли документи (інформація), яка була витребувана судом. Представник позивача [PERSON] направила на адресу суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. До відзиву долучено заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, відповідно до якої просили відмовити у задоволенні позовних вимог та вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 31.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 3077987 (а.с.7-10). Згідно умов кредитного договору: сума позики складає 4 000,00 грн.; строк позики 30 днів (до 30.09.2021), з можливістю продовження строку шляхом укладення сторонами відповідної Додаткової угоди, відповідно до умов договору. Детальні терміни та суми сплати платежів та процентів позики, визначені в графіках платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. (а.с.11-12). Відповідно до інформації, виписки за договором за період 31.08.2021-30.09.2021, наданих АТ КБ «Приватбанк», встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 31.08.2024 було зараховано суму 4\~000,00 грн., що свідчить про отримання відповідачем суми позики за вказаним договором. Відповідно до п. 2.4.2, п 2.4.3., п. 2.5. Договору, середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0.01000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Відповідно до п. п. 8.3.5. та п. п. 8.3.6. Договору позики, відповідач підтвердив, що вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною Договору, а також вивчив та повністю погоджується з умовами цього Договору позики. Згідно з п. 3.6. Договору позики, у випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена Додатком № 1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п.2.4.3); графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою. 29.09.2021 між ТОВ «Маніфою» та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до договору позики №3077987 від 31.08.2021, який було підписано відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором «g25125» (а.с.13), до якої додано графік обов`язкових платежів, який містить строк повернення позики, процентні ставки, графік нарахування процентів за користування позикою (а.с.14). Відповідно до умов додаткової угоди сторони погодили продовжити строк позики шляхом встановлення строку користування позикою за цією додатковою угодою. Основні параметри позики в межах дії цієї Додаткової угоди: сума позики станом на дату укладення цієї угоди: 4 000,00 грн; строк на який продовжено строк користування позикою за цією Додатковою угодою: до 29 жовтня 2021 року (30 днів); процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики за цією Додатковою угодою: середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий: 1.99000 %. 09.02.2022 ТОВ «Маніфою» відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором позики №3077987 від 31.08.2021, що підтверджується Договором факторингу № 13/10-2021, актом приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 09/02-2022, реєстром боржників за Договором Факторингу №09/02-2022 від 09.02.2022 (а.с.22-27). Отже, відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 09/02-2022 від 09.02.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 3077987 від 31.08.2021, в сумі 12\~388,00, з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6368,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 2020,00 грн. - сума заборгованості на прострочену позику. Відступлення права вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» за договором позики № 3077987 від 31.08.2021 підтверджується договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, додатковою угодою № 1 до зазначеного договору, актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, реєстром боржників до договору № 10-03/2023/01, змінами в реєстрі боржників до договору № 10-03/2023/01 (а.с.28-34). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 3077987 від 31.08.2021, в сумі 52 588,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 48\~588,00 грн. сума заборгованості за процентами. Відповідно до графіку платежів за договором позики № 3077987 від 31.08.2021 заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 30.09.2021 в розмірі 4012,00 грн., з яких: 4000,00 грн. позика; 12,00 грн. - проценти за користування позикою. Однак, строк дії позики з урахуванням Додаткової угоди № 1 до договору позики № 3077987 від 31.08.2021, встановлено сторонами договору на 30 днів до 29.10.2021. Разом з тим, як вбачається з графіку обов`язкових платежів за Додатковою угодою № 1 до Договору позики № 3077987 від 31.08.2021, заборгованість [PERSON] за вказаною угодою мала бути сплачена 29.10.2021 в розмірі 6388,00 грн. з яких: 4000,00 грн. позика; 2388,00 грн. - проценти за користування позикою. Крім того, з розрахунку заборгованості відповідача за вказаним договором позики станом на 10.05.2024 складає 52588,00 грн., з яких 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 48\~588,00 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. (а.с.21). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 30 222,00 грн., з яких: 4\~000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 26 222,00 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно з частиною 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що відповідач [PERSON] уклав із ТОВ «Маніфою» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором «h52653»), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «…що проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст. 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України». За приписом абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. Враховуючи, що позивачем нараховані відсотки за користуванням кредитними коштами за межами строку кредитування, у задоволенні вимог позивача в частині стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом, враховуючи Додаткову угоду № 1 до Договору позики № 3077987 від 31.08.2021, після 29.10.2021 є необґрунтованими. Судом встановлено, що в межах строку кредитування сума процентів складала 2\~388,00 грн. Доказів того, що строк кредитування був продовжений за згодою сторін у встановленому порядку, або що відповідач вчинив дії в особистому кабінеті для продовження кредитування, суду не надано. Водночас, автоматичне продовження строку кредитування шляхом лише продовження користування кредитом, та без ініціативи для цього позичальника, суд не може розцінювати як встановлення сторонами конкретного строку кредитування, а тому слід виходити зі строку кредитування, погодженого сторонами у договорі (30 днів) та продовженого строку (30 днів). Тому, оскільки позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків кредитування, суд вважає, що стягненню підлягають суми процентів, які були передбачені умовами договору 2\~388,00 грн., а загалом стягненню підлягає сума заборгованості в розмірі 6\~388,00 грн., яка включає заборгованість за позикою 4\~000,00 грн. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Крім того, суд зазначає, що долучені до відзиву представником відповідача адвокатом Калініним С.К. ряд рішень місцевих судів України з Єдиного реєстру судових рішень, не досліджувалися і до уваги не приймалися, оскільки їх долучення суд вважає недоречним та таким, що в силу цивільно-процесуального законодавства України не може враховуватися при ухваленні судового рішення по конкретній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс; заявку на надання юридичної допомоги № 174 від 26.04.2024; витяги з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024, від 03.05.2024, у яких зазначено, що правова допомога надавалась щодо стягнення заборгованості за договором №3077987 загальна вартість якої склала 9 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. надання усної консультації з вивчення документів; 6 000,00 грн. складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду; копію платіжної інструкції № 0433350000 від 10.05.2024 на суму 45\~000,00 грн. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Враховуючи викладене та те, що позовні вимоги задоволено частково, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1\~902,60 грн. (21,14 %). Крім того, оскільки позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам (21,14 %), які в даному випадку складають 640,12 грн. Водночас, представник відповідача адвокат Калінін С.К. просить стягнути з позивача ТОВ «Коллект Центр» на користь [PERSON] судові витрати за надання правничої (правової) допомоги в розмірі 6\~000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу представник відповідача надав договір №б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 29.08.2024 укладеного між АБ «Калінін і Партнери» та [PERSON] , з додатком №1 до цього договору від 29.08.2024 про розмір гонорару у сумі 6\~000,00 грн., акт виконаних робіт від 05.09.2024 на загальну суму 6\~000,00 грн., Ордер на надання правничої допомоги серії ВІ №1237373, платіжну інструкцію № IBAN-C39D7 від 09.09.2024 про сплату [PERSON] суму у розмірі 3\~000,00 грн., платіжну інструкцію № IBAN-0АDВ3 від 18.09.2024 про сплату [PERSON] суму у розмірі 3\~000,00 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, з позивача ТОВ «Коллект Центр» на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1\~268,40 грн. (21,14 %). Разом з тим, відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. З огляду на викладене, суд вважає, що слід зобов`язати [PERSON] сплатити різницю на користь ТОВ «»Коллект Центр» у розмірі 634,20 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial