Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

У жовтні 2024 року ТОВ «Кредитсервіс» звернулося до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.11.2022 сторони уклали кредитний договір №221103-001, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 17 250 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 19.06.2024 перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 21\~414,32 грн, яка складається з: простроченої заборгованості у розмірі 9\~442,24 грн.; простроченої заборгованості за процентами у розмірі 11 972,08 грн. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.10.2024 цивільну справу передано за підсудністю до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області. 25.11.2024 ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської област відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явися, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги та у разі неявки у судове засідання відповідача, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме судовою повісткою, яка направлялася на адресу її місця реєстрації, яка повернулася до суду поштовим зв`язком з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Крім того, відповідач повідомлялася шляхом розміщенням оголошення на офіційному сайті «Судова влада», причину неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, відзив не надала. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що 03.11.2022\~між ТОВ\~«Кредитсервіс» та\~ [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №221103-001, відповідно до умов якого, сума кредиту 17 250 грн. Строк кредиту 365 днів; кількість щомісячний платежів 12; порядок сплати платежів щомісяця до 3 числа місяця закінчення відповідного розрахункового періоду користування кредитом; відсотки за перший день користування кредитом 15%; порядок сплати відсотків за перший день користування кредитом: сплачується в момент отримання кредиту, шляхом утримання із суми кредиту до виплати; орієнтовна реальна річна процентна ставка 1 314,63%; сума щомісячного платежу 3\~973,25 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту 47\~678,99 грн.; порядок нарахування плати за користування кредитом: нараховується за кожен місяць 3 числа місяця початку відповідного розрахункового періоду користування кредитом. Позичальником кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором R19827 (03.11.2022 14:03:18). До кредитного договору сторонами 03.11.2022 також електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано графік платежів, а також паспорт споживчого кредиту. На банківський рахунок позичальника [PERSON] позивачем було перераховано кредитні кошти в розмірі 15 000 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена кредитним договором, у розмірі 15 %, що складає 2 250 грн. Факт перерахування грошових коштів підтверджується копією платіжної інструкції №1232 від 03.11.2022. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується також випискою з особового рахунку [PERSON] за договором № 221103-001 від 03.11.2022. Отже, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику суму кредитних коштів, визначену умовами договору. У зв`язку з тим, що відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором № 221103-001 від 03.11.2022, виникла заборгованість, яка станом на 19.06.2024 становить 21\~414,32 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, 09.08.2024 року відповідно до кредитного договору, представник кредитодавця направив на адресу реєстрації відповідача досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованість за договором не погашена, що є порушенням законних прав ТОВ «Кредитсервіс». Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, з огляду на положення вище вказаного законодавства можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами укладено кредитний договір, умови якого позивачем були виконані. Однак відповідач [PERSON] свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів виконувала неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість згідно розрахунку позивача, який відповідає умовам, передбаченим в кредитному договорі та узгодженими між сторонами, а також сумам, отриманим відповідачем і розрахунку заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого ТОВ «Кредитсервіс» розрахунку, матеріали справи не містять. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не спростована, згідно статей 526, 1054 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 414, 32 грн., яка складається з: простроченої заборгованості у розмірі 9\~442,24 грн. та простроченої заборгованості за процентами у розмірі 11\~972, 08 грн. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс» суд задовольняє в повному обсязі, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 7 000,00 грн понесених витрат на правничу допомогу адвоката. При цьому, суд враховує, що за змістом положень ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи й процесуальне законодавство України передбачає право учасників справи на відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок сторони, яка програла судовий спір, проте розмір витрат підлягає доказуванню. У даній справі ТОВ «Кредитсервіс» понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн, які підтверджені належними та допустимими доказами (договір про надання правової допомоги між Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» та ТОВ «Кредитсервіс» №25-01/2023 від 25.01.2023 з фіксованим розміром винагороди в розмірі 7 000 грн, акт приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 01.12.2023 року, акт приймання-передачі наданої правової допомоги за договором від 04.01.2024, довіреність від 05.01.2024 року на адвоката Павленка С.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката Павленка С.В.). Одночасно суд зважує на ту обставину, що відповідачем не оспорювався вказаний розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, який є співмірним зі складністю даної справи, наданим адвокатом часом та обсягом послуг, відповідає критерію реальності та розумності таких витрат, й всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81, ч. 6 ст.137 ЦПК України відповідачем нічим не спростований. На підставі викладеного,

Outcome: approved