Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ФОП [PERSON] , в якому просить суд розірвати договір купівлі-продажу металопластикових конструкцій № 16 (далі-товар) на загальну суму 19380,00 грн. та зобов`язати відповідача повернути всі сплачені за договором кошти, в тому числі за послуги монтажу металоконструкцій в розмірі 2055,00 грн; стягнути з відповідача неустойку в розмірі 21511,80 грн. на день подання позовної заяви із подальшим її перерахуванням на день винесення рішення у встановленому діючим законодавством розмірі. В обґрунтування позову зазначав, що 27 червня 2023 року на підставі Листа обміру № 2705-1 від 27.05.2023 року було укладено Договір купівлі-продажу металопластикових конструкцій № 16 на загальну суму 19380,00 гривень. Згідно домовленостей, замовлена металоконструкція, повинна була бути встановлена уповноваженими представниками Відповідача для збереження гарантії на Товар. Згідно умов Договору, позивач повинен був оплатити в повному обсязі товар, а відповідач поставити замовлену металопластикову конструкцію, протягом 21 дня після підписання договору та повної сплати ціни Договору. На підставі Договору, відповідачем був виписаний рахунок № 46 від 21.06.2023 року. Перша часткова оплата по Договору та виставленому рахунку була здійснена 23.06.2023 року на суму 10000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3064911253.1 від 23.06.2023 року. Остаточний розрахунок по Договору та рахунку здійснено 27.06.2023 року на суму 9380,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3069835756.1 від 27.06.2023 року. Згідно розрахункової дати поставки товару, визначено в п.п. 5.4 Договору (21 день), товар повинен був бути поставлений в строк до 18.07.2023 року. Товар був поставлений 07.07.2023 року. Після поставки замовленого Товару 07.07.2023 року, металопластикову конструкцію, було встановлено уповноваженими представниками відповідача, за що було окремо сплачено 2055,00 гривень, що підтверджується Квитанцією № AXC6-5T6E-2TEE-3993 від 07.07.2023 року. 26.10.2023 року було виявлено деформацію профілю та надіслано відповідачу для усунення даного недоліку так, як це є гарантійним випадком, передбаченим п.2.5 Договору. Крім того, встановлено, що під час зняття замірів представником відповідача було помилково визначено розмір по вертикалі на 3 сантиметри. Відповідач повідомив, що буде направлений представник, який встановлював металоконструкцію для встановлення причин деформації. Представник відповідача, прийшов лише 06.11.2023 року, зробив огляд та відео-фіксацію деформації профілю та повідомив, що це заводський брак і потрібна заміна даної частини металоконструкції. Після чого, відповідач повідомив, що даний недолік буде усунено шляхом заміни. Лише 17.12.2023 року, було здійснено заміну частини металоконструкції, однак, як виявилось, це не виправило ситуацію і вся загальна металоконструкція залишилась із тими ж самими недоліками, які залишились не усуненими. Крім того, під час заміни частини металоконструкції, представник відповідача пошкодив та погнув навесні петлі металоконструкції після ударів по ним молотком зламав дверний замок. 29.12.2023 року прийшов інший представник відповідача, який оглянув металоконструкцію, підтвердив деформацію металоконструкції і повідомив, що він передасть дану інформацію відповідачу, який повинен далі повідомити, як буде усуватись даний недолік. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що відповідачем порушено умови Договору та його права, як споживача у зв`язку із незадоволенням його вимог про усунення недоліків у передбачений законом строк та спосіб. Посилаючись на вимоги п. 4. ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів", позивач зазначив, що так, як на день подання позовної заяви, недолік Товару досі не усунутий, строк усунення складає вже 125 днів, то відповідно до вимог Закону, відповідач повинен сплатити неустойку за кожен день прострочення усунення недоліків в наступному розмірі: з 26.10.2023 року по 29.01.2024 року = 125 -14 днів = 111 * 193,80 (19380*1%) = 21511,80 грн. 30 січня 2024 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) позивача, отримана в порядку ч. 6\~ст. 187 ЦПК України\~з Єдиного державного демографічного реєстру. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.01.2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків 10 днів з дня вручення ухвали. 07.02.2024 року позивачем в строк усунені зазначені в ухвалі суду від 30.01.2024 року недоліки. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження з викликом сторін. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. 20.03.2024 року від відповідача ФОП [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування вказував, що дійсно, між позивачем та відповідачем укладено договір від 27.06.2023 року. Предметом Договору є виготовлення та поставка металевопластикових конструкцій за індивідуальними розмірами Покупця. Товар був поставлений 07.07.2023 року. Позивач прийняв товар, перевіривши його характеристики під час прийняття. За умовами Договору відповідач не брав на себе обов`язки щодо монтажу, не передбачено оплату за монтажні роботи відповідачу. Позивач додає до позову квитанцію про оплату 2055 грн., але в розділі одержувач відсутні відомості про отримання коштів відповідачем в якості ФОП або фізичної особи. Більше того, в призначенні платежу відсутні посилання на укладений між сторонами договір або на будь-який інший договір, а також відсутні інші відомості, які можуть ідентифікувати призначення платежу за проведення монтажних робіт. Окрім цього, позивач не надає будь-який документ, який пов`язує працівника по монтажу із особою відповідача для пред`явлення претензій. Відповідач не займається монтажем металевопластикових конструкцій та не отримує від замовників кошти за ці роботи. Посилання позивача не підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Щодо посилань позивача на те, що під час зняття замірів представником відповідача було помилково визначено розмір по вертикалі на 3 сантиметри, відповідач звертав увагу суду на те, що в доданому до позову аркуші заміру № 2705-1 в графі «Замовник» не позивач, а [PERSON] , яка, імовірно, є дружиною або родичем позивача. Окрім того, позивач погодивши договір здійснив оплату за товар саме за розмірами, які зазначені в аркуші заміру № 2705-1. Окрім цього, позивач визначає, що отримав товар. Тобто, отримуючи товар, позивач перевірив його характеристики за характеристиками замовлення. Більше того, про претензії до розмірів конструкції позивач згадує через майже 4 місяці від дати отримання замовлення. Таким чином, прийняття товару позивачем та відсутність претензій у день отримання унеможливлює законність претензій позивача щодо замірів оплаченої конструкції. В тексті позову зазначено: «відповідач повідомив, що буде направлений представник, який встановлював металоконструкцію для встановлення причин деформації». Позивач трактує слова відповідача на власний розсуд, адже відповідач засобами телефонного зв`язку повідомив позивачу, що йому слід звернутися до тієї особи, яка здійснювала монтажні роботи товару позивача. Таким чином, позивач намагається повідомити суду недостовірну інформацію, яка нібито повинна вплинути на законність позовних вимог. В тексті позову зазначено: «представник відповідача, прийшов лише 06.11.2023 року, зробив огляд та відео-фіксацію деформації профілю та повідомив, що це заводський брак і потрібна заміна даної частини металоконструкції. Після чого, Відповідач повідомив, що даний недолік буде усунено шляхом заміни». Позивач не повідомляє жодних відомостей про особу «представник відповідача», не надає документ, який підтверджує представництво або пов`язує представника із відповідачем. Також, позивач зазначає про огляд і відеофіксацію, але не надає до суду докази. Позивач вважає, що суд повинен припускати про правдивість посилань позивача. Доказування, як і рішення суду, не ґрунтується на припущеннях. Таким чином, позивач акцентуючи увагу на «заводський брак» не надає жодного доказу, який би підтверджував його посилання. Позивачем не дотримано виконання умов п. 2.6 Договору. Відповідач же не займався монтажем Товару, не отримував за монтаж грошові кошти, не займався ремонтом Товару (якщо такий був), не направляв своїх представників до позивача, адже за умовами Договору позивач зобов`язаний продати Товар за погодженими із замовником розмірами. Отже, недолік виник не з вини виробника чи продавця, а внаслідок фізичної дії позивача та/або третьої особи, про що зазначено самим позивачем у позові. Також відповідач повідомляв, що попередній розрахунок судових витрат відповідача складається із: 12000 грн. - за оплату правової допомоги адвоката (з яких 3000 грн. за написання відзиву, 1500 грн. за написання клопотання про судову експертизу, 3000 грн. - за написання заперечення, 1500 - за написання процесуального клопотання, 3000 грн. - за участь адвоката в судовому засіданні в якості представника відповідача); 8000 грн. - за оплату проведення судової товарознавчої експертизи; 200 грн. - за поштові витрати. Зважаючи на умови договору про надання правової допомоги № 01/01-02-24 сторона відповідача робить письмову заяву, що бажає скористатися умовами п. 8 ст. 141 ЦПК України та повідомляє, що відомості про оплату гонорару та акт наданої правової допомоги із загальним розміром гонорару адвоката буде надано протягом 5-ти днів з дня винесення рішення по справі. 20.03.2024 року від відповідача надійшло клопотання про призначення по справі судової товарознавчої експертизи. 09.04.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на те, що при усному спілкуванні з Відповідачем на етапі попереднього укладання Договору, було озвучено про вимоги до металоконструкції, яка буде замовлена, а саме технічні характеристики та колір. Після чого, Відповідач повідомив, що для визначення ціни Договору, необхідно зробити заміри пройому, куди буде встановлено металоконструкцію. На цьому етапі виникає питання звідки у Відповідача з`явився лист обміру №2705-1 від 27.05.2023 року. Обмір було здійснено особою на ім`я [PERSON] , яка була направлена Відповідачем за адресою [ADDRESS] , яка здійснила обмір, передала результати обміру Відповідачу, який в свою чергу на підставі даного обміру сформував лист обміру № 2705-1 від 27.05.2023 року. Також звертав увагу суду на те, що зі слів Відповідача, обов`язковою умовою надання та збереження гарантії на поставлений вироб, є обов`язковий монтаж металоконструкції, виключно уповноваженим представником Відповідача, і цим представником є «непов`язана з представником Відповідача» одна й та сама особа, а саме [PERSON] , який попередньо робив заміри, а після чого встановлював металопластикову конструкцію, якого він особисто направляв. 15.11.2023 року було доставлено нову металопластикову раму дверей, замість деформованої. 24.11.2024 року монтажник [PERSON] , прийшов замінити нову металопластикову раму, але він забув необхідний інструмент для монтажу, а тому використовуючи замість нього молоток, зламав дверний замок та навісні петлі дверей, погнувши та деформувавши їх. За результатами заміни нової рами, виявилось, що деформація нікуди не поділась, щілина як була так і залишилась та на додаток, монтажник Відповідача додатково зламав вхідний замок та пошкодив навісні петлі рами і після цього до сьогоднішнього дня не з`являвся. 23.04.2024 року від позивача надійшла заява про виклик свідків. 25.04.2024 року від відповідача надійшли заперечення на заяву про виклик свідків. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.05.2024 року підготовче засідання у справі закрито, справу призначено до розгляду, клопотання про виклик свідків задоволено частково. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, підтримав у повному обсязі відзив на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Статтею 2 ЦПК України\~визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.05.2023 року, відповідно до аркушу заміру № 2705-1, було зроблено замір за адресою: [ADDRESS] , з метою виготовлення металопластикової конструкції (а.с. 10). Згідно замовлення покупця № 46 від 21.06.2023 року постачальник - ФОП [PERSON] та покупець [PERSON] погодили, що вартість товару а саме металопластикові конструкції Steko S500 лам.темний дуб, Roto, становить разом 19380,00 грн. (а.с. 4). 23.06.2023 року позивачем [PERSON] сплачено на користь магазину [PERSON] 10000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3064911253.1 (а.с. 6). 27.06.2023 року позивачем [PERSON] сплачено на користь магазину Хутко 9380,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3069835756.1 (а.с. 5). 27 червня 2023 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу металопластикових конструкцій (а.с. 8). Згідно індивідуальних розмірів покупця (індивідуальний заказ), які вказані в листі обміру та в специфікаціях до замовлення, які є невід`ємною частиною даного договору (надалі товар), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором , прийняти й оплатити товар. Вказаний товар є погоджений покупцем і повністю його задовольняє по всім показникам, в т.ч. за розмірами, кольором, маркою, моделлю, профілем, ціною (п. 1.1, 1.2 Договору). Доставка товару має бути не пізніше 21 календарних дні після оплати та підписання договору (п. 5.4 Договору). Згідно п. 4.1 Договору загальна вартість договору становить 19380,00 грн. Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору якість і комплектність товару за договором відповідає вимогам встановленим законом. Сторони перевіряють відповідність товару вимогам якості і комплектності під час його передання покупцеві. Продавець несе відповідальність: за якість та комплектність металопластикових конструкцій в межах та обсягах зазначених в листі заміру, а також зазначену відповідальність в п. 2.4 та 2.5 цього договору та, за умови, дотримання покупцем вимог додатку № 3 до цього договору «Правила з експлуатації». Згідно п. 2.5 договору гарантійні зобов`язання поширюються на наступні випадки: - міцність зварних з`єднань металопластикових конструкцій; - стабільність кольору і форми профілю; - герметичність склопакетів; - функціональність фурнітури (механізму відкривання та управління). Гарантійні зобов`язання не поширюються на дефекти, що виникли в результаті: - неправильної експлуатації товару; - на будь-які пошкодження, що виникли з вини покупця або третіх осіб в процесі ремонтних робіт або експлуатації товару; - неправильного монтажу, установки та ремонту товару (в разі проведення монтажних робіт покупцем або третіми особами); - природного зносу деталей(фурнітури); - проведення подальших оздоблювальних робіт (гідро і теплоізоляція) з недотриманням будівельних норм; - стихійних лих, пожежі, удару блискавки та інших форс-мажорних обставин; - не є гарантійним випадком поворот ручки із зусиллям, що призвело до випадіння стулки з петель; - гарантія також не поширюється на випадіння конденсату на внутрішньому склі будь-якого типу склопакету (п. 2.6 Договору). У разі недотримання вимог додатку № 3 до цього договору «Правила з експлуатації», продавець не несе відповідальності за несправності, що виникли, і ремонт металопластикових вікон здійснює на платній основі (п. 2.7 Договору). Відповідно до п. 5.3 Договору прийняття визначеного в Договорі товару покупцем свідчить про те, що він влаштовує його за формою, габаритами, кольором, розміром. комплектацією, а також іншими параметрами та може бути використаний покупцем за призначенням. Доставка товару має бути не пізніше 21 календарних дні після оплати та підписання договору (п. 5.4 Договору). 12.01.2023 року позивач звернувся з Досудовою претензією до відповідача ФОП [PERSON] , відповідно до якої пропонував добровільно розірвати Договір купівлі-продажу металопластикових конструкцій № 16 на загальну суму 19380,00 грн. та повернути всю суму по Договору; добровільно повернути сплачені послуги з монтажу металоконтрукції в розмірі 2055,00 грн.; добровільно сплатити неустойку в розмірі, що складає 12404,20 грн. на день подання даної претензії з подальшим перерахування за кожен додатковий день затримки (а.с. 11-12). Статтею 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до змісту ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями\~ст. 626 ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.\~627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, договір купівлі-продажу металопластикових конструкцій № 16 від 27 червня 2023 року укладений у письмовій формі з дотриманням вимог чинного на час укладення договору законодавства. Закон України «Про захист прав споживачів»\~регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За правилами ч. 1 ст. 4\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 та 2\~статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідно до частини 4\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2\~ст. 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 1статті 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у\~ст. 12ЦПК України. Так, згідно змісту позову товар був поставлений 07.07.2023 року. Ніяких претензій з боку покупця, позивача по справі, як свідчать матеріали справи не надходило. Судом вивчалась квитанція № АХС6-5Т6Е-2ТЕЕ від 07.07.2023 року, згідно якої [PERSON] перерахував суму у розмірі 2055 грн. отримувачем вказаної суми зазначено А-Банк. Тобто, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту встановлення металопластикової конструкції саме відповідачем (або його робітниками). Також не знайшло свого підтвердження існування яких-небудь позадоговірних відносин між позивачем та відповідачем після поставки товару - 07.07.2023 року. У судовому засіданні прослуховувались аудіо записи розмов позивача з нібито працівниками відповідача щодо встановлення, демонтажу та переустановлення придбаного товару. Вирішуючи питання про допустимість доказів, наданих позивачем у вигляді аудіозаписів, на яких міститься нібито телефонна розмова позивача з працівниками відповідача щодо встановлення, демонтажу та переустановлення придбаного товару. суд враховує Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням СБУ щодо офіційного тлумачення положення частини 3 статті 62 Конституції України №12 - рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, в якому зазначено наступне. Згідно з ч. 1, 2 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Стаття 31 Конституції України гарантує кожному таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть встановлюватися лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо. Розглядаючи справу Конституційний суд узяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо. Системний аналіз положень Кодексу та Закону дає підстави стверджувати, що проведення оперативно-розшукових заходів або використання засобів для отримання фактичних даних повинно відбуватися виключно з дотриманням прав і свобод людини і громадянина, у передбачених законом випадках тау відповідному процесуальному порядку особами або підрозділами, які уповноважені здійснювати оперативно-розшукову діяльність. Недотримання Конституції України та порушення особами, уповноваженими здійснювати оперативно-розшукову діяльність, вимог Кодексу, Закону, інших законів України при одержанні фактичних даних є підставою для визнання зібраних у такий спосіб доказів недопустимими. Також Конституційний Суд України дійшов висновку, що здійснення не уповноваженими фізичними або юридичними особами на власний розсуд будь - яких заходів, які віднесені до оперативно-розшукової діяльності (мають ознаки оперативно-розшукової діяльності) порушує не лише законодавчі положення, а конституційні права і свободи людини і громадянина. Враховуючи вищенаведене, те, що законодавством не передбачено проведення, без попередження про здійснення запису телефонної розмови, аудіофіксування телефонних розмов, то такий аудіозапис не можна вважати таким, що отриманий в передбаченому законом процесуальному порядку. Як наслідок цього суд не має процесуальної можливості встановити, дослідити і перевірити хто і коли здійснював цей аудіозапис, голоси яких осіб (дикторів) на ньому зафіксовано, чи не вносилися до нього будь-які зміни. Здійснення звукового запису голосу особи без її згоди порушує право на охорону інтересів особи. Голос фізичної особи належить до прояву особистого характеру, що охороняється, його звуковий запис можна здійснювати або використовувати тільки з відома фізичної особи. Проте, позивачем не надано суду доказів попередження та отримання згоди осіб, з якими відбувалися розмови, на здійснення запису розмови, як не надано і будь-яких інших доказів наявності у нього законних підстав втручання у приватне спілкування особи та здійснення звукозапису розмов. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що надані позивачем звукозаписи розмов, є недопустимим доказом, як такий, що отриманий з порушенням прав і свобод людини і громадянина, гарантованих Конституцією України. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що відповідачем не порушені умови договору купівлі-продажу металопластикових конструкцій № 16 від 27 червня 2023 року, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що недоліки (деформація профілю) які ніби - то з`явились виникли саме з вини відповідача, а не під час його використання, а тому заявлені позивачем позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, що в свою чергу було зроблено відповідачем. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed