Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

31.05.2024 представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, а 10.07.2024 представник позивача [PERSON] подала уточнену позовну заяву про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій зазначила [PERSON] як другого відповідача у справі, та просила визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, тривалістю у три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування позову представник позивача [PERSON] зазначила, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Інших осіб разом з ним за вказаною адресою не було зареєстровано. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповідав дочці [PERSON] 10.05.2024 позивач через свого представника [PERSON] подала приватному нотаріусу Чугуївського районного нотаріального округу Кожушній Л. М. документи для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність підтвердження факту прийняття спадщини. Отже, через пропуск строку на прийняття спадщини вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Водночас, представник позивача стверджувала, що [PERSON] пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Так, Указом Президента України № 64 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, був введений на території України воєнний стан, який неодноразово продовжений. Зареєстроване місце проживання позивача на території Зміївської територіальної громади Чугуївського району Харківської області відноситься до зони бойових дій відповідно до наказу № 78 в редакції від 08.07.2022 Мінреінтеграції. У зв`язку з цими обставинами [PERSON] , з метою збереження здоров`я та життя свого і своїх малолітніх дітей, була вимушена залишити місце проживання і вони разом виїхали до Республіки Німеччини. Сукупність обставин, пов`язаних із вторгненням російських військ на територію України, що спричинило їй та дітям стресовий стан та змусило задля власної безпеки покинути Україну та шукати тимчасового прихистку в Республіці Німеччині, а також умовами, в яких вона з дітьми опинилися влаштовуючи своє життя в іншій країні, стала непереборною в питанні своєчасної реалізації права на подачу заяви про прийняття спадщини. Зазначені обставини, стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.06.2024 прийнято первісну позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 24.06.2024. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.06.2024 витребувано від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. відомості зі спадкової справи № 152/2023 та відкладено підготовче засідання на 10.07.2024. 04.07.2023 від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. надійшла до суду інформація щодо спадкової справи № 152/2023, з якої вбачається, що 18.07.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] (а. с. 39-42). 10.07.2024 представник позивача [PERSON] подала уточнену позовну заяву. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.07.2024 прийнято до провадження уточнену позовну заяву, та призначено підготовче засідання на 09.09.2024. 09.09.2024 за клопотанням представника позивача [PERSON] , у тому числі у зв`язку з першою неявкою відповідача [PERSON] , відкладено підготовче засідання на 07.10.2024. 07.10.2024 за клопотанням представника відповідача [PERSON] відкладено підготовче засідання на 19.11.2024. 23.10.2024 від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування відзиву зазначено, що після смерті рідного брата [PERSON] , [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вважала, що дочка померлого, [PERSON] , яка на час відкриття спадщини з батьком не проживала, у шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, у зв`язку з чим є такою, що не прийняла спадщину. Вважала, що зазначені [PERSON] обставини щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини не є поважними, оскільки остання не мала перешкод. На думку представника відповідача, спадкове майно після смерті [PERSON] у виді житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , повинно бути успадковано [PERSON] , оскільки спершу це майно належало їх батькам, і він приймав участь у побудові житлового будинку. Взагалі, [PERSON] не приймала участі в підтримці свого батька [PERSON] , вона не допомагала йому матеріально, лише короткий проміжок часу жила з батьком до виїзду за кордон. На підставі викладеного, вважала, що [PERSON] пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини без поважних причин. 01.11.2024 від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що [PERSON] мала поважні та непереборні обставини, через які була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті батька. В зв`язку з російською агресією [PERSON] змушена була залишити своє місце проживання з метою збереження життя та здоров`я своїх малолітніх дітей та виїхала до Німеччини, де отримала статус тимчасового прихистку. Коли вона дізналася про смерть батька, то в перший період у неї був стрес, оскільки, через війну вона була позбавлена можливості взяти участь у похованні батька. Оговтавшись, вона попросила подругу поїхати до нотаріуса у м. Зміїв щоб дізнатися, які документи необхідні для прийняття спадщини. Нотаріус порекомендувала оформити нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини у Німеччині і поштою відправити до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, або ж подати заяву у консульстві України у Німеччині. Пошуки необхідного нотаріуса зайняли тривалий час. Вона отримала декілька відмов (більшість відмов були в усній формі) у отриманні відповідних послуг. Коли знайшла необхідного нотаріуса, то заява про прийняття спадщини була складена через чотири дні після спливу шестимісячного строку. Одночасно із пошуком нотаріуса [PERSON] намагалася зареєструватися в електронній черзі на офіційному сайті Консульства України для отримання нотаріальних послуг, але отримати відповідне запрошення тривалий час не вдавалося і лише на березень 2024 року їй вдалося записатися на прийом. Шестимісячний строк для прийняття спадщини на той час вже сплив, тому [PERSON] для можливості відновити свої спадкові права оформила в консульстві довіреність на свою матір [PERSON] . [PERSON] не мала фізичної можливості займатися тільки спадковим питанням. Оскільки, за умовами тимчасового прихистку у Німеччині вона зобов`язана була відвідувати інтеграційні курси в обов`язковому порядку. Крім того, 02.11.2023 на неї було скоєно напад на вулиці, коли вона поверталася додому, що спричинило тимчасову втрату працездатності. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 25.11.2024. 25.11.2024, 16.01.2025 за клопотаннями представника відповідача [PERSON] судовий розгляд справи відкладено, востаннє на 25.02.2025. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] під час судового розгляду наполягала на задоволенні позовної заяви, стверджувала, що [PERSON] з поважних причин пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини. Представники відповідача Маковецька К. О. , Чумаченко В. О. у заявах з процесуальних питань просили розглянути справу за відсутності представника Зміївської міської ради за наявними матеріалами в справі. Представник відповідача [PERSON] під час судового розгляду проти позову заперечувала, вважала, що [PERSON] не мала поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Спірною є поважність причин пропуску строку на подання позивачем [PERSON] заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] її батька [PERSON] та наявність підстав для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 16.12.1988 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а. с. 12). 27.05.2015 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після чого позивач змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а. с. 11). [INFO] помер [PERSON] , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а. с. 9, 107). За інформацією відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 678 від 19.04.2024, [PERSON] , [INFO] , на день смерті - [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У Реєстрі територіальної громади Зміївської міської ради не міститься інформація щодо осіб, зареєстрованих за вище вказаною адресою разом з [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 13). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 02.08.2019 секретарем Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 4, за яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, і на що він за законом матиме право, заповідав своїй дочці [PERSON] (а. с. 14). Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. № 266/02-31 від 10.05.2024 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії позивачу [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття нею спадщини після померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 15). Водночас, з листа приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. № 392/01-16 від 04.07.2024 вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] , 1963 року народження, який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , 18.07.2023 надійшла заява про прийняття спадщини від брата спадкодавця [PERSON] , яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 376, на підставі якої заведена спадкова справа № 152/2023. Інших заяв щодо прийняття спадщини або відмови від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 39-42). Представник відповідача [PERSON] під час судового розгляду стверджувала, що позивач [PERSON] без поважних причин пропустила строк на прийняття спадщини за заповітом після свого батька, тому до спадкування має закликатися спадкоємець другої черги за законом, яким і є брат відповідача, що своєчасно подав заяву про прийняття спадщини. Проте суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини. Так, сторонами не оспорюється, що з початком повномасштабної російської військової агресії проти України позивачка [PERSON] разом з двома малолітніми дітьми виїхала з України та отримала тимчасовий прихисток в Республіці Німеччина, де і фактично перебувала на момент смерті свого батька. Зазначене підтверджується і відомостями копії AUFENTHALTSTITEL YZRR6 KLFR від 01.06.2022 на ім`я [PERSON] , термін дії до 04.03.2024 (а. с. 16). З 06.02.2023 по 19.01.2024 у м. Галле [PERSON] , [INFO] , BAMF №7323439, регулярно відвідувала загальний інтеграційний курс (а. с. 121, 122). З копій медичних довідок/дублікатів вбачається, що діти позивачки [PERSON] та [PERSON] за станом здоров`я мали звільнення від відвідування школи в проміжки часу з 12.06.2023 по 15.06.2023, з 09.10.2023 по 13.10.2023, з 27.11.2023 по 29.11.2023, з 18.12.2023 по 20.12.2023 (а. с. 128-134). Разом з тим, 05.12.2023 о 13:08 годині [PERSON] направила на електронну адресу [INFO] лист з проханням записатися на прийом та про надання допомоги нотаріусом щодо подання заяви про прийняття спадщини в Україні. Також, [PERSON] у зверненні зазначила про необхідність вирішення цього питання протягом двох тижнів. На що 05.12.2023 о 15:46 отримала відповідь про те, що у зв`язку з навантаженням на початку року нотаріуси не мають можливості призначити зустріч. Копія цього листування додана представником позивача до відповіді на відзив (а. с. 126). Отже, зі змісту цього листування вбачається, що позивач [PERSON] , незважаючи на наявні у неї обставини, пов`язані з обов`язком відвідувати інтеграційні курси, забезпечувати лікування дітей, вона діяла добросовісно та завчасно звернулася до нотаріату у країні свого перебування з метою реалізації свого права на прийняття спадщини. Проте, відвідати нотаріуса до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини вона не була в змозі з причин, що від неї не залежали, оскільки представником нотаріату було повідомлено їй, про значну завантаженість та неможливість призначити їй зустріч з нотаріусом. Як вбачається з копії заяви [PERSON] , посвідченої 16.01.2024 нотаріусом Martina Rothermel, лише 16.01.2024, тобто через чотири дні після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, [PERSON] мала зустріч з нотаріусом та склала нотаріально посвідчену заяву на ім`я приватного нотаріуса Чугуївського нотаріального округу Харківської області Лещенко Л. В. про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] (а. с. 123, 124). В подальшому, 05.03.2024 першим секретарем з консульських питань Посольства України у Федеративній Республіці Німеччина Новіковою Є. М., посвідчена довіреність [PERSON] , якою вона уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з питань оформлення спадщини після батька [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 17, 18). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд вважає, що повідомлені представником позивача обставини на обґрунтування позову, а також зазначені вище, досліджені судом докази, надані на підтвердження позовних вимог, є належними, допустимими, а в своїй сукупності достатніми для висновку, що позивач не є спадкоємцем, який свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, а навпаки, діяла добросовісно, завчасно зверталася до компетентних органів на території країни свого перебування з метою отримання консультацій та вчиненні дій щодо прийняття спадщини, однак з причин, що не залежали від її волі, не змогла вчинити відповідні дії своєчасно. Отже, позивач з поважних причин пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для задоволення її заяви про визначення їй для цього додаткового строку. Надані представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву копія паспорта громадянина України [NUMBER] , копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а. с. 100-103), копія довідки до акта огляду медико-соціальною комісією Серія 12 ААВ № 705772 на ім`я [PERSON] (а. с. 104), копія свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] (а. с. 105), копія свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] (а. с. 106), копія свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 20.02.2008 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л. А., зареєстрованого в реєстрі за №2-302 (а. с. 108), копія свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 20.02.2008 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л. А., зареєстрованого в реєстрі за №2-304 (а. с. 109), копія заповіту [PERSON] , посвідченого 25.09.2012 секретарем Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 16 (а. с. 112), лист Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 01-14/2344 від 26.07.2023, у якому зазначено, що [PERSON] склав два заповіти: 25 вересня 2012 року за реєстровим № 16 та 02 серпня 2019 року за реєстровим № 4 (а. с. 113), не стосуються предмету спору, оскільки не містять будь-яких відомостей на підтвердження чи на спростування поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, тому суд їх не бере до уваги. Отже, позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження тих обставин, що він є спадкоємцем за заповітом, після померлого [INFO] батька [PERSON] , строк прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, існування яких не спростовано відповідачами. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved