Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-22 00:00:00

30.09.2024 позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Господарець А.А., звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 29.05.2024 року о 16:15 год., в м. Вінниці на перехресті вулиць Миколи Ващука - Келецька, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом TOYOTA YARIS д.н.з. [NUMBER] , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не надала перевагу у русі автомобілю HYUNDAI SANTAFE д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка рухалася у зустрічному напрямку прямо, і в свою чергу проїхала вперед та скоїла зіткнення із транспортним засобом VOLKSWAGEN TUAREG д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями [PERSON] порушила п. 16.6 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. 25.06.2024 постановою Вінницького міського суду Вінницької області (справа №127/18861/24) [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивачем заявлено до НАСК «Оранта» про відшкодування матеріального збитку завданого внаслідок дій відповідача. Також позивачем було зініційовано проведення транспортно-товарознавчої експертизи Вінницьким відділенням КНДІСЕ, з метою з`ясування дійсної суми завданого матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту. Так, відповідно до висновку експерта від 02.07.2024 за №1978/24-21, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HYUNDAI SANTAFE д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем TOYOTA YARIS д.н.з. [NUMBER] , на час проведення експертизи складає величину 211\~649,94 грн. Згодом, 29.07.2024 НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок позивача у розмірі 160000, 00 грн. Отже різниця між сумою отриманого страхового відшкодування та нанесеного матеріального збитку становить 51\~649, 94 грн., які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Крім того позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнала душевних страждань та хвилювань, що виразилось у тривожності за власне життя та здоров`я та життя та здоров`я малолітніх дітей, які знаходились в момент зіткнення в автомобілі позивача. В подальшому це призвело до розладів сну позивача, що в свою чергу змусило позивача звернутись до відповідних лікарів, а у дітей з`явився страх їздити у автомобілі, у зв`язку з чим також звернулися до спеціалістів. Також у позивача порушився нормальний життєвий уклад, оскільки пошкоджений автомобіль на момент звернення до суду з даним позовом перебуває у ремонті, а тому в особистих та робочих справах позивач вимушена використовувати громадський транспорт. Додатково зазначає, що вона витрачає значну кількість часу на пошуки автозапчастин, їх замовлення та контроль за виконанням робіт, що значно ускладнює звичний життєвий процес позивача. Тому з огляду на сукупність душевних страждань та негативних емоцій, позивач оцінила моральну шкоду у сумі 20\~000, 00 грн., які просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1 211,20 грн., понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~000, 00 грн. та понесених витрат пов`язаних з проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 3\~634,94 грн. Ухвалою суду від 01.10.2024 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано відповідачу у встановлений строк надати суду відзив на позовну заяву, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, а відповідачу строк для подання заперечення. 26.11.2024 на адресу суду від представника відповідача адвоката Панасюка І.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому щодо задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що згідно полісу №215571041 від 06.07.2023 виданим ПАТ НАСК «Оранта» та згідно полісу добровільного комплексного страхування (Автопарасолька) серії ЕАП №0472658 від 06.07.2023, виданим ПАТ НАСК «Оранта», відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована. Отже вимога позивача щодо відшкодування шкоди може бути пред`явлена до завдавача шкоди лише за умов, що така шкода перевищує ліміт відповідальності страховика. Представник відповідача стверджує, що позивач не надала доказів щодо звернення до страховика за отриманням страхового відшкодування внаслідок ДТП відповідно до полісу добровільного комплексного страхування (Автопарасолька), тим самим остання не скористалась своїм правом на отримання страхового відшкодування, що в свою чергу позбавляє її права на відшкодування шкоди за рахунок відповідача. Також зазначає, що позивач не звернулась та не надала страховій компанії висновок експерта Вінницького відділення КНДІСЕ, яким визначено, що на момент проведення відповідної експертизи вартість матеріального збитку становить 211\~649, 94 грн. Натомість позивач погодилась на суму відшкодування від страхової компанії відповідно до Звіту №37765 від 10.06.2024 та висновку №37765/1 від 10.06.2024. У разі не погодження відповідача з відповідним звітом, висновком та розміром страхового відшкодування, остання була зобов`язана надати страховій компанії заяву про відшкодування шкоди в межах висновку Вінницького відділення КНДІСЕ. У разі відмови страхової компанії у виплаті всієї суми завданої шкоди, позивачу необхідно було б звернутись з відповідним позовом до страхової компанії. Отже представник відповідача вважає, що правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявленого розміру матеріальної шкоди, немає. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди представник відповідача зазначає, що позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено належним та допустимих доказів, на підтвердження наявності моральної шкоди і обґрунтування розміру такої шкоди. 10.02.2025 на адресу суду від представника позивача адвоката Господарець А.А. надійшла заява про зміну предмету позову та клопотання про залучення співвідповідача. 13.02.2025 до початку розгляду справи по суті, на адресу суду від представник позивача адвоката Господарець А.А. надійшла заява про залишення позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 51\~649, 94 грн. - без розгляду. Крім того просила залишити без розгляду подане клопотання про залучення співвідповідача та заяву про зміну предмета позову. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підтримала у повному обсязі. Розгляд вказаної справи просила здійснити у її відсутність. Ухвалою суду від 13.02.2025, клопотання представника позивача адвоката Господарець А.А. про зміну предмета позову та заяву про залучення до участі у справі співвідповідача залишено без розгляду. Позовну вимогу позивача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишено без розгляду. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на те, що позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 51\~649, 94 грн. залишено судом без розгляду, суд розглядає справу у межах позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Позивач та її представник адвокат Господарець А.А. в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача в якому просила розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підтримала та просила задовольнити. Відповідач та її представник адвокат Панасюк І.І. в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача в якому просив розгляд справи проводити у відсутність сторони відповідача. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами цивільного законодавства стосовно відшкодування моральної шкоди. Судом установлено, що 29.05.2024 року о 16:15 год., в м. Вінниці на перехресті вулиць Миколи Ващука - Келецька, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом TOYOTA YARIS д.н.з. [NUMBER] , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не надала перевагу у русі автомобілю HYUNDAI SANTAFE д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка рухалася у зустрічному напрямку прямо, і в свою чергу проїхала вперед та скоїла зіткнення із транспортним засобом VOLKSWAGEN TUAREG д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями [PERSON] порушила п. 16.6 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2024, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення в сумі 850 грн. (справа №127/18861/24). Постанова набрала законної сили 06.07.2024 (а.с. 6). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже вина відповідача у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду цієї цивільної справи. Внаслідок ДТП транспортний засіб марки HYUNDAI SANTAFE д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] був пошкоджений. Враховуючи, що позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди залишена без розгляду, суд не вбачає необхідності встановлювати обставини, що врегульовані цивільним законодавством стосовно відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 23 ЦК України установлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснено у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пунктах 5, 9 цієї постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд оцінює критично доводи відповідача про недостатність доказів на обґрунтування моральної шкоди та її розміру, оскільки як зауважив Європейський суд з прав людини, оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). При цьому суд зазначає, що сам факт пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП супроводжується переживаннями за пошкоджене майно та подальшу його долю. При цьому, у зв`язку із значним пошкодженням автомобіля позивач нервувала, була позбавлена можливості використання цього транспортного засобу, що викликало суттєві незручності і вимушені зміни у житті та безумовно спричиняло душевні страждання. Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Тобто рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями особи внаслідок заподіяння їй шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для її особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості, зваженості та співмірності. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 березня 2023 року у справі №185/5224/21. Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує характер порушення її прав, глибину емоційних та моральних страждань, незручності і обмеження у зв`язку з порушенням звичайного способу життя та життєвих зв`язків, та зусиль, вжитих для їх відновлення, виходячи з засад розумності та справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000,00 грн., що є обґрунтованою та справедливою сатисфакцією за душевні страждання, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Що стосується витрат понесених позивачем на проведення за його замовленням Вінницьким відділенням КНДІСЕ транспортно-товарознавчого дослідження, в розмірі 3\~634,94 грн, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки понесення цих витрат пов`язано з визначенням розміру матеріального збитку, що завдано позивачеві, однак ці вимоги позивачем залишено без розгляду. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 51\~649,94 грн. залишено без розгляду, суд вважає, що дані витрати не підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України, оскільки даний висновок експерта не досліджувався судом при ухваленні даного рішення. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908, 40 грн. судового збору та 7\~500, 00 грн. понесених витрат на правничу допомогу (пропорційно задоволеним позовним вимогам). Також суд зазначає, що ухвалення рішення суду відбулось за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі№1519/2-5034/11. На підставі викладеного,

Outcome: partial