Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди,\~посилаючись на\~те,\~що між\~ [PERSON] \~та ПрАТ\~УСК «Княжа\~Вієнна Іншуранс\~Груп» укладено\~договір обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №\~EP-202761090,\~щодо транспортного\~засобу SKODA,\~д.р.н.\~ [NUMBER] . 30.08.2021 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу SKODA, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу CHEVROLET, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2022 в справі № 296/10677/21 провадження щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулася потерпіла особа [PERSON] та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі страхового акта ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 20 360 грн. Оскільки [PERSON] визнаний невинуватим у вказаному ДТП, [PERSON] набув кошти у розмірі 20\~360 грн без достатньої правової підстави та зобов`язаний повернути вказані кошти. Просили стягнути з відповідача на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» кошти в розмірі 20 360 грн, а також сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що він не є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.08.2021, а тому у нього не виникли підстави для повернення суми страхового відшкодування. Представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов, в якому, з врахуванням виправленої описки, зазначено, що 30 серпня 2021 року [PERSON] , керуючи власним автомобілем CHEVROLET, державний номер [NUMBER] , рухався по головній дорозі по вул. Київська у м. Житомир. На нерегульованому перехресті вул. Київської з вул. Театральною, з другорядної дороги на великій швидкості виїхав автомобіль SKODA, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , і здійснив наїзд на автомобіль CHEVROLET, державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі. Таким чином, водій автомобіля SKODA, державний номер [NUMBER] допустив порушення п.п. 16.11, 1.3, 1.5, 2.3 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не надавши переваги у русі автомобілю [PERSON] , який рухався по головній дорозі. В той день разом із [PERSON] в машині була пасажири [PERSON] , [PERSON] , які отримали тілесні ушкодження. На місце ДТП було викликано працівників поліції, складено протокол про адміністративне правопорушення на [PERSON] , схему ДТП з фото таблицею, якими зафіксовано наслідки ДТП. [PERSON] не вчиняв жодних дій щодо порушення Правил дорожнього руху, діяв правомірно, і він не є винуватцем ДТП. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме завдавача шкоди довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди, винуватець ДТП звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її завдавача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відсутність судового рішення у кримінальному чи адміністративному провадженні не може бути підставою для відмови у виплаті потерпілій особі страхового відшкодування чи слугувати підставою для повернення вже виплаченого відшкодування. Постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2022 року у справі №296/10677/21 про закриття провадження у справі не свідчить про відсутність події ДТП, дій і причинно-наслідкових зв`язків між діями водія [PERSON] та наслідками, винної поведінки та недотримання правил дорожнього руху. Неможливість притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності викликана наявними процесуальними порушеннями допущеними при складанні адміністративного протоколу, однак це не впливає на зобов`язання страховика відшкодувати шкоду спричинену забезпеченим транспортним засобом, оскільки наявні неправомірні дії, порушення ПДР завдавача шкоди, водія забезпеченого транспортного засобу. Позивач помиляється\~у природі\~даних правовідносин\~та змісті\~своїх зобов`язань,\~а отже\~його вимоги\~щодо повернення\~виплаченого страхового\~відшкодування є\~безпідставними та\~необґрунтованими.\~Такі вимоги\~в порядку\~регресу він\~має право\~заявити виключно до [PERSON] . В даному випадку відсутні підстави вважати, що [PERSON] спільно завдав шкоди, оскільки його поведінка не була протиправною і відсутній причинно- наслідковий зв`язок між його діями та спричиненою шкодою, [PERSON] діяв правомірно з дотриманням Правил дорожнього руху і не спричиняв шкоди. На підставі викладеного просили відмовити в позові. У відповіді\~на відзив\~представник позивача\~зазначив,\~що постанова Корольовського\~районного суду\~м.\~Житомира від\~24.01.2022\~по справі\~№ 296/10677/21\~має преюдиціальне\~значення в\~цій справі\~на підставі\~ч.\~6\~ст.\~ст.\~82\~ЦПК України. Оскільки [PERSON] є невинним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, то відповідач безпідставно отримав страхове відшкодування. На прідставі ст. 1212 ЦК України у позивача виникло право повернути кошти сплачені на рахунок відповідача у зв`язку з ненастанням цивільно-правової відповідальності застрахованої особи. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.02.2025. 14.02.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов. 18.02.2025 від представника відповідача надійшла заява про виправлення описки у відзиві. 18.02.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. У справі оголошена перерва до 20.02.2025 за клопотанням представника відповідача. 20.02.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі та клопотання про долучення доказів. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 08.02.2021 між [PERSON] та ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-202761090, щодо транспортного засобу SKODA, д.