Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

28 травня 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 01.11.2017 року станом на 09.05.2024 року у розмірі 13712,82 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 11618,43 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 2094,39 грн., а також судові витрати на судовий збір в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог АТ «Акцент-Банк» зазначив, що 01.11.2017 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах установленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 09.05.2024 року має заборгованість в сумі 13712,82 грн., з якої заборгованість за кредитом - 11618,43 грн., заборгованість за відсотками - 2094,39 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашати заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Акцент-Банк». За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача АТ «Акцент-Банк» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Надав письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, правом надання відзиву на позов не скористалися, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікарняному. Слід зазначити, що судові засідання по справі призначалися на 01.07.2024 року, 11.09.2024 року, 17.10.2024 року, 03.12.2024 року, 16.01.2025 року, 27.02.2025 року. При цьому неодноразово судові засідання відкладалися за клопотанням представника відповідача: 11.09.2024 року у зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи, 17.10.2024 року у зв`язку з перебуванням представника відповідача в судовому засіданні по справі №761/37300/24 у Шевченківському районному суді м. Києва, 03.12.2024 року у зв`язку з перебуванням представника відповідача в судовому засіданні по справі №917/1885/24 у Господарському суді Полтавської області, 16.01.2025 року у зв`язку з перебуванням представника відповідача на лікарняному. При цьому за строк більше 6 місяців представником відповідача так і не було подано відзив на позов із запереченнями проти задоволення позовних вимог. Вказані дії представника відповідача щодо повторної неявки до суду та подачі клопотання про відкладення судового засідання, суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами, що призводить до затягування розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду понад 6 місяців та порушує право позивача на її розгляд протягом розумного строку. Незалежно від неявки представника відповідача, сам відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки. Так, згідно з постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку; строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника. Оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обов`язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки у судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду. При цьому, суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Враховуючи вимоги ст.223 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача та його представника. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету - заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, згідно із якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за їх користування у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості. (а.с.9). Із підписаної заяви вбачається, що [PERSON] підтвердив, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банк разом з Умовами та Правилами, які викладені на сайті банку, складають договір про надання банківських послуг. Також 01.11.2017 року відповідач підписав простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком з номеру телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка», за умовами якого відкрито кредитну лінію на споживчі цілі для картки «Універсальна Gold» ліміт до 100000 грн., строк кредитування 240 місяців, базова процентна ставка 3,7 % в місяць (44,4% річних). Порядок повернення кредиту: щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості, не менше 100 грн., не менше суми нарахованих процентів, але не більше залишку заборгованості. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання з повернення кредиту: 7,4% у місяць - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості). (а.с. 10). Підписання [PERSON] електронним підписом документів відповідає ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», Положенню про застосування електронного підпису в банківській системі України, Постанови НБУ №78, ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування», ст.207 ЦК України. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На виконання умов договору позивач АТ «Акцент-Банк» відкрив [PERSON] рахунок № [NUMBER] та видав картки № [NUMBER] , строком дії до лютого місяця 2021 року, № [NUMBER] , строком дії до липня місяця 2026 року. (а.с.20). Як вбачається з довідки за лімітами АТ «Акцент-Банк» встановив відповідачу станом на 01.11.2017 року кредитний ліміт в сумі 5000,00 грн., який в подальшому змінювався та станом на 19.02.2023 року становив 11840,00 грн. (а.с.21). Згідно виписки по картці, [PERSON] користувався кредитними коштами з 01.11.2017 року по 01.05.2024 року. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості. Відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, чим порушує права позивача. Згідно з наданим розрахунком банку станом на 09.05.2024 року [PERSON] має заборгованість по договору в сумі 13712,82 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11618,43 грн., заборгованість за відсотками - 2094,39 грн., що не заперечувалося відповідачем. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. В ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. В ст.546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Враховуючи викладене,

Outcome: approved