Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

До Печерського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з позовною заявою до ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ», у якій просить стягнути з відповідача грошові кошти на користь [PERSON] , ( [ADDRESS] , IBAN: [NUMBER] в АТКБ «ПриватБанк», МФО 305299, РНОКПП [NUMBER] ) заборгованість в сумі - 791 918,74 ( сімсот дев`яносто одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять гривень 74 копійки) , а також вирішити питання щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат зі сплати судового збору. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 червня 2024 року головуючим у справі визначено Остапчук Т.В 01 липня 2024 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.11.2024 року відмовлено у задоволені клопотання про передачу справи за підсудністю Ухвалою суду від 2.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. У письмову клопотання заперечував проти ухвалення судом заочного рішення у справі, у зв`язку з тим, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Натомість, представником відповідача надано суду клопотання про відкладення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу письмових пояснень на позовну заяву не скористався. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, використав надане законом право на подачу відзиву на позовну заяву шляхом подання до суду клопотання про відкладення, тому суд, враховуючи заперечення сторони позивача щодо заочного розгляду справи, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає не можливим ухвалення заочного рішення у справі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 02 жовтня 2020 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством « Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еверест» від імені, в інтересах та за рахунок якого на підставі Договору про управління активами №19/03-18 від 19.03.2018 р. діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін» було укладено Попередній договір згідно з предметом якого ПАТ «ЗНВКІФ «Еверест» майбутній продавець та [PERSON] майбутній покупець домовились укласти основний договір купівлі-продажу квартири. Попередній договір було посвідчено Пірхою І.С. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі під номером 2832. П 2.2 Попереднього договору сторони дійшли згоди укласти основний договір протягом 90 календарних днів після реєстрації права на квартиру за Майбутнім продавцем та після здійснення Майбутнім покупцем оплати забезпечувального авансового платежу у повному обсязі. Розділом 3 Попереднього договору сторони визначили, що ціна продажу квартири за Основним договором дорівнює забезпечувальному авансовому платежу та погоджена сторонами в розмірі -2 168 466,68 грн. Сторонами за Попереднім договором визначено строки і графік внесення забезпечувального авансового платежу відповідно до якого повна оплата мала бути здійснена до 06 вересня 2023 року. Позивачем на виконання умов Попереднього договору було сплачено авансовий платіж в сумі 1 296 778,32 грн. Зважаючи на погіршення фінансового стану та втрату бізнесу з підстав повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та введення воєнного стану в Україні [PERSON] 15.08.2023 року повідомив майбутнього продавця про розірвання Попереднього договору у порядку передбаченого п.6.6 та просив повернути сплачений авансовий платіж. З урахуванням виконанням умов Попереднього договору та врегулювання положень останнього, щодо утримання штрафу та пені, сторонами було укладено Договір про розірвання Попереднього договору посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І.С. від 02 жовтня 2020 року та зареєстрованого в реєстрі під номером 2832. Договір про розірвання було укладено 22 вересня 2023 року та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каравай Н.В. та зареєстровано в реєстрі під номером 1035. П.1 Договору про розірвання Попереднього договору сторони підтверджують, що [PERSON] внесено авансовий платіж в сумі 1 296 778,32 грн. П.3 Договору про розірвання Попереднього договору сторони погодили утримання штрафу в розмірі 216 846,67 грн. (п 6.7. Попереднього договору) та пені в розмірі 288 012,91 грн. (п.6.4. Попереднього договору). У відповідності до п.5 Договору про розірвання Попереднього договору Публічне акціонерне товариство « Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еверест» від імені, в інтересах та за рахунок якого на підставі Договору про управління активами №19/03-18 від 19.03.2018 р. діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін» , взяло на себе зобов`язання на протязі 90 календарних днів повернути авансовий платіж, який після утримання штрафу та пені складає - 791 918,74 ( сімсот дев`яносто одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять гривень 74 копійки). Кінцевим строком повернення визначеного сторонами авансового платежу було 21 грудня 2023 року. Відповідачем авансовий платіж на користь [PERSON] повернуто не було. Листами від 24.01.2024 та 20.02.2024 [PERSON] вимагав сплатити суму заборгованості- 791 918,74 ( сімсот дев`яносто одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять гривень 74 копійки), або надати відповідь про причини неоплати. Станом на день зверненням з позовом до суду, авансовий платіж не був повернутий. Відповідно до частин 1 - 3 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Тобто у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того, чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій. Припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, зокрема, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії. З огляду на це Позивач погоджується, що штраф та пеня передбачені Попереднім Договором мають бути утримані Відповідачем у розмірі, що погоджений сторонами. Разом з цим укладаючи Договір про розірвання Попереднього договору Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути на користь Позивача аванс у встановлений строк. Слід зауважити, що за змістом статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За змістом статей 629, 635 ЦК України, при вирішенні спору про повернення авансу та відшкодування збитків, завданих одній із сторін попереднього договору, суду необхідно встановити причину неукладення основного договору, чи мало місце необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення договору, а також з`ясувати умови відповідальності, встановлені попереднім договором. За змістом попереднього договору та за своєю правовою природою отримані відповідачем кошти являються авансовим платежем та не мають правових ознак завдатку, враховуючи, що основний договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, відтак можуть бути стягнені відповідно до умов Договору про розірвання Попереднього договору. Аналогічні за своїм змістом позиції, щодо умов виконання попереднього договору та стягнення авансових платежів мсістяться в Постанові КЦС у складі ВС від 15.07.2020 № 205/5667/16-ц та Постанові КЦС у складі ВС від 01.10.2020 № 361/8331/18. Крім цього укладаючи Договір про розірвання Попереднього договору сторонни взяли на себе зобов`язання, які мають виконуватись відповідно до даного договору. Таку позицію зокрема викладено в Постанові КЦС ВС від 21 березня 2018 року у справі № 761/11589/16-ц. Тлумачення статті 6 ЦК України свідчить, що сторони мають право укладати договори, які не передбачені актами цивільного законодавства, за умови, що вони відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Такі договори є непонайменованими, оскільки не визначені в актах законодавствах. Свої відносини в непонайменованих договорах сторони врегульовують на власний розсуд. Таким чином Відповідач в порушення П.5 Договору про розірвання Попереднього договору у встановлені строки не сплатив на користь Позивача суму заборгованості791 918,74 ( сімсот дев`яносто одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять гривень 74 копійки), тим самим порушивши один з основних принципів-обов`язковість договору. Обов`язковість договору (принцип «pacta sunt servanda») Постанова ОП КЦС ВС від 23 січня 2019 року в справі № 355/385/17 Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, станом на дату звернення до суду із вказаним позовом відповідачем грошові кошти за Договором про розірвання позивачу не повернуто. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 791 918,74 ( сімсот дев`яносто одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять гривень 74 копійки). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial