Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого дії адвокат Либовка А.В. звернулися до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 04 серпня 2021 року [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 04.08.2021 Тисменицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис №19 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Тисменицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 15.09.2021. Спільне життя Позивача з Відповідачем не склалось, оскільки у подружжя сформувались різні погляди на сімейне життя та обов`язки, через що вони стали зовсім чужими людьми, втратили почуття любові, взаєморозуміння та поваги одне до одного. Причиною цього стало те, що протягом останніх кількох місяців, Відповідач кардинально змінила своє ставлення до Позивача та сина, зловживає алкогольними та наркотичними речовинами, веде аморальний спосіб життя. Така поведінка Відповідача безпосередньо має негативний вплив на малолітнього сина, оскільки вона не здійснює належного догляду за сином, за його здоров`ям та розвитком. У зв`язку з цим вважаємо, що малолітній син не може проживати з матір`ю, оскільки це несе пряму загрозу для його здоров`я та психологічного стану, тому просив суд залишити проживати [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, представник позивача просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Крім того, малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлені шляхом надсилання судового виклику на номер телефону, вказаний у матеріалах справи. Натомість, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлена належним чином як шляхом вручення судового виклику про що свідчить інформація з трекінгу відправлень Укрпошти, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-ресурсі судової влади. У судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи чи про свою обов`язкову участь також не подала. З огляду на викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів та доказів. Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19 листопада 2024 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківське Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 04 серпня 2021 року у Тисменицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис №19. Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно копії витягу з застосунку «Дія», у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.09.2021 року, виданого Тисменицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), номер запису 151. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи заявлену позивачем позовну вимогу щодо розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Згідно із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, вони втратили почуття любові, поваги один до одного та взаєморозуміння, мають різні погляди на життя. Наведене свідчить, що сім`я сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам сторін. З огляду на стійке волевиявлення позивача, беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, стало неможливим, то шлюб слід розірвати. За ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу, не висловила своєї позиції щодо прізвища, яке вона бажає залишити собі після розірвання шлюбу, тому суд не має можливості встановити таке. Частиною 2 ст.115 СК України регламентовано, що рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У зв`язку з наведеним, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, для виконання. Стосовно другої позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком, суд зазначає наступне. Частинами 6, 8 ст.7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч.1 ст.157 СК України). Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст.161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до абз.2 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Як слідує з обставин, якими позивач обґрунтував свій позов, відповідачка має негативний вплив на малолітнього сина, оскільки вона не здійснює належного догляду за сином, за його здоров`ям та розвитком. У зв`язку з цим позивач вважає, що малолітній син не може проживати з матір`ю, а має залишитись проживати батьком. Разом з тим, судом встановлено, що мати дитини не вимагає зміни місця проживання дитини. Свідченням цьому є відсутність жодного інтересу з боку відповідача до розгляду справи. Після звернення батька дитини до суду з позовом відповідач не подала до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надала. Суд зауважує, що зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому, той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір, на чому акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 10.07.2024 у справі №127/16211/23. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] , в інтересах якого дії адвокат Либовка А.В. про визначення місця проживання дитини заявлені передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді, що в ході розгляду справи доведено не було. Крім того, у ч.ч.5, 6 ст.19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, на чому неодноразово акцентував увагу Верховний Суд в ряді постанов, зокрема, від 26.07.2021 у справі №638/15336/18, від 07.02.2022 у справі №759/3554/20, від 10.11.2023 у справі №401/1944/22, від 15.11.2023 у справі № 932/2483/21, від 26.12.2024 у справі №561/474/24. Разом з тим, у матеріалах справи відсутній вищезазначений висновок органу опіки та піклування. Таким чином у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із наданої до суду квитанції про сплату №8916-6589-7901-1267 від 22.11.2024, [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 968, 96 гривень за подання позову. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, то з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 484,48 гривень (968,96:2). Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: partial