Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 1.Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради на користь позивача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 26\~543,25 грн., компенсації за невикористану відпустку в розмірі 25\~698,36 грн., моральну шкоду в розмірі 30\~000,00 грн. та витрати на правничу допомогу. Аргументи учасників справи. 2.В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що з 01.10.2020 року позивач працює на посаді інженера (фахівця) з підготовки кадрів. Відповідно до банківської виписки по банківському рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] для виплат заробітної плати КП «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради, відсутнє перерахування заробітної плати з січня 2022 року по липень 2022 року в розмірі 15\~895,25 грн., а також відсутнє перерахування заробітної плати за період за вересень 2024 року 4\~700,00 грн. та за жовтень 2024 року в розмірі 5\~470,00 грн., а всього 26\~543,25 грн. Крім того, існує заборгованості по виплаті компенсації за невикористану відпустку (69 календарних днів) в період з 30.09.2021 року по 09.10.2023 року і за весь поточний рік в розмірі 25\~698,36 грн. Позивач зверталась до відповідача з проханням виплатити суми заборгованості по заробітній платі. Довідкою від 05.10.2023 року за №453 за підписом директора КП «НВЦ» ДОР, підтверджується заборгованість за період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року в розмірі 19\~895,25 грн., а також невикористана відпустка за період з 30.09.2021 року по 09.10.2023 року, яка склала 41 день. Також відповідно до повідомлення позивача про сплату боргу із заробітної плати від 28.02.2024 року зазначено, що існує заборгованість по заробітній платі за 2022 рік. Враховуючи те, що заборгованість по заробітній платі не виплачена відповідачем, [PERSON] написала заяву про звільнення від 18.11.2024 року та звертається до суду. Крім того, відповідач вважає, що бездіяльність відповідача по невиплаті заробітної плати призвело до погіршення її матеріального становища, що спричинило моральні страждання, які виявились внаслідок постійних стресів та погіршення самопочуття, з психологічної нестабільності та депресивного стану, відповідно просить про стягнення моральної шкоди в розмірі 30\~000,00 грн. 3.Від відповідача Комунального підприємства «Навчально-виробничий центр» Дніпровської обласної ради до суду відзив не надходив, відповідач в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку в порушення ч.6 ст.14 ЦПК України не зареєстрований. Згідно відповіді №1124435 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач перебуває у стані припинення, відомості з ЄДРПОУ не виключені. Процесуальні дії у справі. 4.23 грудня 2024 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою суду витребувано з Комунального підприємства «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради довідку про нараховану і не виплачену заробітну плату [PERSON] , за період 2022, 2023, 2024 роки та нараховану суму компенсації за невикористану відпустку. Обставини справи, встановлені судом 5.Відповідно до наказу (розпорядження) №112 Комунального підприємства «Навчально-виробничого центру» Дніпропетровської обласної ради від 30.09.2020 року, [PERSON] прийнято на роботу з 01.10.2020 року на посаду інженер з підготовки кадрів. (а.с.15) 6.Згідно до трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] 01.10.2022 року прийнята на посаду інженера з підготовки кадрів Комунального підприємства «Навчально-виробничого центру» Дніпропетровської обласної ради, 01.03.2024 року назву посади «інженер з підготовки кадрів» змінено на «фахівець з підготовки кадрів» та 18.11.2024 року звільнена з посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. (а.с.17-18) 7.Відповідно до наказу про припинення трудового договору №52 від 18.11.2024 року, [PERSON] звільнено з посади фахівець з підготовки кадрів за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі заяви позивача. Кількість календарних днів не використаної відпустки 69 календарних днів. (а.с.19, 30) 8.18.11.2024 року позивач зверталась до відповідача про видачу їй копію наказу про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільнені. (а.с.31) 9.Згідно до штатного розпису Комунального підприємства «Навчально-виробничого центру» Дніпропетровської обласної ради посадовий оклад інженера з підготовки фахівців з 01.02.2022 року становить 9\~568,00 грн., оклад фахівця з підготовки кадрів з 01.03.2024 року 11\~680,00 грн., з 04.07.2024 року 11\~680,00 грн., оклад інженера з підготовки фахівців з 01.01.2024 року 11\~680,00 грн. (а.с.21-23) 10.Згідно довідки, виданої Комунальним підприємством «Навчально-виробничого центру» Дніпропетровської обласної ради №453 від 05.10.2023 року, заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року становить 19\~895,25 грн. Кількість днів невикористаної відпустки за період з 30.09.2021 року по 09.10.2023 року становить 41 день (а.с.26) 11.27.02.2024 року [PERSON] зверталася до відповідача із зверненням про сплату їй боргу із заробітної плати. (а.с.27) 12.28.02.2024 року Комунальним підприємством «Навчально-виробничий центр» Дніпропетровської обласної ради повідомлено позивачу, що підприємство не відмовляється від боргу перед нею із заробітної плати та планує розрахуватися в період з 01.06.2024 року по 01.01.2025 року. (а.с.28) 13.13.11.2024 року позивач зверталася до відповідача з заявою про здійснення в повному обсязі протягом 5 днів виплати боргу з заробітної плати та невикористаних днів відпустки. (а.с.29) Джерела права й акти їх застосування. 14.Відповідно до\~ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. 15.Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. 16.Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. 17.Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. 18.Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно\~ст. 22 цього Закону\~суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. 19.Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частиною першою статті 94 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. 20.Стаття 3 ЗУ «Про оплат у праці» визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. 21.Частиною третьою статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в частині п`ятій статті 97 КЗпП України. 22.Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 23.Згідно з вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 24.У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду. 25.З матеріалів справи вбачається, що з 01.10.2022 року по 18.11.2024 року [PERSON] працювала на посаді інженера (фахівця) з підготовки кадрів. Наказом про припинення трудового договору (контракту) №52 від 18.11.2024 року [PERSON] звільнено з посади інженера (фахівця) з підготовки кадрів за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України. 26.У зв`язку з невиплатою заробітної плати відповідачем утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 26\~543,25 грн., яка складається з: -невиплаченої заробітної плати за період з січня 2022 року по липень 2022 року в розмірі 15\~895,25 грн. -невиплаченої заробітної плати за період з вересня 2024 року 4\~700,00 грн. -невиплаченої заробітної плати за період з жовтня 2024 року 5\~470,00 грн. 27.Судом встановлено, що за період з січня 2022 року по липень 2022 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 19\~895,25 грн., що підтверджується довідкою №453 від 05.10.2023 року виданої відповідачем. Крім того, судом враховано, що відповідач був обізнаний про існуючу заборгованість та планував розрахуватися з позивачем з 01.06.2024 року по 01.01.2025 року, що підтверджується довідкою №41 від 28.02.2024 року виданою відповідачем. 28.Крім того, позивач стверджує, що у відповідача існує заборгованість по виплаті компенсації за невикористану відпустку в період з 30.09.2021 року по 09.10.2023 року та за поточний 2024 рік, тобто 69 календарних днів в розмірі 25\~698,36 грн. 29.Згідно наказу про припинення трудового договору (контракту) №52 від 18.11.2024 року, кількість календарних днів не використаної відпустки складає 69 днів. На час розгляду справи представником відповідача не надано суду будь-яких доказів для спростування доводів позивача, суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Ухвалу суду від 23.12.2024 року про витребування доказів відповідач не виконав, правом подати відзив не скористався. Таким чином, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 30.Крім того, судом враховано, що відповідач в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку в порушення ч.6 ст.14 ЦПК України не зареєстрований. Згідно відповіді №1124435 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач перебуває у стані припинення, відомості з ЄДРПОУ не виключені. 31.Тягар доказування відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Такого висновку дійшов КЦС у складі ВС у постанові від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц, провадження № 61-23170сво18. Однак відповідач не надав відзив на позовну заяву та не виконав ухвалу суду від 30.04.2024 року про витребування доказів. 32.Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з розрахунком заборгованості по нарахованій, але не виплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку здійсненим позивачем. 33.Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 30\~000,00 грн., суд зазначає наступне. 34.За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі №369/9301/18. 35.Судом встановлено, що в результаті невиплати сум заробітної плати [PERSON] відповідачем в день звільнення, останній порушив право на оплату праці позивача, гарантоване ст. 43 Конституції України, поставив позивача в скрутне матеріальне становище та змусив докладати зусиль для організації свого життя, чим заподіяв йому моральну шкоду. 36.Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого\~або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди,якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин,які мають істотне значення. 37.При\~визначенні\~розміру\~відшкодування\~враховуються\~вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 38.Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування, судом враховано тривалість порушення права позивача на своєчасну оплату праці, розмір заборгованості заробітної плати і компенсації за невикористанні дні відпустки. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, на переконання суду, відповідає сумі 10\~000,00 грн., що відповідає критеріям розумності та співмірності з порушеним правом позивача. Розподіл судових витрат. 39.Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 40.Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 41.Позивач відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений. 42.Враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати за позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 1\~211,20 грн., оскільки позивач під час звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 43.Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 403,69 грн. 44.Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, проте не долучив доказів понесення позивачем цих витрат, тому відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України суд залишає заяву без розгляду. На підставі викладеного, та

Outcome: partial