Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту, в якому просить визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] її сина [PERSON] , скасувати арешт та заборону його відчуження накладені на підставі постанови АК 288058, 218/6 Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.11.2007 року. В обґрунтування позову зазначає, що 23.11.2007 року державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову АК 288058, 218/6 про арешт нерухомого майна, а саме на 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галій Л.І. матері померлого, яка є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON] , відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у відповідній частці, а саме на 1/4 частку квартири [ADDRESS] з підстав наявності заборони, та повідомлено спадкоємця про те, що наявність арешту перешкоджає видачі Свідоцтва. На даний час виконавче провадження з виконання даної постанови у виконавчій службі відсутнє, однак арешт з майна не знятий. З огляду на викладені обставини, враховуючи те, що арешт майна перешкоджає позивачу отримати спадок шляхом видачі йому нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, а підстави для існування такого арешту відсутні, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги. Позивачка та її представниця до суду не з`явилися, представниця позивача надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [INFO] сина [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №3/2023 заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галій Л.І. щодо майна померлого [PERSON] . У ході оформлення свідоцтв про право на спадщину за законом, було виявлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.12.2023 року, за даними актуальної інформації про державну реєстрацію обтяження наявний арешт нерухомого майна, а саме: - арешт на невизначене майно, все майно [PERSON] , [INFO] , накладений на підставі Постанови АК 288058, 218/6, 23.11.2007 винесеної ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва, який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон 14.12.2007 за реєстраційним номером: 6227096, реєстратором: Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою; заборона №450, борг в сумі 13 463 грн. У відповідь на запит суду Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою було повідомлено, що документи, на підставі яких нотаріальною конторою було накладено обтяження на арешт за реєстраційним №6227096 від 23.11.2007 року в архівах нотаріальної контори не виявлено (а..с 38). Як вбачається з відповіді Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на звернення представниці позивачки перевіркою відомостей встановлено, що матеріали виконавчого провадження за яким винесено постанову АК 288058, 21/6, 23.11.2007 про арешт нерухомого майна у відділі відсутні, виконавчі провадження за 2004 - 2019 роки знищені за закінченням терміну зберігання, так як відповідно до п. 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. А також, рекомендовано звернутися до суду з приводу зняття арешту з майна (а.с. 9-10,11) Частинами 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Однак, 29.01.2024 року Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав позивачу відповідь, в якій повідомив, що у відділі відсутні матеріали виконавчих проваджень, на підставі яких винесено постанову про арешт майна у зв`язку з чим у відділі відсутні правові підстави для зняття арешту з майна. Відповідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №21/6 від 23.11.2007 в рамках якого виносилась постанова про арешт нерухомого майна [PERSON] відсутнє. У Єдиному реєстрі боржників відносно [PERSON] відомості відсутні. Відповідно до п. 2 Розділу ХІ Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Враховуючи ті обставини, що у відповідача Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні матеріали виконавчого провадження, на підставі якого винесено постанову про арешт майна [PERSON] , який помер [INFO] , на думку суду, арешт накладений на його майно має бути знятий, оскільки подальше його існування порушує права позивача, як спадкоємця за законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном [PERSON] оскільки, виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона - закінчене. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. З цих підстав суд вважає правильним позовні вимоги щодо зняття арешту задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне. В постанові Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу судів на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що в частині визнання за [PERSON] право власності на 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , слід відмовити, оскільки нотаріус, в разі скасування арешту на спірне нерухоме майно, зобов`язаний в установленому законом порядку видати позивачу свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Отже, питання визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування на вищевказане нерухоме майно, може вирішуватись в судовому порядку лише після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування, відтак, позовні вимоги в цій частині є передчасними і задоволенню не підлягають. В зв`язку з вищезазначеним позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial