Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. В обґрунтування своїх вимоги посилається на те, що 27 липня 2021 року він дав в борг відповідачу по справі кошти в розмірі 1 500 доларів США, з умовою повернення вищевказаних коштів в строк до 01 січня 2022 року, що підтверджується власноручно написаною розпискою. Проте, станом на день подання позовної заяви, Відповідач свої зобов`язання, згідно боргової розписки, не виконав, хоча, позивач неодноразово звертався до нього з вимогою повернути кошти, однак. останній вимогу ігнорує. У зв`язку з чим, він змушений звернутись до суду за захистом порушеного права, а тому просить суд вищевказану суму стягнути з відповідача в примусовому порядку. При цьому, суму позики просить стягнути в гривневому еквіваленті станом на звернення до суду з даним позовом, а також 4 % річних за несвоєчасне повернення боргу, що в загальному розмірі становить 76\~720 грн. 54 коп. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до\~ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.16-17). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав. Конверт, який був направлений за останньою відомою адресою його місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.19). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 1046 ЦК України\~передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку, відповідно до вимог\~ст.1047 ЦК України, договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1\~ст.207 ЦК). За своє суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 524 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Судом встановлено, що 27 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв в борг 1 500 доларів США, з умовою повернення вищевказаних коштів в строк до 01 січня 2022 року зі сплатою 4 % річних за несвоєчасне повернення суми боргу, що підтверджується оригіналом розписки, яка мітиться в матеріалах справи (а.с.5). Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 369/3340/ 16-ц, від 06 квітня 2020 року у справі № 464/5314/17, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Статтею 545\~ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 27 липня 2021 року (а.с.5). Тому, ці обставини, з урахуванням вимог ст.545 ЦК України, свідчать про невиконання [PERSON] боргового зобов`язання перед [PERSON] . Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язань, взятих на себе, відповідно до договору позики, добровільно суму заборгованості не повертає, суд вважає за необхідне визнати, що пред`явлені позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження. При цьому, щодо визначення суми боргу примусового стягнення, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим, відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, відповідач не надав суду жодних доказів на спростування пред`явлених позовних вимог. Так, позивач, звернувшись до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, просив стягнути з відповідача грошові кошти не у валюті, що визначена договором позики, а у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 04 листопада 2024 року, тобто, на момент звернення до суду з даним позовом. Статтею 533\~ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим НБУ, курс гривні щодо долара США, станом на 04 листопада 2024 року, становив 41 2476 за 1 долар США. Тому, враховуючи викладене, оскільки відповідач до теперішнього часу зобов`язання не виконав, грошові кошти позивачу не повернув, суд вважає необхідним стягнути з неї на користь позивача 61 871 грн. 40 коп., що є еквівалентом 1 500 доларів США. Окрім цього, стороною позивача заявлена вимога щодо стягнення з відповідача 4 % річних за невиконання зобов`язання, та у відповідності до складеного розрахунку, який в свою чергу відповідачем не оспорений, сума до стягнення складає 14 849 грн. 14 коп. Згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оспорюваний договір є безпроцентним. Однак, у відповідності до вимог\~ст.625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання та, у відповідності до розрахунку, складеного позивачем та неоспореного відповідачем, сума прострочення складає 14 849 грн. 14 коп., яка також підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача. Тому, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами та є такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп., сплачений останнім при подачі позову до суду.

Outcome: approved