р.н. [NUMBER] . 30.08.2021 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу SKODA, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу CHEVROLET, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся потерпілий [PERSON] та надав усі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. 28.12.2021 на підставі страхового акта ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 65 080 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції від 28.12.2021. Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2022 в справі № 296/10677/21 провадження щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Як слідує\~з постанови\~суду,\~відповідно до\~протоколу про\~адміністративне правопорушення\~серії БД\~№413703\~від 13.12.2021,\~ [PERSON] \~обвинувачувався в\~тому,\~що 30\~серпня 2021\~року о\~04\~год 35\~хв на\~нерегульованому перехресті\~вул.\~Театральна-Київська\~м.\~Житомир,\~керуючи автомобілем\~SKODA,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~рухаючись по\~другорядній дорозі\~по вул.\~Театральній,\~здійснив виїзд\~на нерегульоване\~перехрестя,\~де допустив\~зіткнення з\~автомобілем CHEVROLET,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~який рухався\~по головній\~дорозі по\~вул.\~Київській. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень, а [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. 4.Норми права, які застосував суд. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Таким чином, закон зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Аналіз положень статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Отже, положення статей 1187, 1188 ЦК України є спеціальними щодо статтей 1166, 1167 ЦК України, тому за загальним правилом перевага у вирішенні спору має надаватися спеціальним нормам. Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною шостою статті 82 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено таку постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). 5.Оцінка суду. Заслухавши пояснення відповідача, його представника, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних ПДР, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тобто встановлення неправомірності діяння кожного з власників (володільців), які спільно завдали шкоди третій особі внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, достатньо для покладення на цих власників (володільців) солідарного обов`язку з відшкодування шкоди. Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини. За змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. З огляду на це припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний тоді, коли поведінка кожного із власників (володільців), наприклад, транспортних засобів (унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі. Встановлення неправомірності діяння кожного з цих власників (володільців) достатньо для покладення на них солідарного обов`язку з відшкодування третім особам шкоди, завданої внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки. Такий обов`язок не залежить від вини осіб, які спільно неправомірними діяннями завдали шкоди. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19. У справі, що розглядається не доведено, що водій [PERSON] спільно із водієм [PERSON] завдали шкоду у розмінні положень частини другої статті 1188 ЦК України. Таким чином, приписи частини другої статті 1188 ЦК України по своїй суті, взагалі незастосовні у цій справі. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає і за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Обов`язковою підставою для відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є встановлення судом факту протиправності дії заподіювача шкоди. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. У справі, що переглядається, не встановлено, що поведінка водія [PERSON] , як учасника ДТП, була протиправною. Таким чином, за відсутності встановленого факту протиправності дій [PERSON] як учасника ДТП, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з нього виплаченого страхового відшкодування в межах заявлених позовних вимог. Постанова Корольовського районного\~суду м.\~Житомира від\~24.01.2022\~в справі\~№ 296/10677/21 не має для суду преюдиційного значення для стягнення з [PERSON] матеріальних збитків внаслідок зіткнення двох транспортних засобів. Тобто даною постановою не встановлено, що дії відповідача перебували у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді матеріальних збитків, що були спричиненні транспортним засобам. Будь-які інші докази протиправної поведінки відповідача, як-то висновки експертів (спеціалістів), показання свідків тощо, в матеріалах справи відсутні. Суд зауважує, що ДТП сталася внаслідок взаємодії двох транспортних засобів, що є джерелом підвищеної небезпеки, судовими рішеннями не встановлено вину жодного із водіїв у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та завдало збитків, а тому саме під час розгляду даної справи позивач мав довести, хто із водіїв винен у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та призвело до виплати страхового відшкодування. Оскільки позивачем не доведено наявність таких обов`язкових елементів для настання деліктної відповідальності відповідача, як протиправна дія заподіювача шкоди та наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою, відсутні підстави стверджувати, що відповідач безпідставно набув право на виплачене йому страхове відшкодування. З огляду на зазначене відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed