Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

24 травня 2024 року [PERSON] в порядку окремого провадження звернувся в суд із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, заінтересована особа\~- орган опіки та піклування Городківської сільської ради. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що його рідна сестра [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, перебуває на психіатричному обліку з діагнозом: олігофренія у ступені вираженої дебільності. У зв`язку з тим, що [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій, не може керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, просить визнати її недієздатною та призначити їй опікуна. Заявник також вказує, що він здійснює постійний догляд за [PERSON] , забезпечує її усім необхідним, однак не може юридично захищати права та інтереси сестри. Оскільки він, як єдиний близький родич, має можливість дбати про [PERSON] та створювати усі необхідні умови для її проживання, може забезпечити їй належний догляд та лікування, тому просить призначити його опікуном сестри. На даний час інших осіб, які б виявили бажання бути опікуном [PERSON] , немає. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 червня 2024 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 07 січня 2025 року поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням до суду висновку судово-психіатричної експертизи. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат Панасюк В.Б.\~підтримали заявлені вимоги у повному обсязі, просять визнати [PERSON] недієздатною та призначити заявника її опікуном. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Городківської сільської ради - Петрунь Н.А. заяву [PERSON] підтримала, просить її задовольнити. Також підтримала подання про доцільність призначення заявника опікуном [PERSON] . [PERSON] заяву підтримала, підтвердила, що у неї доброзичливі стосунки з братом [PERSON] і вона бажає, щоб він був її опікуном. Адвокат Шендеровської О.І. [PERSON] заперечила проти задоволення заяви, мотивуючи тим, що згідно висновку судово-психіатричного експерта [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, отже відсутні підстави для визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 30 ЦК України\~цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Частиною 1\~статті 40 ЦК України\~визначено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно ч. 1\~ст. 295 ЦПК України\~заява про визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (ч. 3\~ст. 296 ЦПК України). У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 3\~ст. 297 ЦПК України). Згідно ч. 1 та ч. 6\~ст. 300 ЦПК України\~суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] , що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження відповідно серії [NUMBER] , повторно виданим 06 квітня 2023 року та серії [NUMBER] , повторно виданим 23 травня 2024 року. Їхній батько [PERSON] помер [INFO] , а мати [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про смерть відповідно серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , повторно виданими 24 травня 2024 року. Згідно довідки Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 26 грудня 2022 року № 517 заявник [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , сестра [PERSON] . Як вбачається з довідки Вільшанського старостинського округу Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 05 квітня 2023 року № 79, [PERSON] є єдиним братом [PERSON] , яка являється особою з інвалідністю 2 групи, дійсно проживає разом з ним, потребує стороннього догляду та підтримки. Згідно витягу із акта огляду у МСЕК серії 2-18АЗ № 034203 від 27.01.2004 [PERSON] встановлена 2 група інвалідності з дитинства безтерміново. Згідно довідки КНП «Крижопільська ОЛІЛ» від 22 травня 2024 року [PERSON] стоїть на психіатричному обліку з діагнозом: олігофренія у ступені вираженої дебільності та є особою з інвалідністю 2 групи безтерміново. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 665 від 31.10.2024 [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості легкого ступеня із значними відхиленнями у поведінці, які потребують особливої уваги і лікування (F70.1), судомний синдром; розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F10.2). Внаслідок свого захворювання [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує опіки. В силу\~ч.\~1\~ст.\~110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89\~цього Кодексу.\~ Разом з тим, висновок судово-психіатричної експертизи є основним доказом для визнання фізичної особи недієздатною або обмежено дієздатною, оскільки саме експертиза визначає чи здатна особа розуміти зміст своїх дій та керувати ними. У відповідності до ч. 5 ст. 102 ЦПК України суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. Так, для надання усних пояснень щодо висновку судово-психіатричного експерта № 665 від 31.10.2024 в судове засідання була викликана експерт Вінницької філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] , яка вказала, що психічний розлад [PERSON] позбавляє її можливості повною мірою розуміти значення своїх дій та керувати ними. Якщо підекспертний страждає на психічний розлад, який повністю позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій, то така особа вважається недієздатною. [PERSON] страждає на психічне захворювання, яке впливає на її розуміння, тобто вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, відтак є обмежено дієздатною. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-384цс16 зроблено висновок, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК. Відповідно до статті 239 ЦПК суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Експертиза проводиться для встановлення наявності або відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій і керування ними. Правові, організаційні та фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя визначає Закон «Про судову експертизу». Відповідно до пункту 35 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи висновок експерта має бути обґрунтованим і містити відповіді на поставлені перед ним питання в рамках його компетенції, мати конкретний характер. У разі виявлення експертом важливих фактів, з приводу яких йому не були поставлені питання, він дає відповідь за власною ініціативою. Відповіді не можуть мати форму рекомендацій або вказівок слідству або суду. З аналізу наведених норм випливає, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі свідчень про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, в результаті чого у нього виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, заснований на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи про наявність у особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен досліджувати стан психічного здоров`я людини протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особистості, зробити висновок про наявність у особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого виникло таке захворювання, встановити повністю чи особа не спроможна результаті цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Тому із зазначених питань висновок експерта повинен бути повним і категоричним, і не може допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначено. Суд звертає увагу, що дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати у правовідносини та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник. Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний). Під медичним критерієм слід розуміти «хронічний, стійкий психічний розлад». Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критеріїв існувати не може. Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольовій сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити, у передбаченому порядку, тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів. За встановлених обставин, враховуючи, що у [PERSON] наявний хронічний стійкий психічний розлад, внаслідок якого вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про визнання її недієздатною задоволенню не підлягають. Щодо вимог заявника про встановлення опіки над [PERSON] та призначення опікуна, суд зазначає наступне. Статтею 41 ЦК України передбачено наслідки визнання фізичної особи недієздатною, одним з яких є встановлення опіки над такою особою. Крім того, положеннями частини 1 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, заявлені вимоги про встановлення опіки над [PERSON] та призначення її опікуном заявника [PERSON] є похідними від вимог про визнання особи недієздатною, а тому також не підлягають задоволенню. Згідно ч. 2, 3 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Суд, установивши, що заявник діяв недобросовісно без достатньої для цього підстави, стягує із заявника всі судові витрати. Витрати у даній справі, пов`язані з проведенням експертизи, слід віднести на рахунок держави, оскільки судом не встановлено, що заявник діяв недобросовісно.

Outcome: approved