Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-23 00:00:00

\~ \~ 26.04.2024\~року до\~Верхньодніпровського районного\~суду Дніпропетровської\~області звернувся\~ [PERSON] , представник позивача, адвокат Ремез К.І., з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідача, [PERSON] 08.05.2024 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. 12.06.2024 року проведений перерозподіл справи іншому складові суду. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17.06.2024 року позовна заява залишена без руху в зв`язку з виявленими недоліками та позивачеві наданий строк для їх усунення. 27.06.2024 року позивачем усунені виявлені недоліки. 22.07.2024 року отримана інформація із Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11 грудня 2024 року. 11.12.2024 року розгляд справи відкладений на 24.02.2025 року в зв`язку з неявкою відповідача та не отримання ним судової повістки. 24.02.2025 року постановлена ухвала про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 24.02.2025 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 24.02.2025 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 24.02. 2025 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 661\~500 грн.. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 50\~000.00 грн., і судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: 02.09.2021 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг на один календарний місяць грошові кошти в сумі 661\~500.00 грн., про що написав розписку. Станом на 28.02.2024 року зобов`язання відповідачем не виконані, грошові кошти не повернені, підстава для утримання грошових коштів відсутня, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, давши пояснення за обставинами, фактично викладеними в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному веб-сайті судової влади. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог,заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.09.2021 року, відповідач, [PERSON] отримав від позивача, [PERSON] у борг на один календарний місяць грошові кошти в сумі 661\~500.00 грн., про що написав розписку , що підтверджується копією договору позики грошових коштів. Таким чином судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини із договору позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України - \~За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1. 2 ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що договір позики між сторонами укладений в належній письмовій формі, шляхом написання боргової розписки. Передача грошових коштів позичальникові підтверджується борговою розпискою, в якій чітко зазначено, що [PERSON] , отримав від [PERSON] , грошову суму в розмірі 661\~500.00 грн. Відповідач зобов`язувався повернути суму позики через один календарний місяць в повному розмірі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться Позивач зазначає, що станом на 28.02.2024 року позичальник не виконав свого зобов`язання перед позикодавцем та не повернув грошові кошти в розмірі 661\~500.00 грн. Відповідач будь-яких доказів на спростування цього факту не надав. З чого суд приходить до висновку, що відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконані. Строк повернення позики за договором позики настав. На підставі вищевикладеного суд, у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу підлягають задоволенню. Оскільки, згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6\~615.00 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до абзацу 2. ч. 2 ст. 259 СК України - Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Оскільки на час розгляду та вирішення справи суду не надані докази понесених судових витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне надати представникові позивача п`ятиденний строк для подання доказів понесених витрат на правову допомогу.

Outcome: approved