Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

11.12.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить стягнути з Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Хмельницькій області\~на її\~користь 209555 грн. недоотриманої пенсії після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування\~позову посилається\~на те,\~що [INFO] [PERSON] помер, а позивачка є донькою та єдиним спадкоємцем померлого за заповітом. За життя [PERSON] отримував пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Згідно з рішенням Хмельницького окружного суду від 18.02.2022 р. у справі №560/18979/21, останньому була нарахована доплата за період з 01.04.2019 по 31.05.2022 в сумі 209555,00 грн. Однак, станом на дату смерті вказані кошти виплачені не були. Згідно листа ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 26.07.2024 р. позивачці було відмовлено у виплаті нарахованих, але не виплачених сум, посилаючись на те, що вказані суми не входять до складу спадщини. У зв`язку з викладеним позивачка вважає її право як спадкоємця на отримання сум боргу перед спадкодавцем порушеним, що змусило останню звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2024 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.01.2025 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. 14.01.2025 року до суду надійшов відзив на позов, у якому представник ГУ ПФУ в Хмельницькій області просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що сума коштів не була виплачена [PERSON] через відсутність відповідного фінансування, а позивачка не є належним правонаступником померлого, так як не належить до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника та нею не надано належних доказів на право одержання сум нарахованих на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі №560/18979/21. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позовні вимоги із викладених у заяві підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.11.1975 року, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.07.2009 року на підтвердження зміни дошлюбного прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », паспорта позивачки та свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 25.01.2023 року. Померлий [PERSON] за життя отримував пенсію за вислугою років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Згідно з рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/18979/21 від 18.02.2022 року позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у проведенні обчислення пенсії [PERSON] з 01.04.2019 у повному розмірі з врахуванням довідки [INFO] №ХС37401174 від 11.11.2021 року, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 №ХС37401 від 11.11.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум. На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду №560/18979/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведено перерахунок пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.05.2022 року, та була нарахована доплата у розмірі 209555,00 грн. Згідно відповіді Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Хмельницькій області\~від 26.07.2024\~року за\~№ 13895-12407/К-04/8-2200/24\~загальна сума\~нарахованих доплат\~складає 209555,00 грн., однак, за життя [PERSON] вказані суми виплачені не були. 15.02.2023 року на підставі заяви позивачки в Старокостянтинівській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №64/2023 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 26.09.2023 року, довідкою Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №907/02-14 від 25.06.2024 року та свідоцтва про право на спадщину від 26.09.2023 року, згідно з яким донька померлого [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого за заповітом. 09.07.2024 року позивачкою була подана заява про проведення виплати неодержаної пенсії у зв`язку із смертю його батька згідно рішення суду, на яку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області була надана відповідь № 13895-12407/К-04/8-2200/24 від 26.07.2024 року про відмову у виплаті недоодержаної пенсії, оскільки виконання цих рішень здійснюється за окремою бюджетною програмою та стягувачем за ними є саме [PERSON] . Крім того, згідно вищезазначеної відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.07.2024 року за рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/18979/21 нарахована сума доплат складає 209555,00 грн. Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця. Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця після смерті батька права на спадкування недоотриманої суми пенсії. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналізуючи наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пункту 2, 26 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батько і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі № 200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя». Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч.1\~ст.52 Закону № 1058-IV\~та ч.1\~ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч.2\~ст.52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] як єдиний спадкоємець померлого за заповітом, звернулася до територіального органу Пенсійного фонду у встановлений законом строк після смерті [PERSON] , а тому сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Таким чином, відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, підтверджені належними і допустимими доказами, та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 209555,00 грн. невиплачених пенсійних виплат, які набуті нею в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . Згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 2095,55 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved