Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

17 грудня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утриманні дітей. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 28 квітня 2007 року вступила в шлюб з Відповідачем. За час перебування у шлюбі у них народились двоє дітей: [INFO] народилась [PERSON] та [INFO] народився [PERSON] . Станом на дату пред`явлення даного позову до суду внаслідок воєнних дій в Луганській області, вона із малолітнім сином [PERSON] [INFO] . та неповнолітньою донькою [PERSON] [INFO] являються внутрішньо переміщеними особами, проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Подружнє життя між ними з відповідачем складалося нормально до 2021 року. Протягом 2021 року сімейні відносини поступово погіршувались, що призвело до остаточного припинення шлюбних стосунків на початку 2022 року. З початку 2022 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільний бюджет відсутній. Відповідач в добровільному порядку не надає грошові кошти на утримання дітей, а тому є необхідність у зверненні до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. З моменту припинення спільного проживання вона не підтримує жодних контактів з відповідачем, не має інформації про його місце перебування, рід занять та джерела доходу. Будь-які спроби комунікації між ними відсутні. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з момент звернення до суду та до їх повноліття. Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання представник позивача не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просить слухати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6\~ст.81 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.180 Сімейного кодексу України. Згідно зі\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивачка та відповідач 28 квітня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганскьої області, актовий запис № 204 (а.с.3). Сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). У свідоцтвах про народження дітей батьком останніх записаний [PERSON] (а.с.9-10). На час розгляду справи діти мешкають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, домовленості відносно утримання дітей між сторонами не досягнуто (а.с.11-12). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову(ст.191 СК України). Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.(ст.ст.70,71 З.У. Про виконавче провадження). Враховуючи наведене, виходячи з мінімальних потреб дітей та їх належного забезпечення, обов`язку батьків утримувати дітей, обґрунтованості заявленого розміру аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на обох дітей у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей. Відповідно до ст.ст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.84,180-182 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved