Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 06.11.2024 звернулось до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579 у розмірі 42740,63 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 13000,00 грн. Позов мотивовано тим, що 10.05.2019 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Договір № 491004579, відповідно до якого банк надав відповідачу кошти у розмірі 19918,24 грн, які Парубський мав повернути у строк до 11.05.2024. Відповідно до Оферти на укладання Угоди про надання кредиту № 491004579 від 10.05.2019 річна процентна ставка складає 32% та є фіксованою. Відповідач свої зобов`язання не виконав, отримані кошти за кредитними договором не повернув. 17.05.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579. 18.05.2021 між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги від 10.01.2023 № 10-01/2023, у тому числі за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579, укладеним з відповідачем. Свої зобов`язання банк виконав, а відповідач свої зобов`язання не виконує, в результаті чого заборгованість за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579 становить 42740,63 грн, з яких: 18529,28 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 16300,11 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 7911,24 грн заборгованість за нарахованими процентами згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Ухвалою суду 08.11.22024 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання 24.02.2025 сторони не з`явились, про дату, час і місце проведення повідомлені належним чином. Позивач у позовній заяві просив також суд розглядати справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у призначені на 04.12.2024, 23.12.2024, 27.01.2025 та 24.02.2025 судові засідання не з`явився. Про належність його повідомлення свідчить довідка про доставку повідомлення у додатку «Viber», сформоване у системі «Електронний суд» 19.02.2025. Заяв та/або клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Правом подання відзиву на позов не скористався. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.05.2019 [PERSON] власноруч підписано Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК» (АТ «АЛЬФА-БАНК» змінив назву на АТ «СЕНС БАНК»). Відповідно до Оферти на укладання Угоди про надання кредиту № 491004579 від 10.05.2019, умовами споживчого кредиту є: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 19918,24 грн, процентна ставка 32% річних, тип ставки фіксована., строк кредиту 60 місяців. Дата повернення кредиту 11.05.2024. Згідно з меморіальним ордером від 11.05.2019 № 599943 на відкритий у банку рахунок [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 19918,24 грн з призначенням платежу «надання кредиту за кредитним договором № 491004579 від 10.05.2019». Факт отримання, використання та часткове погашення отриманого кредиту відповідачем підтверджується Випискою АТ «СЕНС БАНК» по особовим рахункам з 10.05.2019 по 17.05.2021. 17.05.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579. Відповідно до Додатку 1-1 до Договору факторингу № 2 від 17.05.2021, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» перейшло право вимоги про стягнення з відповідача за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579 грошових коштів у розмірі 18529,28 грн заборгованість за основним боргом та 6520,72 грн заборгованості за відсотками, разом 25050,00 грн. Вказаний розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, здійсненим первісним кредитором АТ «АЛЬФА-БАНК». 18.05.2021 між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579. Відповідно до Додатку 1-1 до Договору факторингу № 18-05/21 від 15.05.2021, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги про стягнення з відповідача за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579 грошових коштів у розмірі 18529,28 грн заборгованість за основним боргом та 6520,72 грн заборгованості за відсотками, разом 25050,00 грн. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги від 10.01.2023 № 10-01/2023, у тому числі за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579, укладеним з відповідачем. Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 (ТОМ № 2), до позивача перейшло права вимоги до відповідача за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579 про стягнення грошових коштів у розмірі 18529,28 грн заборгованість за основним боргом та 16300,11 грн заборгованості за відсотками, разом 34829,39,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, докази на підтвердження повернення отриманих відповідачем кредитних коштів первісному кредитору або позивачу відсутні. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Як вбачається із наданих розрахунків заборгованості, здійснених первісним кредитором, додатку до Додатку 1-1 до Договору факторингу № 2 від 17.05.2021, у [PERSON] внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579 виникла заборгованість перед первісним кредитором у розмірі 25050,00 грн, з яких: 18529,28 грн заборгованість за основним боргом та 6520,72 грн заборгованості за відсотками. Такий самий розмір заборгованості перейшов від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Флексіс» та від ТОВ «ФК «Флексіс» до ТОВ «Вердикт Капітал». Як вбачається з Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 (ТОМ № 2), від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача перейшло права вимоги за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579 про стягнення грошових коштів у розмірі 34829,39,00 грн, з яких: 18529,28 грн заборгованість за основним боргом та 16300,11 грн заборгованості за відсотками, тобто збільшений розмір заборгованості за відсотками. При цьому стороною позивача не надано доказів, зокрема розрахунку, здійсненого ТОВ «Вердикт Капітал», якими збільшена заборгованість за процентами, суду не надано, як і не надано доказів щодо обґрунтованості, а також наявності підстав для здійснення нового розрахунку заборгованості відповідача, зокрема щодо збільшення розміру процентів у порівнянні з проведеним первісним кредитодавцем розрахунком, відповідно до якого на момент відступлення права вимоги сума заборгованості за процентами складала 15499,00 грн. \~ \~ \~ \~Суд наголошує, що за правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 листопада 2023 року у справі № 462/2056/20 засадничі принципи цивільного судочинства змагальність та диспозитивність покладають на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. \~ \~ \~ \~Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20). \~ \~ \~ \~Розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення як основного боргу за кредитним договором, так і похідних від нього відсотків, та порушення відповідачем прав позивача, які б підлягали судовому захисту Таким чином, суд вважає недоведеним розмір заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 16300,11 грн, тому вказана вимога підлягає частковому задоволенні а саме в частині стягнення заборгованості за відсотками у сумі 6520,72 грн. Окрім цього, в обґрунтування стягнення 7911,24 грн заборгованості за нарахованими процентами згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) позивачем наданий здійснений ним розрахунок, який охоплює період з 10.01.2023 по 03.10.2024. Водночас суд звертає увагу, що строк кредитування згідно з Анкетою-заявою від 10.05.2019 та офертою до нього є 11.05.2024. Отже нарахування відсотків у розмірі 7911,24 грн здійснено поза межами строку кредитування, та не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 27 014,65, суд притримується правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), відповідно до якої, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. Ураховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягненню за кредитним договором від 10.05.2019 № 491004579 підлягають 25050,00 грн, з яких: 18529,28 грн заборгованість за основним боргом, 6520,72 грн заборгованості за відсотками. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню 58,6% (25050*100:42740,63), суд стягує з відповідача 1774,4 грн (3028*58,6%) судового збору. Щодо стягнення 13000,00 грн витрат на правничу допомогу Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу у зазначеній справі надавало адвокатське об`єднання АО «Лігал Ассістанс», до позову долучено заявка на надання юридичної допомоги від 14.08.2024 № 217 з розрахунком вартості наданої послуги та витяг з Акта № 2 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024, згідно з яким підтверджено виконання робіт та прийняття такої роботи позивачем. Згідно з розрахунком витрати на професійну правничу допомогу становлять 13000 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). З урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що розмір вказаних позивачем витрат на правничу допомогу, є завищеним у відповідності із співмірним виконанням адвокатських робіт, а тому вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково в розмірі 9000,00 грн. На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial