Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» про визнання виконавчого нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ним та ТОВ «ГОУФІНГОУ», було укладено кредитний договір №3691704910/313239 від 26.09.2020 року, згідно з умовами якого компанія надає позивачу кредит у розмірі 2000,00 грн. У березні 2024 р. [PERSON] дізнався із відомостей з Єдиного реєстру боржників про наявність щодо нього виконавчого провадження ВП № 67165730 у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса за №750, виданого 22.09.2021 р. Із постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №67165730 від 18.10.2021 р., вбачається, що 22.09.2021 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №750, яким звернуто стягнення боргу з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «ГОУФІНГОУ» у розмірі 9100,00 грн. Після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження у АСВП, представником позивача адвокатом Ворон А.І., було отримано копію виконавчого напису від 22.09.2021 р., а також копії інших документів, що надавались стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до інформації Міністерства юстиції України, що перебуває у загальному доступі, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю Золотих О.О. анульовано на підставі рішення ВККН №2 від 06.09.2022 р. Позивач вважає, що нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих листів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив права позивача, а у самого відповідача були присутні підставі для звернення стягнення на заборгованість, оскільки позивач [PERSON] не отримував повідомлення-вимогу про усунення порушень, сам кредитний договір було укладено у простій формі, а тому виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 750, вчинений 22.09.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ГОУФІНГОУ» заборгованість у розмірі 9100,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07.05.2024 р. провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, з викликом сторін. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07.05.2024 р., витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» належним чином завірену копію кредитного договору №3691704910/313239 від 26.09.2020 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» та боржником [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Представник позивача Шинкаренко В.В., Ворон А., надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без участі позивача та його представника, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач ТОВ «ГОУФІНГОУ» повідомлявся про розгляд справи, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив. У відповідності до ч. 1ст. 280\~ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач ТОВ «ГОУФІНГОУ» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус приватний нотаріус Київського районного нотаріального округу Золотих О.О. належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом\~та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~статті 87 Закону\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом встановлено, що відповідно до копії виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу Золотих О.О. № 750 від 22.09.2021 року щодо стягнення з [PERSON] за кредитним договором №3691704910/313239 від 26.09.2020 року, який укладений між ТОВ «ГОУФІНГОУ», за період з 24.10.2020 р. по 10.09.2021 р. у розмірі 8400,00 грн., у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 2000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6400,00 грн., за вчинення виконавчого напису стягнуто плати із стягувача 700,00 грн. Загальна заборгованість боржника становить 9100,00 грн. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.10.2021 р. ВП № 67165730, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу Золотих О.О. № 750 від 22.09.2021 року, стягувач ТОВ «ГОУФІНГОУ», боржник [PERSON] . Наказом Міністерства юстиції України від 28 вересня 2022 року № 4091/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] » свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 23 листопада 2007 року за № 6638 на ім`я [PERSON] , анульовано. Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.07.2022 № 517/6 діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] припинена з 27 липня 2022 року. Відповідно до Акту приймання-передавання документів до державного нотаріального архіву від 07 квітня 2023 року, документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. передано на зберігання до Київського державного нотаріального архіву, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Повітрофлотський, 76-Г, тел.: 246-26-22. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 22.09.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Відповідач надав суду копію договору позики №3691704910/313239 від 26.09.2020 р., про який йдеться у спірному виконавчому написі. Указаний договір між [PERSON] та ТОВ «ГОУФІНГОУ» не є нотаріально посвідченим. Суд погоджується з доводами позивача, що оскільки кредитний договір №3691704910/313239 від 26.09.2020 р. не є нотаріально посвідченим договором, а тому він не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин, приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу Золотих О.О. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, відповідачем до суду не надано доказів розміру заборгованості позивача та її складових, що має ґрунтуватись на виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, не доведення відповідачем наявності у [PERSON] невиконаних зобов`язань договором за №3691704910/313239 від 26.09.2020 р. на суму 8400,00 грн., та безспірності указаної заборгованості, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з вимогами ч.8 ст.141\~ЦПК\~України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.\~ В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною заявника було подано ордер на надання правничої (правової) допомоги АЕ№1281344 від 26.04.2024 р., договір про надання правової допомоги адвокатом №б/н від 19.04.2024 р., акт приймання передачі послуг до договору про надання правової допомоги адвокатом від 19.04.2024 р., протокол погодження адвокатського гонорару від 19.04.2024 р., квитанцію про оплату адвокатського гонорару, згідно договору від 19.04.2024 р., додаткової угоди №3 від 19.04.2024 р., акту приймання-передачі послуг від 25.06.2024 р. у розмірі 6000,00 грн. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката Ворон А.І. у розмірі 6000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved