Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

позивач взернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок. Позовні вимоги мотивував тим, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарства - робітничий двір, в якому проживали та були зареєстровані: [PERSON] голова (дружина позивача) та [PERSON] - позивач. Цей будинок був збудований ним та його дружиною [PERSON] на земельній ділянці, яка була виділена його дружині радгоспом «Дружба народів». Будинок не зареєстрований, правовстановлюючі документи на нього відсутні, що унеможливлює позивача у оформленні прийнятої спадщини після дружини в нотаріальному порядку. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку. Спадщину після її смерті фактично прийняв він її чоловік. Постановою нотаріуса\~від 10.10.2024 йому було відмовлено у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за законом на вказаний житловий\~будинок,\~оскільки відсутні\~правовстановлюючі\~документи\~на житловий\~будинок\~по\~ [ADDRESS] . Від представника позивача адвоката Семенка В.І. 16.01.2025 надійшла заява, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та розглядати справу за їх відсутності. Від представника відповідача - Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в особі сільського голови Лозяна Ф.М. до суду надійшла заява 13.12.2024, в якій останній просить справу розглянути без участі їх представника, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.03.2024 [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Померла [PERSON] \~на день\~смерті постійно\~проживала і\~була зареєстрована\~в [ADDRESS] .\~Разом\~з нею\~на день\~смерті за\~вищевказаною адресою\~були постійно\~зареєстровані та\~проживали:\~ [PERSON] \~її\~чоловік,\~ [PERSON] -дочка,\~що підтверджується\~довідкою Вертіївської\~сільської ради\~Ніжинського\~району Чернігівської\~області №175/11-19 від 16.10.2024 (а.с.12). Відповідно до довідки, виданої Кукшинським старостинським округом Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №138/11-19 від 16.10.2024, станом на 15.04.1991 за адресою: [ADDRESS] , проживали: [PERSON] голова, [PERSON] чоловік. Тип двору - робітничий (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21.08.1966 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.08.1966 (а.с.41). За правилами ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. До правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону України "Про власність", застосовується чинне на той час законодавство. Так, у відповідності до законодавства, діючого до прийняття 15.04.1991 Закону України "Про власність", права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно ст. 13 Закону Української РСР "Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР" 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. На час виникнення спірних правовідносин, порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25.05.1990. Відповідно до п.20 Вказівок суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства (сім`ї). Оскільки спірний житловий будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи робітничий двір, то положення статей 120,123 ЦК УРСР застосуванню не підлягають і підстав для застосування аналогії закону немає, оскільки майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права. Відтак, слід керуватися вимогами Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 року, за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалося подружжя. Так, згідно з ч.1 ст.22 даного Кодексу майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав подружжю [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/2 частині кожному. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв чоловік [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи. Згідно довідки, виданої КП «Ніжинське МБТІ» № 02226 від 21.11.2024, житловий будинок в [ADDRESS] станом на 31.12.2012 в Ніжинському МБТІ не зареєстрований (а.с.14). Таким чином, [PERSON] має право власності на 1/2 частину спірного будинку як співвласник у спільном усімісному майні подружжя та право власності на 1/2 частину вказаного будинку в порядку спадкування після померлої дружини [PERSON] . З постанови приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Бублика В.М. від 10.10.2024 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , з підстави відсутності правовстановлюючих документів. Відповідно до\~ч.1\~ст.1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved