Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні\~2024\~року представник\~позивача Дараган\~Юлія Олександрівна\~звернулася до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] та\~просила стягнути\~з нього заборгованість за: 1) договором позики № 77677136 в розмірі 22462, 30 грн, 2) за кредитним договором № 03954-07/2020 в розмірі 13600,00 грн; 3) за кредитним договором № 10002235808 в розмірі 17490,00 грн Позов вмотивований тим, що 05 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір Позики № 77677136. Відповідно до п.20 Дговору такий договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронним повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги, в тому числі до боржника [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.07.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 22462,3 грн, з яких: 7000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 15462,30 грн сума заборгованості за відсотками. Крім того, 30 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03957-07/2020, підписаний електронним ідентифікатором і клієнт отримав кредит на умовах, визначених у договорі. 21.05.2021 між ТОВ «ФК«Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК«Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні права вимоги, в тому числі до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 21.05.2021 до Договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13600 грн, з яких: 4000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 9600 грн сума заборгованості за відсотками. 17 серпня 2020 року між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10002235808, підписаний електронним ідентифікатором і клієнт отримав кредит на умовах, визначених у договорі. 11.05.2021 між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 11052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні права вимоги, у тому числі до боржника [PERSON] , а саме: 4400 грн суму заборгованості за основною сумою боргу, 13090 грн суму заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договорів позики і кредитів відповідач не виконав свої зобов`язання перед первісними кредиторами і гроші на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» також не були перераховані для погашення заборгованості. За наведених обставин заборгованість із відповідача стягується у судовому порядку. Сторони в судове засідання не з`явилися, Представником позивача подано письмове клопотання про проведення судового розгляду за наявними письмовими доказами без особистої участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Позовні вимоги повністю підтримуються з посиланням на правові підстави для задоволення позову. Відповідач з позовом не погодився. У визначений строк його представником адвокатом Малиневським Павлом Петровичем подано відзив на позов (а.с. 71-76). Особистої участі сторона відповідача у судовому розгляді не приймає. Сторона відповідача наголошує, що у матеріалах справи відсутні докази перерахування на рахунок відповідача позики у розмірі 7000 гривень від ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів», розмір заборгованості, у тому числі за відсотками, також не доведений. Розрахунок позивача не є належним доказом. Відсутні підстави для стягнення коштів, нарахованих після 06.12.2021. Договір факторингну укладено 14.06.2021, а договір позики 05.11.2021. Щодо іншого договору, то у справі відсутнє підтвердження перерахування кредитодавцем 4000 грн на рахунок відповідача. Розмір заборгованості та відсотки також не доведені. А договір факторингу є неповним і після 16.08.2020 відсотки не можуть нараховуватися. На підставі викладеного у задоволенні вимог позивача просили відмовити. Представником позивача у системі «Електронний суд» сформовано відповідь на відзив (а.с.85-92) з посиланням на правові висновки Верховного Суду № 524/5556/19 від 12.01.2021, № 561/77/19 від 16.12.2020. Вказує, що договори, за якими відповідач отримував кошти укладалися шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта, який прийняв оферту, звернувшись до фінансової компанії. Всі відсотки нараховувалися виключно первісним кредитором, про що свідчить детальний розрахунок на а.с.140-141. Одночасно із відповіддю на відзив сторона позивача просила витребувати необхідні докази, які мають значення для справи у ПАТ «КБ «Приватбанк», АТ "СЕНС БАНК". Таким чином, оскільки згідно ст. 49 ЦПК України участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає, що у справі достатньо доказів і документів про правовідносини сторін на підставі яких можливо ухвалити рішення без особистої участі сторін та їх представників. Внаслідок неявки в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється (ч.2 ст 247 ЦПК України). Дослідивши заявлені у справі докази, встановивши вимоги і заперечення сторін у світлі поданих заяв, відзивів та пояснень, визначившись із нормою права. яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У справі встановлено, що 05 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір Позики № 77677136. Відповідно до п.20 Дговору такий договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронним повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги, в тому числі до боржника [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.07.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 22462,3 грн, з яких: 7000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 15462,30 грн сума заборгованості за відсотками. Щодо дати укладення договору факторингу, на що у відзиві вказує предстаник відповідача, то тут враховується, що такий договір діє з урахуванням додаткової угоди до нього від 27.10.2023 (а.с.13), де остаточно сформовано загальні права вимог, що відступаються, а акт прийому-передачі від 27.10.2023 (а.с.14) вказує, що фактор прийняв Реєстр Боржників № 11, витяг з реєстру боржників № 11 (а.с.15) містить права вимоги до боржника [PERSON] . Крім того, 30 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03957-07/2020, підписаний електронним ідентифікатором і клієнт отримав кредит на умовах, визначених у договорі. 21.05.2021 між ТОВ «ФК«Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК«Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні права вимоги, в тому числі до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників від 21.05.2021 до Договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13600 грн, з яких: 4000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 9600 грн сума заборгованості за відсотками. 17 серпня 2020 року між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10002235808, підписаний електронним ідентифікатором і клієнт отримав кредит на умовах, визначених у договорі. 11.05.2021 між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 11052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні права вимоги, у тому числі до боржника [PERSON] , а саме: 4400 грн суму заборгованості за основною сумою боргу, 13090 грн суму заборгованості за відсотками. Звернувшись з позовом про стягнення заборгованості, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилалося на невиконання позичальником умов вище згаданих договорів щодо повернення у встановлений строк грошових коштів, а позивач, у свою чергу, набув право вимоги до відповідача за всіма перерахованими вище грошовими зобов`язаннями. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим підприємець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за вказаними позивачем договорами. За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі згаданих вище Товариств та пройшов реєстрацію на веб-сторінці Товариства. Під час здійснення реєстрації відповідач створив особистий кабінет та надав всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, дату та рік народження, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації), чим фактично надав згоду на обробку персональних даних. Для безпосереднього оформлення кредитів (позики) відповідач обрав бажані суми, погодився на строк кредитування, і самостійно вніс номер банківської картки та підтвердив, що ознайомлений з Правилами надання грошових коштів у позику. Після прийняття позичальником умов вище згаданих договорів, всі договори підписано [PERSON] відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на особистий телефонний номер відповідача. На спростування вказаних обставин відповідачем доказів не подано. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписано позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. [PERSON] вважається ознайомленим з умовами правил в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», про що свідчать виконані останнім фактичні дії в ІТС. Матеріали справи не містять даних щодо звернення відповідача [PERSON] до правоохоронних органів з приводу використання третіми особами його персональних даних. Тому у законний спосіб не спростовано волевиявлення відповідача щодо встановлення кредитних правовідносин із вище згадуваними первісними кредиторами. Крім цього, інформація із банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказує (а.с.163), що у вказаному банку на ім`я [PERSON] імітовано карту № [NUMBER] , на яку 20.08.2020 здійснено переказ коштів на суму 4000 гривень та 17.08.2020 здійснено переказ коштів на суму 4400 грн. За інформацією АТ «СЕНС БАНК» [PERSON] є клієнтом такого банку. На його ім`я відкрито картку № [NUMBER] , рахунок до картки № [NUMBER] , із виписки руху коштів встановлено, що у період із 05.11.2021 по 15.11.2021 зараховані на такий рахунок кошти в сумі 7000 грн. Отже, відсутні підстави для оцінки аргументів відповідача про неукладеність згадуваних вище договорів, зважаючи на те, що у разі виконання договору обома сторонами (зокрема, надання кредитних коштів кредитодавцем та користування ними позичальником), тому кваліфікація договору як неукладеного виключається, такі договори вважаються укладеним та надалі можуть бути оспорюваними (за відсутності законодавчих застережень про інше). Виходячи із принципу змагальності сторін, який є визначальним у цивільному судочинстві, суд діяв в межах заявлених позовних вимог та перевіряв доводи сторін на предмет наявності або відсутності у відповідача заборгованості за кредитом. Суми боргу являють собою фактично нараховані суми за датами до укладення договорів Факторингу, тобто така заборгованість виникла у період строку кредитування, а самим ТОВ «ФК «ЄАПБ» будь-яких зайвих сум до стягнення не заявляється. Відповідач не доводить, що реалізував свої зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки Первісного позикодавця. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки доведено достовірними доказами отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними договорами, посилання відповідача на необгрунтованість вимог позивача, якому вимоги перейшли за Договорами Факторингу, суд визнає безпідставними. Позивачем до договорів факторингу надані витяги із реєстрів боржників, де чітко міститься посилання про відступ боргу саме по боржнику [PERSON] , із зазначенням сум, які у подальшому заявлено у позові, що розглядається судом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Як убачається з матеріалів справи, заборгованість відповідачем не сплачена ні новому, ні попереднім кредиторам, внаслідок чого утворена сума заборгованості може бути стягнута за судовим рішенням. Таким чином, вимоги позову є законними і обгрунтованами, а позов підлягає задоволенню повністю. Згідно ст. 141 ЦПК України внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved