Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.06.2000 вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Гладківщинській сільській раді Золотоніського району, актовий запис № 3 від 03.06.2000. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 2006 року народження. Як вказує позивач, протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю на цьому ґрунті в них часто виникають сварки, непорозуміння, ревнощі з боку чоловіка. Свідками цього стають їхні діти, що негативно впливає на психічний стан. На цей момент спільне господарство вони не ведуть,. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між ними неможливе, а тому просить суд строк для примирення не надавати. Майнового спору між ними немає. На підставі викладеного вище, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 03.06.2000, актовий запис №\~3. Ухвалою суду від 05.09.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. 04.10.2024 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що він кожною клітиною свого тіла та душею любить позивача [PERSON] , цінує та поважає її, робив неодноразові спроби дізнатися справжні причини бажання позивача, його дружини, матері його дітей розірвати шлюб та відносини, але зустрічних кроків вона не робила, та всі його зусилля виявилися марними, тому ніяк не сплинули на її остаточне рішення. Саме через свої почуття до позивача, як би йому цього не хотілося, вважає слід, в першу чергу, врахувати її бажання та поважати її рішення стосовно збереження родини. Також, відповідач вказав, що в позовній заяві стосовно дітей, немає чіткої відповіді, як саме позивач бачить їхнє майбутнє, хоча вони і досягли повноліття, але навчаються, потребують батьківської допомоги, уваги, підтримки, медичних послуг, які в більшості своїй надаються на платній основі, дітям потрібно оплачувати комунальні послуги, харчуватися, придбати певний одяг, засоби гігієни тощо. Вимог до матеріального забезпечення дітей позивачу пред`являти не буде, оскільки вважає, що позивач сама вирішити буде вона допомагати чи ні та в залежності від власного матеріально становища. В своєму відзиві, відповідач також вказав, що не згідний з відсутністю майнового спору, як вказав позивач в позові. Перебуваючи в шлюби вони придбали майнові права на об`єкт нерухомості однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка розташована на 7 поверсі, загальною площею 39,5 кв.м. (проектна). А також автомобіль Volkswagen Passat 2008 року з державним номерним знаком [NUMBER] з номером кузова [NUMBER] за кошти отриманні від заробітної плати та пенсії. При цьому, зустрічний позов подано не було. 22.10.224 суд ухвалив про задоволення клопотання відповідача та надав сторонам строк для примирення 03 місяці та справу провадженням було зупинено. 31.01.2025 суд, своєю ухвалою, поновив провадження у справі та продовжив судовий розгляд. У судове засідання позивач не з`явилася, причини неявки суду не відомі, хоча повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Разом з тим, 26.09.2024 позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Судові витрати залишає за собою та не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч.\~8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Крім того, за наявності заяв позивача та відповідача про виклик їх в судові засідання, шляхом направлення СМС-повідомлень, вони і таким способом були судом викликані в судове засідання на 25.02.2025 і, відповідно до довідок про доставку СМС-викликів, обізнані про судовий розгляд справи ще 04.02.2025, тобто завчасно. Суд звертає увагу, що жодних заяв стосовно продовження строку на примирення чи становлення нового строку, сторонами подано не було. Крім того, заяв про закриття провадження у справі чи-то залишення позову без розгляду, також не подано. Отже, суд продовжив розгляд справи за наявних доказів та матеріалів, з врахуванням наявних у справі письмових заяв сторін. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що відділом Гладківщинській сільській раді Золотоніського району, актовий запис № 3 від 03.06.2000. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка\~ [PERSON] , дружини\~ [PERSON] . Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, про що свідчать свідоцтва про народження (актові записи №220 та №ц269, відповідно). Суд враховує позицію сторін та вважає за можливе розірвати їхній шлюб, оскільки вони разом як подружжя не проживають, не мають спільного бюджету, спільне господарство ними не ведеться, намірів зберегти сім`ю не мають, враховуючи строк, який їм надавався судом для примирення. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст.\~12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.\~16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті\~110 цього Кодексу (ч.\~3 ст.\~105 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.\~1 ст.\~110 СК України). Частиною другою ст.\~112 СК України, встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Така ж позиція висловлена у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №\~11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, взаємні почуття між ними втрачені, їх згода на продовження шлюбу відсутня, тобто немає їх вільної і повної згоди на шлюб. Встановлено, що вони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин, не пов`язані спільним побутом та бюджетом; наданий судом строк для примирення 03 місяці не дав позитивних результатів. При дослідженні судом фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення. Так, до початку розгляду справи по суті позивач не змінила предмет або підставу позову, не збільшила та не зменшила розмір позовних вимог, не просила суд про закриття провадження у справі та/або про залишення позову без розгляду, а тому суд розглянув цивільну справу у межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі, оскільки сторони не досягли згоди щодо збереження сім`ї, свої наміри щодо розірвання шлюбу позивач не змінила. Крім того, й відповідач не повідомив суду про те, що сторони примирилися. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати слід залишити за позивачем, враховуючи її заяву від 26.09.2024. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved