Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що з 2013 року по жовтень 2021 року він проживав з відповідачем однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання із відповідачем у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Після припинення подружніх відносини із відповідачем, а саме у жовтні 2021 року, за добровільною згодою останньої діти залишилися проживати з ним (позивачем), оскільки вона не мала бажання виховувати та утримувати дітей. Вони (сторони) домовилися про те, що він (позивач) певний час буде одноособово забезпечувати та виховувати дітей, а відповідач за бажанням може у зручний для неї час відвідувати дітей. Протягом перших двох років після припинення фактичних подружніх відносин відповідач декілька разів телефонувала та цікавилася життям дітей, хоча не приймала участі у їх виховані та забезпеченні. Із серпня 2023 року відповідач стала проявляти повну байдужість до власних сина та дочки, а саме: взагалі не цікавиться долею дітей, зокрема, їх успішністю у навчанні, здоров`ям та в цілому їх життям. Він (позивач) вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками щодо спільних дітей, оскільки їй відоме місце його з дітьми проживання та відомий номер мобільного телефону. Відповідач також могла безперешкодно зустрітися із дітьми під час їх перебування у навчальних закладах, однак, з вересня 2022 року жодного разу не відвідала їх. Після його (позивача) неодноразових прохань в телефонному режимі до відповідача про її зустріч із дітьми та попереднього покриття її витрат на поїздку до м. Шпола Черкаської області остання 8 липня 2024 року прибула до міста, в якому проживають діти, для побачення з ними та одночасно вирішення питання нашої з нею подальшої участі у вихованні дітей та інших питань, зокрема, надання згоди на реєстрацію місця проживання дітей. При цьому зустріч матері та дітей пройшла достатньо холодно, оскільки, відповідач не проявила до доньки та сина материнських почуттів, а поводилася з ними як чужа людина. При вирішенні питання подальшої участі у вихованні дітей відповідач повідомила, що у неї відсутні можливості для забезпечення дітям нормальних житлових умов для їх зростання та оскільки наразі вона сама перебуває у депресивному стані, тому з огляду на апатію не має бажання ані спілкуватися з дітьми, ані проявляти турботу про них. Після зустрічі відповідач поїхала у напрямку свого постійного проживання та з тих пір не телефонувала і не цікавилася дітьми. [PERSON] просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності учасників справи за наявними у ній доказами, оскільки позбавлений можливості з`ясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8-9). Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаних обставин щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки [PERSON] та сина [PERSON] . З матеріалів справи (а.с. 19-22) вбачається, що служба у справах дітей Шполянської міської ради ОТГ вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] та сина [PERSON] . Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved