Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

У вересні 2024 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по частини нежитлового приміщення № [NUMBER] а площею 85,7 м2,\~за адресою: [ADDRESS] . Станом на 01.11.2021 укладено типовий індивідуальний договір №72215571 між Концерном «МТМ» та [PERSON] і [PERSON] про надання послуг з постачання теплової енергії за вищевказаною адресою. Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачам за період з 01.11.2021 по 31.07.2024 на загальну суму 84\~815,85 грн., однак відповідачі оплату за надані послуги здійснювали не у повному обсязі у зв`язку із чим у відповідачів виникла грошова заборгованість у розмірі 79 894,08 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідачів разом з понесеними судовими витратами у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2\~422,40 грн. Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення її недоліків. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви було усунуто. Ухвалою суду від 19 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача Концерну «МТМ» - Фарзаєва К.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовні заяві. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановлено законом порядку, проте у судове засідання не з`явилась, разом з тим у судове засідання з`явився її представник адвокат Корсік Я.І. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у зв`язку з тим, що позивачем надаються послуги неналежної якості, оскільки у її приміщенні дуже холодно. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Корсік Я.І. у судовому засіданні заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що він фактично не заперечує факту надання позивачем послуг з постачання теплової енергії до будинку у якому знаходиться нежитлове приміщення, яке належить відповідачам, проте вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обсяг спожитого тепла та розмір заборгованості, яку позивач просить суд стягнути з відповідачів. Так, позивач посилається на те, що будинок у якому знаходиться нежитлове приміщення відповідачів обладнано приладом комерційного обліку, проте не надано доказів на підтвердження того, що даний прилад комерційного обліку введено в експлуатацію, а також те, що він проходив періодичну повірку та є справний. Також матеріали справи не містять доказів зняття показань з приладу обліку теплової енергії\~на підставі яких позивачем здійснювався розрахунок наявної заборгованості, зокрема відсутні відповідні акти. Посилаючи на вказані обставини просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, відповідно до статуту підприємства основною діяльністю Концерн «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Судом встановлено, що відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по частині нежитлового приміщення № [NUMBER] а площею 85,7 м2, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Варавкою В.М. та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №326020569 від 16.03.2023 року. Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону. Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. 02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http://zp.gov.ua/uk/articeles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-) та на власному офіційному веб-сайті (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http//teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання. Відповідно до ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин. Крім того ч. 6 ст. 633 ЦКУ передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними. Таким чином, в силу вимог вище наведених норм Закону з 01.11.2021 Концерном «Міські теплові мережі» з відповідачами укладено типовий індивідуальний договір №72215571 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії (далі - договір) передбачено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу (відповідач) послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до пункту 11 Типового договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика). У відповідності до п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі\~Правила) - розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється відповідно до «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315». Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021року №358 внесено зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, які набули чинності 28.01.2022 року. Відповідно до \~ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~у разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості та інформацією про нарахування споживача. Відповідно Методики №315 від 22 листопада 2018 року розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики. Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги. Відповідно до п.1 розділу VІ Методики для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії, з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/будинку. Пунктами 8, 9 Правил надання послуги з постачання теплової енергії визначено, що постачання теплової енергії для потреб палення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР, знаходженням нежитлового приміщення Відповідача у багатоквартирному житловому будинку. Згідно «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869\~Концерном «Міські теплові мережі» для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021р. № 374 (зі змінами). Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо. Тобто двома ставками. Перша ставка (умовно-змінні витрати)\~плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії. Друга ставка (умовно-постійні витрати)\~плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину). Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження, сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди. Відповідно до умов укладених договорів плата виконавцю складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги , здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води. У період з 01 листопада 2021 року по 31 липня 2024 року позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] \~на загальну суму 84\~815,85 грн. Відповідачами оплата за надані послуги здійснювалась не в повному у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 79\~894,08 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу за договором №72215571. Щодо доводів сторони відповідача про те, що позивачем не доведено належними доказами обсягу наданої послуги з постачання теплової енергії, обладнання будинку приладом комерційного обліку, введення останнього в експлуатацію, доказів його повірки та зняття показань приладу обліку теплової енергії\~на підставі яких позивачем здійснювався розрахунок наявної заборгованості суд зазначає наступне. Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні наданої позивачем інформації щодо нарахувань послуги з постачання теплової енергії за договором 72215571 за адресою: [ADDRESS] нарахування сплати за надану послугу з постачання теплової енергії відповідачам проводилося з урахуванням показів комерційного приладу обліку. Також судом досліджено наданий позивачем архів показів опалення по [ADDRESS] у якому міститься інформація щодо заводського номеру встановленого комерційного приладу обліку, дати його повірки та щомісячні дані показів приладу обліку, обсяг спожитої послуги. З урахуванням викладеного, суд вважає, що надані позивачем докази про наявність заборгованості зі сплати спожитої теплової енергії у пред`явленому до стягнення розмірі в сумі 79\~894,08 грн. з 01 листопада 2021 року по 31 липня 2024 року, є належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові. При цьому, суд враховує, що розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачами не спростовано та не надано обґрунтованих даних, з яких би вбачалося невідповідність розрахунків позивача фактичним обсягам споживання теплової енергії відповідачами. Також суд не бере до уваги доводів відповідачів щодо неналежної якості наданих послуг оскільки докази звернення останніх до позивача з цієї підстави суду не надано та матеріали справи не містять. Разом з цим до позовної заяви було додано роздруківку з програми medoc на підтвердження направлення на адресу відповідачів рахунків на сплату наданої послуги з постачання теплової енергії, проте з даної роздруківки вбачається, що вона не стосується відповідачів, а містить інформацію щодо іншої особи та іншого договору. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи те, що роздруківку з програми medoc не містить інформації стосовно відповідачів, а стосується іншого договору та сторонньої особи, яка не має відношення до даної справи, суд визнає її неналежним доказом у справі. Згідно пункту 32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019\~(далі Правила), розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 цих Правил визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У п. 32 Типового договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. За умовами п. 34 Типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно з пп. 3 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. При цьому, суд зазначає, що посилання відповідача на те, що позивачем не надсилалися рахунки на оплату спожитої теплової енергії є безпідставними, оскільки з урахуванням сталої правової позиції Верховного Суду, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за послуги з постачання теплової енергії відповідачами не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачами вживалися заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Водночас, суд зазначає, що відповідно до ст.322 ЦК України власник майна зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором і законом. Згідно із ст.\~360\~ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання (ст.541 ЦК України). Отже, власник несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у власності. Таким чином, зважаючи на те, що нежитлове приміщення належить кожному з відповідачів у рівних долях кожен співвласник повинен відповідати за зобов`язаннями відповідно до своєї частки. З матеріалів справи не вбачається, що між відповідачами як співвласниками нежитлового приміщення встановлений договором певний порядок розрахунків з постачальником послуг за надані послуги, а тому їх відповідальність за надані послуги має розраховуватись у відповідності до частки кожного у спільному майні, тобто по 1/2 частині. З огляду на викладене, суму заборгованості необхідно розділи по 1/2 та стягнути з відповідачів суму заборгованості за житлово-комунальні послуги по 39\~947,04 грн., з кожного. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., на підставі ст.540 ЦК України, у рівних частках.

Outcome: approved