Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~18.12.2024 року [PERSON] звернулася до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом до ПП\~«Іномед-Ком»,\~Територіальної громади\~в особі\~Шептицької міської\~ради,\~яким просить\~виділити в\~натурі їй\~частку у\~праві спільної\~часткової власності,\~що становить\~нежитлове приміщення\~в будинку\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~355,4\~м.кв.,\~яке складається\~з:\~коридору площею\~43,8\~м.кв.,\~санвузла площею\~3,1\~м.кв.,\~приміщення площею\~20,0\~м.кв.,\~санвузла площею\~2,8\~м.кв.,\~санвузла площею\~1,5\~м.кв.,\~приміщення площею\~7,0\~м.кв., коридору площею\~3,1\~м.кв.,\~приміщення площею\~17,1\~м.кв.,\~коридору площею\~44,8\~м.кв.,\~приміщення площею\~48,1\~м.кв.,\~приміщення площею\~161,8\~м.кв.,\~приміщення площею\~2,3\~м.кв.,\~припинивши право\~спільної часткової\~власності.\~В обгрунтування\~позову послалася\~на те,\~що їй\~на праві\~спільної часткової\~власності належить\~31/100\~частини нежитлового приміщення\~в будинку\~ [ADDRESS] . Іншими співвласниками є ПП «ІНОМЕД-КОМ» та Територіальна громада в особі Шептицької міської ради, яким належить відповідно по 23/10, 30/100 часток. Щодо іншої частки 16/100, то остання внаслідок проведеної реконструкції виділилась в приміщення 2 медичного центру площею 380,9 кв.м., яке належить на праві власності ПП «ІНОМЕД-КОМ», що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказує, що згідно наказу управління містобудування та архітектури Червоноградської міської ради Львівської області від 19.07.2023 року вище вказаному нежитловому приміщенню медичного центру присвоєно адресу [ADDRESS] , нежитлове приміщення 2. Однак, внаслідок виділу 16/100 частки даного приміщення, не було проведено перерахунку часток решти співвласників, тому неможливо в позасудовому порядку укласти договір про розподіл спільного майна. Між цим також вказує, що нежитлова будівля по [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 4611800000:02:009:0021, площею, 0.2604 га., з цільовим призначенням для обслуговування інших будівель громадської забудови, для обслуговування орендованих та власних нежитлових приміщень, яка перебуває в оренді позивача та відповідачів. Нежитлове приміщення, належне їй, є відокремленим та має окремий вхід, проте, внаслідок встановлення перегородок у частині нежитлового приміщення, площа останнього зменшилась з 360,3 м.кв. до 355,4 м.кв., що підтверджується копією технічного паспорта на дану частину нежитлового приміщення. Окрім цього, з результатами проведення технічної інвентаризації КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» частині нежитлового приміщення, що становить 31/100 часток нежитлового приміщення по [ADDRESS] присвоєно окремий ідентифікатор об`єкта будівництва та реєстраційний номер. До того ж, згідно висновку №6534 від 06.12.2024 р. щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна, наданого КП «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» Львівської обласної ради, об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення за технічними показниками 31/100 об`єкта нерухомого майна може бути виділено в натурі як приміщення №4 на окремі об`єкти нерухомого майна. Вважає, що при запропонованому варіанті поділу позивачу можна виділити нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , площею 355,4 м.кв., що складається з: прим: 1-43.8 кв.м., прим 2-3,1 м.кв., прим.3 -20.0 м.к.в.. прим.5-2.8 м.к.в., прим.8-3,1 м.кв., прим.9-17,1 м.кв.,прим.10 -44,8 м.к.в., прим.11-48.1 м.к.в., прим.12-161,8 м.к.в., прим.13 -2,3 м.к.в., яка відповідатиме 31/100 належної їй частки у праві власності. Звертає увагу, що наявність права власності на 31/100 ідеальної частки нежитлового приміщення, а не окремого об`єкта нерухомого майна, позбавляє її можливості в повному обсязі розпоряджатися належним їй майном, оскільки вона не може його відчужити, а тому змушена звернутись за захистом свого порушеного права, як власника окремого приміщення. Ухвалою від 20.12.2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. В підготовче судове засідання учасники не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача та повне підтримання позовних вимог. Представники відповідачів подали відзиви, з мотивів яких вбачається, що останні визнають позов повністю. Згідно ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.4\~ст.206 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до\~ч.3\~ст.12\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування.\~Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення\~(ч.1,2\~ст.77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч.1\~ст.89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачка є власником 31/100 частини нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С. (а.с.18-20). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №405162649 від 25.11.2024 року, за позивачкою зареєстроване право власності на 31/100 частину об`єкту нерухомого майна - нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] . Іншими співвласниками зазначеного нерухомого майна є ПП «ІНОМЕД-КОМ» та Територіальна громада в особі Шептицької (раніше Червоноградської) міської ради, яким належить відповідно по 23/10 та 16/100 (ПП «ІНОМЕД-КОМ»), 30/100 (Територіальна громада в особі Червоноградської міської ради ) часток (а.с.83). \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що об`єктом права власності позивачки є частка в праві власності на спільне майно в цілому (постанова ВС від 28.07.2021 року у справі № 310/7011/17). Згідно копії технічного паспорта на 31/100 частину об`єкту нерухомого майна - нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] , нежитлове приміщення є відокремленим та має окремий вхід, внаслідок встановлення перегородок у частині нежитлового приміщення, площа останнього зменшилась з 360,3 м.кв. до 355,4 м.кв. (а.с.29-35, 36-44). За результатами проведення технічної інвентаризації КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» частині нежитлового приміщення, що становить 31/100 часток нежитлового приміщення по [ADDRESS] присвоєно окремий ідентифікатор об`єкта будівництва та реєстраційний номер (а.с.13-17). Як вбачається з висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна, наданого КП «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» Львівської обласної ради №6534 від 06.12.2024 р., об`єкт нерухомого майна 31/100 частина нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] загальною площею 355,4 м.кв. за технічними показниками може бути виділено в натурі на окремий об`єкт нерухомого майна як приміщення №4 (а.с.11). Водночас, із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №405162649 від 25.11.2024 року, встановлено, що на земельну ділянку із кадастровим номером 4611800000:02:009:0021, площею 0.2604 га., з цільовим призначенням для обслуговування інших будівель громадської забудови, для обслуговування орендованих та власних нежитлових приміщень, на якій розміщена нежитлова будівля по [ADDRESS] , зареєстровано право оренди за [PERSON] , ПП «Іномед-Ком». Згідно з ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників),належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4 ст.364 ЦК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зазначив, що виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Також Верховний Суд у постанові від 17 травня 2022 року у справі № 570/2438/19 (провадження 61-11448св20) зазначив, що виділ з нерухомого майна частки як самостійного об`єкта повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами, що, зокрема, встановлюється за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та висновку щодо технічної можливості виділу. Допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкта нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1443цс16 Верховний Суд виснував, що частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку про те, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Схожі за змістом висновки щодо виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц, від 22 лютого 2020 року у справі № 279/4966/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 369/6871/16-ц, від 15 травня 2024 року у справі № 309/3900/16-ц. Звертаючись до суду з даним позовом на підтвердження заявлених вимог позивач надала висновок Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» щодо технічної можливості виділу в натурі її частки з об`єкта нерухомого майна. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували вищевказаний висновок або підтверджували те, що спірний об`єкт нерухомості неможливо виділити в натурі. За таких обставин та враховуючи, що технічна можливість виділу майна підтверджена належним висновком, виділ нежитлового приміщення проводиться без будівельних робіт, що відповідно до законодавства не потребують отримання дозволу на їх проведення, є самостійним об`єктом, такий виділ не порушує прав відповідачів, які, в свою чергу, позов визнали, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На прохання позивача судові витрати з відповідачів не стягувати. На підставі наведеного та

Outcome: approved