Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Представник АТ «Банк Форвард» звернувся до Жовтневого районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою. Позов обґрунтований тим, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 07 березня 2023 року №90-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Форвард» розпочато процедуру ліквідації Банку строком на три роки з 08 березня 2023 року по 07 березня 2026 року включно.\~Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1140 від 18.09.2023 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Караченцева А.Ю., якому делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк Форвард». Далі зазначає, що 21 листопада 2022 року відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Банк Форвард» із підписаною ним Анкетою-заявою № 300028718, яка в п. 1 містить пропозицію про укладення кредитного договору. Банк акцептував (прийняв) пропозицію, викладену в Заяві відповідача, і уклав з останнім Кредитний договір № 300028718, шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 4 Заяви вважаються акцептом оферти відповідача, а саме, відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні строком на 1827 днів, до 21.11.2027, в сумі 90928,55 гривень. Кредит наданий на наступних умовах: розмір процентної ставки за кредитом 35 % річних; розмір щомісячної комісійної винагороди за розрахунково - касове обслуговування 0,00 гривень. Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору останній має заборгованість перед Банком, яка станом на 22.05.2024 складає 95654,54 гривень, з яких: 83538,00 гривень прострочена заборгованість по кредиту, 12116,54 гривень прострочена заборгованість по відсоткам. На підставі викладеного, Караченцев А.Ю., як уповноважена особа Фонду на ліквідацію АТ «Банк Форвард», якому делеговано всі повноваження ліквідатора, звертається до суду із вказаною позовною заявою та просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 16 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України. 16 вересня 2024 року справу знято з розгляду. Ухвалами суду від 24 жовтня 2024 року та від 16 грудня 2024 року розгляд справи відкладений через неявку відповідача. Представник позивача проти розгляду справи за його відсутності, задоволення позовних вимог та заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився,\~про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, однак про причини своєї неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв від нього не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення. На підставі ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 21.11.2022 [PERSON] звернувся до АТ «Банк Форвард» та підписав Анкету - Заяву № 300028718 про акцепт Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Форвард», яка в п. 1 містить пропозицію про укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб. (а. с. 5-7) Банк акцептував (прийняв) пропозицію, викладену в Заяві відповідача, і уклав з [PERSON] . Кредитний договір № 300028718, шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 4 Заяви вважаються акцептом. Відповідно до умов Договору банк відкрив відповідачу [PERSON] поточний рахунок у гривні строком на 1827 днів, з 21.11.2022 по 21.11.2027, сума кредиту 90928,55 гривень, ставка по кредиту 35.00 % річних.(а. с. 5 на звороті) Відповідачем підписано\~паспорт споживчого\~кредиту,\~що є\~Додатком до\~Договору/Угоди\~№ 300028718 від 21.11.2022, у якому вказано основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту (графік платежів); додаткову інформацію тощо. (а. с. 10) Також до позову долучено виписку по рахунку відповідача [PERSON] за період з 21.11.2022 по 22.05.2024 (а. с. 19-23) У зв`язку\~із неналежним\~виконанням відповідачем\~умов Договору\~у відповідача\~виникла заборгованість\~за кредитним\~договором №\~300028718 від 21.11.2022, яка станом на 22.05.2024 року складає 95654,54 гривень, з яких: 83538,00 гривень прострочена заборгованість по кредиту в тому числі прострочена 5073,41 гривень; 12116,54 гривень прострочена заборгованість по відсоткам в тому числі прострочена 332,34 гривень; 0,00 гривень заборгованість по простроченим комісійним доходам; 0,00 гривень індекс інфляції по кредиту; 0,00 гривень 3% річних. (а. с. 17-18) Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За змістом\~статті 11 ЦК України,\~підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із\~статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Згідно із\~статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Статтями\~1048,\~1049,\~1050 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з виписки по рахунку відповідача, останній користувався кредитними коштами, наданими банком. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. У\~статті 599 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до змісту ст.ст.\~610,\~612 ЦК України,порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Положеннями\~ст. 614 ЦК України\~визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2\~ст. 615 ЦК України,\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. Пунктом 27\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2\~передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи вищевказані положення\~закону\~та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору та визнає право позивача на стягнення заборгованості в судовому порядку. Також, суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем основної суми заборгованості, яка містяться в позовній заяві та письмовому розрахунку до позову. Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. Положеннями ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, а також те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, у повному обсязі доведеними з його боку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з урахуванням результату розгляду справи за яким позов задоволено, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 160357 від 06 червня 2024 р. (а. с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved