Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову, але не довше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] , який припинено рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.11.2024 року у справі № 541/2135/24, сторони мають сина - третю особу за цим позовом [PERSON] , який народився [INFO] . Позивач зазначає, що хоча вона й зареєстрована за однією адресою з відповідачем, проте тривалий час фактично проживають окремо від відповідача. [INFO] син досяг повноліття, проте з 01 жовтня 2022 року приступив до навчання в Харківському національному автомобільно - дорожньому університеті з денною формою здобуття освіти. Наразі син є студентом 3 курсу, навчається на основі контракту, здобуває ступінь бакалавра. Термін навчання сина з 01.09.2024 року по 31.08.2025 року. Стипендію син не отримує в зв`язку з тим, що навчається на договірній платній основі. Загальна вартість освітньої послуги становить 58 100 гривень. Ці обставини підтверджуються змістом договору № 26 А-22 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 30 вересня 2022 року. Освітні послуги по навчанню сина за договором № 26 А-22 оплачує позивач. У зв`язку з навчанням сина в умовах великого міста він потребує матеріальної допомоги на проживання в іншому населеному пункті, а також на харчування, одяг, взуття та придбання підручників і канцелярських товарів. Через навчання на денній формі та стан здоров`я працювати син не має змоги, будь - яких інших доходів не одержує. По причині захворювання поперекового відділу хребта, раніше перенесеної закритої черепно - мозкової травми, захворювання обох очей син перебуває на диспансерному обліку в амбулаторії «Ваш лікар», неодноразово перебував на амбулаторному лікуванні, яке доводилося оплачувати позивачу. Позивач стверджує, що на період навчання сина надає йому посильну допомогу, як грошима, так і продуктами харчування, витрачає власні кошти на його лікування шляхом придбання ліків, оплату переїздів з місця навчання додому та в зворотньому напрямку. В період навчання сина відповідач, як батько, не цікавиться потребами сина, не допомагає йому матеріально в добровільному порядку. Відповідач є практично здоровою, працездатною людиною, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних дружин, батьків не утримує, щомісячно одержує певні доходи, не нижче мінімальної заробітної плати, встановленої законодавчо на листопад 2024 ріку (8000 гривень). Відповідач має доходи від здійснення обробітку землі, маючи у володінні комбайн сільськогосподарського призначення та автомобіль, який використовує для перевезення пасажирів. Викладені обставини на думку позивача вказують на те, що Відповідач має реальну можливість щомісяця сплачувати аліменти на утримання власного сина - третьої особи за цим позовом, на період його навчання в розмірі 1/4 частини його доходів. Ухвалою суду від 20.11.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09 грудня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Грищенка Є.С., у якому він зазначає, що відповідач категорично не погоджується із обґрунтуваннями позовних вимог. Так, відповідач переконаний, що необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), на період навчання повнолітнього сина, але не довше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років, із наведених нижче підстав. Представника відповідача зазначає, що позовна заява подана позивачем за відсутності імперативних підстав, визначених ч. 3 ст. 199 СК України, які надають право на звернення до суду одному із батьків повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Установлено, що позовна заява подана матір`ю повнолітньої дитини, що продовжує навчання - [PERSON] , яка вказує, що проживає разом із сином - [PERSON] окремо від відповідача, проте належними та допустимими доказами не доводить факт спільного проживання із сином, на який посилається, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Оскільки у позовній заяві [PERSON] зазначає, що фактично проживає окремо від Відповідача за адресою: [ADDRESS] , а фактичним місцем проживання [PERSON] є будинок [ADDRESS] (згідно відомостей паспорту громадянина України [PERSON] (ID-картка) та витягу з реєстру територіальної громади), в якому проживає відповідач, то слід прийти до висновку про відсутність у позивача процесуального права для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання. За обставин цієї справи, відповідач переконаний, що [PERSON] має довести факт спільного проживання із [PERSON] , аби мати право звернення до суду із відповідним позовом, оскільки в іншому випадку право на звернення до суду із даним позовом має лиш повнолітній син - [PERSON] , що продовжує навчання у ВНЗ. Також представник відповідача зазначає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, що продовжує навчання. Представник відповідача зауважує, що відсутність доходу у відповідача за 2024 рік підтверджується довідкою з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору №1606-24-02180 від 02.12.2024, що на думку представника відповідача спростовує доводи позивача про наявність доходу і прямо вказує на неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. Представник відповідача зазначає, що позивачем не доведено, що повнолітній син - [PERSON] має потребу в отриманні матеріальної допомоги, що є юридично-значимою обставиною при вирішення питання щодо стягнення аліментів на його утримання. З огляду на зазначене просить у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, який продовжує навчання, відмовити у повному обсязі та стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу із [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 6000 гривень. 23 грудня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якому остання зазначила, що позов підтримує повністю і просить задовольнити його за результатами розгляду справи. Зазначає, що позовна заява позивачем подана за наявності усіх імперативних підстав визначених ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, які надають право на звернення в суд одному із батьків повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Подача такого позову узгоджена між позивачем та повнолітнім сином, який продовжує навчання, зважаючи на байдуже ставлення відповідача, як батька, до власного сина та його потреб в період навчання. Позивач та її син [PERSON] проживають окремо від відповідача, який з 15 березня 2018 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що факт спільного проживання позивача з третьою особою за цим позовом - її повнолітнім сином саме за адресою: [ADDRESS] доводиться відповідним актом, посвідченим органом місцевого самоврядування. Син взагалі не проживає на місцем його реєстрації. Позивач зазначає, що долучена до відзиву довідка податкового органу про відсутність доходу у відповідача за 2024 рік (додаток 4 до відзиву) достеменно не спростовує його майнового стану та відсутності доходів, бо навіть з наданої довідки убачається отримання ним спадкового майна на конкретну грошову суму. Позивач зауважує, що син щоденно потребує харчування, лікування, має потреби у одязі, взутті, у придбанні ліків, витратних канцелярських матеріалів, що є загальновідомими обставинами, які не потребують доказування, зважаючи на приписи ст. 82 ЦПК України. Підсумовуючи викладене, позивач просить суд прийняти до уваги, що позивач, повністю підтримує заявлений нею позов з наведених у ньому підстав та обґрунтувань. В судове засідання позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] не з`явилися, надали до суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у їхню відсутність, заявлений позов підтримують та просять задовольнити. В судовому засіданні представник позивача адвокат Чернюк В.Д. позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача адвокат Грищенка Є.С. проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 10 лютого 2006 року відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с. 4). Місце проживання [PERSON] зареєстроване разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 8, 9), але відповідно до акту підтвердження фактичного місця проживання особи (осіб) № 1019/03-24 від 20 грудня 2024 року [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 57). [PERSON] навчається на третьому курсі денної форми навчання освітнього рівня бакалавр на автомобільному факультеті Харківського національного автомобільно-дорожнього університету (IV рівня акредитації) з 01 жовтня 2022 року на основі контракту. Термін навчання з 01 вересня 2024 року по 31 серпня 2025 року (а.с. 10). Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Твердження відповідача про те, що позовна заява подана позивачем за відсутності імперативних підстав, визначених ч. 3 ст. 199 СК України, які надають право на звернення до суду одному із батьків повнолітньої дитини, що продовжує навчання, оскільки місце проживання сина зареєстроване за тією ж адресою, що й місце проживання відповідача: [ADDRESS] , спростовується наданим позивачем суду актом підтвердження фактичного місця проживання особи (осіб) № 1019/03-24 від 20 грудня 2024 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 57). Крім того, відповідач не надав суду переконливих доказів, і не довів, що він не може надавати матеріальну допомогу сину [PERSON] , що продовжує навчання у вигляді аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Також, судом взято до уваги той факт, що [PERSON] проживає із своєї матір`ю, а тому остання несе більші витрати на утримання сина, оскільки він повністю перебуває на матеріальному забезпеченні матері. Суд вважає, що у зв`язку з навчанням [PERSON] на платній основі на денній формі навчання, останній потребує матеріальної допомоги від батьків, зокрема, на оплату харчування, проживання у гуртожитку, проїзду до місця навчання, придбання одягу, взуття, гігієнічних засобів, навчального приладдя, канцелярських товарів тощо. Стан здоров`я відповідача не має обмежень по працевлаштуванню, принаймні суду не надано доказів на підтвердження цього, що не позбавляє останнього можливості працювати. При ухваленні рішення суд враховує, що повнолітній спільний син сторін у зв`язку з навчанням в університеті на очній формі навчання потребує матеріальної допомоги, враховуючи стан здоров`я, матеріальний стан відповідача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно. Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме з 13.11.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог. Отже, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відзиві представника відповідача адвоката Грищенка Є.С. сторона відповідача просить суд стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу із [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 6000 гривень. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд не бачить підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень.

Outcome: approved