Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до Галицького районного суду м.Львова з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача сплачену суму збитків у розмірі 160\~000,00 грн, покликаючись на право регресу. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2024 дану справу направлено за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 листопада 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 18 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України відзив на позовну заяву. Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками за місцем проживання. У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідач у порядку п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України вважається таким, якому вручено судове рішення. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12,81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4\~ст.263 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (постанови Великої Палати Верховного Суду\~4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц; від 29 червня 2022 року у справі\~№ 477/874/19). \~ Як регламентовано ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (постанова Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19). \~ \~ \~ \~Судом установлено, що відповідач 14 березня 2024 року о 22 год 178 хв на а/д Львів Пустомити Меденичі 7 км + 800 м керував автомобілем Мазда 3 д.н.з. [NUMBER] будучи неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого т/з внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем Ніссан Ліф д.н.з. [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку, котрий отримав інерційний рух та виїхав за межі проїзної частини де здійснив зіткнення із дорожнім знаком. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Окрім цього, керував вказаним автомобілем перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пунктів 2.3б; 2.9а; 12.1 ПДР України. Постановою Пустомитівського районного суду м. Львова від 16 квітня 2024 року по справі № 450/1247/24 встановлено порушення відповідачем Правил дорожнього руху України та визнано його винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП України з накладенням адміністративного стягнення. Оскільки наведена постанова суду набрала законної сили, тому доказуванню не підлягає факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди з підстав порушення відповідачем правил дорожнього руху. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля «Мазда 3», яким керував відповідач забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № ЕР-218310432 позивача ПрАТ «Європейський страховий альянс». Указаний випадок позивачем визнано страховим (страховий акт № 74/24/10/ЦВ04/01/2 від 21 серпня 2024 року та потерпілій [PERSON] за її заявою виплачено 160\~000,00 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжними інструкціями: № 122 від 13.08.2024 на суму 30\~000,00 грн; № 136 від 20.08.2024 на суму 30\~000,00 грн; № 156 від 02.09.2024 на суму 40\~000,00 грн; № 172 від 10.09.2024 на суму 60\~000,00 грн. З урахуванням наведеного, позивач отримав право вимагати в порядку регресу від відповідача як страхувальника виплачене страхове відшкодування, оскільки останній керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та спричинив ДТП. Отже заявлений позов підлягає задоволенню. Суд акцентує увагу, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішив справу за наявними матеріалами. У порядку ст.141\~ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 гривень.

Outcome: approved