Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

25.10.2024 [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука з повозом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання угоди дійсною. 08.11.2024 судом отримана інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичних осіб відповідачів. 12.11.2024 ухвалою судді відкрите загальне позовне провадження по справі. Призначене підготовче судове засідання на 12.12.2024. Встановлено відповідачам та третій особі строк відповідно для надання відзиву на позовну заяву та пояснень щодо позову або відзиву із викладенням аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову. 12.12.2024 ухвалою суду підготовче провадження\~по справі\~закрите, призначене судове засідання. 28.01.2025 ухвалою суду відкладений розгляд справи на 03.03.2025 у зв`язку нез`явленням сторін, повідомлених про дату, час, місце розгляду справи належним чином. Від позивача та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Визнано явку позивача, відповідачів та третьої особи обов`язковою до суду для надання ними особистих пояснень. Відповідача [PERSON] , зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликати до суду у порядку, передбаченому частиною 11 ст. 128 ЦПК України. 03.03.2025 у судове засідання не з`явились сторони повідомлені належним чином. Від представника позивача (адвоката) Нестеренко А.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, підтримують позовні вимоги у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення по справі не заперечують. Представником позивача надано для огляду у судовому засіданні оригінали документів, доданих позивачем до заяви, на які він посилається у позові, для огляду у судовому засіданні, а саме: свідоцтво про смерть 06.03.2024 [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 07.03.2024 Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, договір міни, укладений 16.09.1999 між брокером брокерської контори № 2 Кременчуцької товарної біржі Шахман Н.М., діючої за згодою та дорученням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та брокером брокерської контори № 1 Тягловим Р.Г., діючого за згодою та дорученням [PERSON] , [PERSON] , технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , довідка КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» від 16.10.2024 № 61/5390, інформація Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.10.2024 № 3110 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, квитанції про оплату комунальних послуг від 16.10.2024, постанова приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області від 02.10.2024 № 473/02-314 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідачі та третя особа у судове засідання повторно не з`явились, повідомлені про дату, час, місце розгляду справи належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Правом на подання відзиву на позовну заяву, зустрічного позову та пояснень не скористалися. Ухвалою суду від 03.03.2025 постановлено провести заочний розгляд справи. У матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача та позивач не заперечують проти заочного розгляду справи, а тому суд відповідно до вимог ст.\~ст. 280-282 ЦПК України\~вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, у тому числі оригінали документів, доданих позивачем до заяви, на які він посилається на підтвердження своїх вимог, судом встановлено таке. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 4\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання. Відповідно до ст. ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. 16.09.1999 між брокером брокерської контори № 2 Кременчуцької товарної біржі [PERSON] , діючої за згодою та дорученням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та брокером брокерської контори № 1 Тягловим Р.Г., діючого за згодою та дорученням [PERSON] , [PERSON] , укладений договір міни на Кременчуцькій товарній біржі. Згідно договору міни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передали [PERSON] , [PERSON] передали квартиру [ADDRESS] в обмін на квартиру [ADDRESS] загальною площею 66,6 кв.м. Договір міни зареєстрований 16.09.1999 Кременчуцькою товарною біржею за реєстровим № 3-59 та 17.09.1999 у КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в книзі М-2, реєстраційний № 316. Договір від імені неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , якій на час підписання договору міни виповнилось 6 років, підписали її батьки [PERSON] та [PERSON] , як законні представники. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.03.2024 Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема і щодо квартири [ADDRESS] . 02.10.2024 постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області № 473/02-314 відмолено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі № 41/2024 на частину майна, належного померлому, що складається із частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Нотаріусом у зазначеній постанові зазначено, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] є його сини [PERSON] та [PERSON] , які 05.04.2024 подали особисто нотаріусу заяви про прийняття спадщини. 02.10.2024 [PERSON] подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину майна, належного померлому, яка складається із частки зазначеної вище квартири. Підставою відмови нотаріусу слугувало укладення договору міни від імені неповнолітньої [PERSON] та без обов`язкового нотаріального посвідчення договору. Так, предметом цього спору є визнання дійсним договору міни квартири [ADDRESS] . З 01.01.2004 набув чинності ЦК України від 16.01.2003, частиною 1 ст. 34 якого повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Отже, вказана особа [PERSON] , досягнувши повноліття [INFO] , в межах строку позовної давності мала право звернутися за захистом порушених прав у разі їх порушення, однак, відомості, що зазначена особа заявляла чи заявляє про порушення її прав у неповнолітньому віці її батьками при укладенні договору міни нерухомого майна, матеріали справи не містять та судом не встановлені. З матеріалів справи слідує, що договір міни нерухомого майна від 16.09.1999, посвідчений Кременчуцькою товарною біржею на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», не підлягав нотаріальному посвідченню на той момент. За даними договору міни та архівного обліку станом на 28.12.2012 зазначене нерухоме майно зареєстроване КП «Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації» на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни, зареєстрованого Кременчуцькою товарною біржою 16.09.1999 № 3-59. Зазначене стверджується довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської обласної ради» від 16.10.2024 № 61/5390 та штампом КП «Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації» із відповідною про це відміткою на звороті договору міни. З матеріалів справи слідує, що сторони договору міни дійсно досягли згоди щодо усіх умов договору, що стверджується підписами сторін, усі зобов`язання за договором міни виконані сторонами договору у повному обсязі, договір був зареєстрований на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР та ст. 49 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення цього правочину, а тому [PERSON] та [PERSON] набули право власності на зазначену вище квартиру та правомірно нею володіли, вирішити спірне питання іншим шляхом неможливо, як наслідок позивач позбавлений можливості у повній мірі оформити свої спадкові права. За договором\~міни \~між \~сторонами \~провадиться \~обмін \~одного майна\~на інше. Кожний\~з тих,\~хто бере\~участь у\~ міні,\~ вважається\~ продавцем\~того майна,\~яке він\~дає в\~ обмін,\~ і\~ покупцем\~ майна,\~ яке\~ він\~одержує. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі - продажу, якщо інше не випливає із змісту відносин сторін (ст.ст. 241, 242 ЦК УPCP 1963 року). Відповідно до положень\~ст.ст. 224, 225, 227 ЦК\~УPCP 1963 року, чинної на момент спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, як зазначено в\~ст. 47 цього Кодексу. У той же час положеннями частини 2\~ст. 47 ЦК УРСР\~1963 року передбачено, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, у зв`язку із чим необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Так, договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. Право укладати договір міни і реєструвати його на товарній біржі передбачено ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-ХП від 10.12.1991. Реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріальне посвідчення. Проте, нотаріально посвідчити ці угоди сторони не можуть, оскільки біржовий договір уже зареєстрований у органах бюро технічної інвентаризації. При вирішенні справи суд враховує, не лише біржову угоду, яка не є безумовною підставою для ухвалення рішення про визнання дійсним договору міни. Наданий суду біржовий договір є одним із письмових доказів того, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, однак визнання договору дійсним на підставі частини 2\~ст. 47 ЦК УРСР\~є можливим за наявності сукупності і інших вимог, зазначених у цій правовій нормі. Суд встановив, що на момент укладення біржового договору зазначений договір міни був законним, відчужувачі мали право на розпорядження майном, порушень прав інших осіб та малолітньої особи при цьому не відбулося та судом не встановлено. Під час укладення договору міни волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі, а договір направлений на реальне настання правових наслідків. Сторони, які були членами біржі, досягли згоди з істотних умов договору міни. Зі змісту біржового договору вбачається відсутність потреби у його нотаріальному посвідченні. Крім того, дані щодо місця знаходження товарної біржі, її код ЄДРПУО, номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, станом на сьогоднішній день, відсутні. Незважаючи на відсутність нотаріального посвідчення, держава, здійснивши реєстрацію договору міни нерухомості, тим самим визнала право на обмін квартири за покупцями. У позивача та спадкодавця були усі наявні правовстановлюючі документи, проведена реєстрація місця проживання у зазначеній квартирі, на замовлення позивача виготовлений технічний паспорт на це майно. Відповідно до частини 2\~ст. 47 ЦК УРСР\~1963 року та положень частини 2\~ст. 220 ЦК України\~суди повноважні розглядати питання про визнання договорів дійсними у разі недотримання нотаріальної форми при їх укладенні. Подальше нотаріальне посвідчення договору у такому випадку не вимагається. З урахуванням наведеного, зважаючи, що державний реєстр прав власності на нерухоме майно не містить відомостей про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , що стверджується відповідною копією довідки, долученої до матеріалів справи, відсутність інформації про обтяження зазначеного нерухомого майна, що перешкоджали б задоволенню позову, оскільки вказаний договір міни ніким не оспорений, а тому суд приходить до висновку про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту прав та інтересів щодо належного оформлення майна шляхом визнання договору міни дійсним, позовні вимоги є доведеним та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами регламентований ст. 141 ЦПК України. Разом з тим, зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач не наполягає на вирішенні питання про розподіл судових витрат. Повернути позивачу [PERSON] надані ним для огляду у судовому засіданні оригінали документів на підставі заяви від 03.03.2025 за вх № 8850/25. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини 2 ст. 247 ЦПК України.

Outcome: approved