Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

В квітні 2023 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, уточнивши свої вимоги під час підготовчого провадження, просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), індексний номер 46762371 від 08.05.2019 року державного реєстратора Пономаренко О.В. на будинок [ADDRESS] та реєстраційний запис державного реєстратора про право власності на нерухоме майно № 1824583180000. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з інформаційної довідки № 327718537 від 31.03.2023 р. з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дізналася про реєстрацію відповідачкою [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] , загальною площею 99,7 кв м, житловою площею 65,7 кв м. Опис - житловий будинок літера А, основа А, сарай ( вхід в погріб, погріб) В, вбиральня Ж, гараж І, альтанка К, сарай М, вольєр С, Т, огорожа № 12,4,5. Право власності на цілий будинок було зареєстровано 06.05.2019 року державним реєстратором Пономаренко О.В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824583180000. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46752371 від 08.05.2019 зареєструвала державний реєстратор Пономаренко О.В. Документом, поданим для державної реєстрації була довідка про показники об`єкта нерухомого майна N9 030419, виданий 03.04.2019 ТОВ «Бюро технічної інвентаризації». Вважає, що при здійсненні державної реєстрації права власності на будинок [ADDRESS] порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, будинок [ADDRESS] згідно технічного паспорту побудований в 1958 році. Право власності було зареєстровано за дідом позивача [PERSON] виконкомом Київської міської ради 28.05.1952 року на старий будинок, який був знесений та побудований новий. Згідно заповіту [PERSON] від 26.08.1975 року, він залишив частину цього будинку матері позивача [PERSON] . Згідно розпорядження Подільської районної у м.Києві державної адміністрації № 78 від 08.02.2005 року [PERSON] був наданий дозвіл на здачу в експлуатацію житлового будинку, яким вона не скористалася так як померла [INFO] . Позивачка звернулася до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , де була заведена спадкова справа №508/2011 щодо майна померлої [PERSON] . Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2012 року позивачці та відповідачці [PERSON] було відмовлено в позові про визнання права власності на частини будинку в порядку спадкування у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Позивачка постійно зареєстрована в будинку [ADDRESS] та користуюся % частиною цього будинку, загальною площею 88, 5 кв.м, житловою площею 66,3 кв.м. Зараз відповідачка зареєструвала своє право власності на будинок загальною площею 99,7 кв.м, як цілу частину, не врахувавши, що іншу частину будинку загальною площею 88,5 кв.м, який має також N240 по [ADDRESS] , займаю я. Все це унеможливлює реєстрацію частини будинку [ADDRESS] за позивачем. Аналізуючи вказані положення закону та Порядку, відомості, надані відповідачкою [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою - [ADDRESS] були недостатніми для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Так, як вбачається із Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про буд. [ADDRESS] документом, поданим для державної реєстрації є довідка про показники об`єкта нерухомого майна, виданий ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», що не є тим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація нерухомого майна. Вважає, що державним реєстратором при прийнятті рішення від 05.05.2019 року були порушені її права, як особи, яка володіє частини будинку [ADDRESS] та унеможливлює моє право зареєструвати цю частину будинку, який збудований до 05 серпня 1992 року і щодо якого існує спрощена система державної реєстрації права власності. Ухвалою від 02.05.2023 р. відкрито провадження з призначенням розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 17.05.2023 р. заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково та накладено арешт на будинок [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) на праві власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824583180000. Ухвалою від 31.01.2024 р. витребувано у Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) засвідчену у встановленому законодавством порядку копію реєстраційної справи, яка включає документи, на підставі яких прийнято рішення та проведено державну реєстрацію права власності від 08.05.2019 № 46762371 державним реєстратором Пономаренко Оксаною Вікторівною на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824583180000. Ухвалою від 21.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі та надали пояснення, зазначив, що немає підстав ставити під сумнів дії державного реєстратора, крім того позивач не надає жодного доказу на право даного будинку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з інформаційної довідки № 327718537 від 31.03.2023 р. з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на будинок [ADDRESS] , загальною площею 99,7 кв м, житловою площею 65,7 кв м. зареєстровано за [PERSON] . Опис - житловий будинок літера А, основа А, сарай ( вхід в погріб, погріб) В, вбиральня Ж, гараж І, альтанка К, сарай М, вольєр С, Т, огорожа № 12,4,5, право власності на цілий будинок було зареєстровано 06.05.2019 року державним реєстратором Пономаренко О.В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824583180000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46752371 від 08.05.2019 зареєструвала державний реєстратор Пономаренко О.В. Згідно технічного паспорту від 19.12.2003 р. будинок [ADDRESS] побудований в 1958 році. Право власності було зареєстровано за [PERSON] виконкомом Київської міської ради 28.05.1952 року на старий будинок, який був знесений та побудований новий. Згідно заповіту [PERSON] від 26.08.1975 року, частина будинок [ADDRESS] залишено [PERSON] (матері позивача). Згідно розпорядження Подільської районної у м.Києві державної адміністрації № 78 від 08.02.2005 року [PERSON] був наданий дозвіл на здачу в експлуатацію житлового будинку. Відповідно довідки № 2751/02-14 від 17.07.2021 виданої Першою Київською державної нотаріальною конторою, вбачається , що 23.05.2011 була заведена спадкова справа №508/2011 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , 1931 року народження, яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2012 року (справа № 2-4100/11) [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-VІ ( далі Закон №1952 - VІ), який спрямований на забезпечення визнання та захист державою таких прав. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до вимог ч.4 ст.18 Закону №1952-VІ державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. У ч.1 ст.27 Закону №1952-VІ зазначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі документів, що, відповідно до законодавства, підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Постановою Кабінету Міністрів від 25.12.2015 року №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в редакції, чинній на момент вчинення реєстраційних дій, для державної реєстрації права власності на Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються : 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з по господарської книги; 2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради(якщо такий орган не створений -сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Відповідно до п.1, 2 частини 3 ст.10 Закону №1952- VІ державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом, відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документам, , наявність обтяжень прав на нерухоме майно, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та /або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках та збудовані до 5 серпня 1992 року були визначені ст.31 ЗУ №1952-71 в редакції чинній на час вчинення реєстраційних дій, положеннями якої передбачалось, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстроване в Державному реєстрі прав. Таким чином, аналізуючи вказані положення закону та Порядку, відомості, надані відповідачкою [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою - [ADDRESS] були недостатніми для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Так, як вбачається із Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про буд. [ADDRESS] документом, поданим для державної реєстрації є довідка про показники об`єкта нерухомого майна, виданий ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», що не є тим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація нерухомого майна. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом абз. 1 п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - а у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Відповідно до статті 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Статтею 38 Закону також передбачено, що державний реєстратор, за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несе дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом абз. 1 п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - а у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1 073,60 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1 073,60 грн. На підставі викладеного, ст.15, 16, 321 ЦК України,

Outcome: approved