Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 24.12.2022-100002236 від 24 грудня 2022 року у розмірі 19062,32 грн, покликаючись на невиконання взятих на себе зобов`язань. У зв`язку із поданням до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивачем додано до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів (ст.ст.43, 177 ЦПК України). \~ \~ \~ \~За результатами автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В. Суддя ухвалою від 07 листопада 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у зв`язку із малозначністю справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечень проти такого письмового провадження не надходило, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у такому випадку не здійснюється, як це передбачено ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідачем електронною поштою з накладенням цифрового підпису направлено суду заяву про зупинення провадження у справі з підстав перебування на військовій службі. Правом на подання відзиву чи правовою допомогою не скористався, інших клопотань не заявлено. Вирішуючи цивільно-правовий спір між сторонами, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.ст.12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. За сформованою позицією Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. \~ \~ \~ \~Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 10 березня 2021 року у справі №199/1917/19 зазначив, що у ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право,\~обов`язковість договору. Тобто з моменту укладення договору та виникнення зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. У\~ст.1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Як регламентовано ст.ст.13, 14 Закону «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України "Про електронну комерцію"). За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, презумпція правомірності правочину (ст.204 ЦК України) означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. \~ \~ \~ \~24 грудня 2022 року між позивачем (кредитодавцем) та відповідачем (позичальником) укладено кредитний договір за № 24.12.2022-100002236 у відповідності до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора Т813. Договір також підписано кредитодавцем. \~ \~ \~ \~Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. \~ \~ \~ \~За обумовленими та погодженими на власний розсуд сторонами умовами договору: сума кредиту 9000 грн; строк надання кредиту 42 дні з датою повернення (виплати) кредиту 03 лютого 2023 року; реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів - [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Судом установлено, що позивачем на виконання укладеного договору здійснено 24 грудня 2022 року переказ через платіжну систему LiqPay (платіж за № 2172222673) у розмірі 9000 грн кредиту відповідно на зазначену у договорі карту відповідача 414949*59, що підтверджується квитанцією. Покликаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач долучає розрахунок заборгованості у розмірі 8982,32 грн за тілом кредиту. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідачем наведений розрахунок не заперечено, доказів неправильності не надано та власного контррозрахунку не проведено. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. \~ \~ \~ \~Вирішуючи вимоги про стягнення 10080 грн за кредитним договором, суд виходить із наступного. \~ \~ \~ \~Як регламентовано ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. \~ \~ \~ \~На даний час ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено у наступній редакції: військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. \~ \~ \~ \~За позицією Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19 документами для звільнення від нарахування відсотків за користування кредитом є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. \~ \~ \~ \~Як долучених відповідачем довідок Національної гвардії України від 17 листопада 2022 року, 24 листопада 2022 року та 12 липня 2024 року вбачається, що відповідач проходив військову службу, починаючи з 15 травня 2020 року: брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо у районах та у період здійснення зазначених заходів на території Донецької та Луганської областей; у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України; у військовій частині [NUMBER] [INFO] . \~ \~ \~ \~Беручи до уваги викладене, нарахована позивачем заборгованість за відсотками за період із 24 грудня 2022 року по 03 лютого 2023 року у розмірі 10080 грн не підлягає стягненню, оскільки вона нарахована у період, під час якого на відповідача розповсюджуються положення Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Досліджуючи заяву відповідача про зупинення провадження у справі, суд виходить з того, що відповідно до п.2 ч.1\~ст.251 ЦПК України\~суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 456/2541/19, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Одночасно, Верховний Суд 29 серпня 2022 року у справі № 461/5209/19 прийшов до переконання, що необхідність зупинення провадження у справі до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, пов`язана з наданням доказів про його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій. З огляду на викладене для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1\~ст.251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, приймають участь у виконанні бойових завдань. Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного Суду у справах від 14 грудня 2022 року № 757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року № 501/1699/17. Остання за часом надана відповідачем довідка від 12 липня 2024 року містить інформацію про те, що відповідач як старший солдат проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] [INFO] по теперішній час. \~ \~ \~ \~Вищенаведена довідка підтверджує лише факт перебування відповідача на військовій службі у військовій частині [NUMBER] та не свідчить про його залучення до виконання бойових завдань у зоні бойових дій, у зв`язку із чим відсутні достатні докази для зупинення провадження у справі із відхиленням заяви відповідача про таке. З урахуванням узятих на себе відповідачем зобов`язань за договором про надання кредиту, які ним не виконувалися належним чином, обов`язковості договору для сторін та презумпції правочину, відсутності доказів повернення боргу, доводи позивача щодо стягнення суми боргу за тілом кредиту у розмірі 8982,32 грн з відповідача з наданням переконливих письмових доказів, достовірність яких не оспорюється, є підставними та позов підлягає до задоволення. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. В іншій частині позов є безпідставним, що слугує підставою залишення його без задоволення. \~ \~ \~ \~Будучи достовірно обізнаним про розгляд справи та наявність спору, відповідач знехтував своїми процесуальними правами та відзиву не подав, не висловивши свою позицію про заявлених вимог про стягнення заборгованості за договором, жодних доводів у спростування позову не наведено та доказів, які б досліджувалися судом, не надано. За відсутності відзиву відповідача суд вирішив справу за наявними матеріалами (ч.8\~ст.178 ЦПК України). У матеріалах справи відсутні відомості та докази, які б доводили протилежне та беззастережно спростовували зазначений висновок суду, який узгоджується із такими засадами цивільного законодавства/судочинства як верховенство права, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України,\~ст.2 ЦПК України). Разом з тим, неподання відзиву відповідачем не звільняє позивача від тягару доказування. Принцип змагальності не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13, від 23 листопада 2022 року у справі № 208/6630/19). У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: dismissed