Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 09.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» (далі ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за договором №41440 від 31 липня 2021 року у розмірі 11066,25 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1950 грн та простроченої заборгованості за процентами у розмірі 9116,25 грн. Також позивач просить стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 10500 грн. Позов обґрунтовано тим, що 31.07.2021 [PERSON] уклала з ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» кредитний договір №41440. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір, відповідачка підтвердила, що ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов договору, товариство надало відповідачці фінансований кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 17.02.2022 ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» уклали договір факторингу №02-17/02/2022, за яким ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» прийняло належні ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно реєстру боржників, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 11066,25 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1950 грн та простроченої заборгованості за процентами у розмірі 9116,25 грн. Представник позивача у додаткових письмових поясненнях на відзив на позовну заяву зазначив, що відповідачка не надала доказів, що вона сплачувала заборгованість за кредитним договором первісному чи новому кредитору. Ідентифікація позичальника здійснюється через банк-емітент, яким видано картку, отже доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідачка [PERSON] . До позову долучено Інформаційну довідку №997/10 від 22.10.2024 на підтвердження виконання умов кредитного договору зі сторони первісного кредитора. Відповідачка не надала суду належних та допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки їй не належать. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку. Надав до суду заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», позов підтримав у повному обсязі. Доводи та заперечення відповідача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала частково. У відзиві на позов визнала заборгованість за кредитним договором №41440 від 31.07.2021 року в розмірі 2650 грн, яка складається з суми кредиту за договором - 2000 грн, суми процентів за користування кредитом - 350 грн, суми комісії за надання кредиту -300 грн. Зазначила, що їй не було відомо про зміну кредитора за укладеним договором, позивачем не дотримано вимог ч.1 ст. 1082 ЦК України, що виключає обов`язок боржника здійснити платіж факторові. Договір факторингу діяв лише до 30.01.2023, доказів продовження його дії суду не надано, що позбавляє позивача права вимагати виконання грошових вимог. Позивачем не надано доказів перерахування коштів на карту [PERSON] , у договорі зазначено не повний номер платіжної карти, що не дозволяє ідентифікувати особу отримувача за платіжною операцією. Виписка по рахунку виготовлена без погодження з відповідачем. Позивачем не доведено розмір заборгованості за відсотками, оскільки надані розрахунки не містять усіх складових, не зазначено бази нарахування відсотків, періоду нарахування. Також не надано доказів щодо продовження строку надання кредиту, а тому проценти за користування кредиту не можуть нараховуватися. Просила врахувати лист Торгово-Промислової Палати від 28.02.2022 про те, що введення воєнного стану в країні не могло не вплинути на умови та можливість виконання зобов`язань сторонами господарських договорів та ст. 617 ЦК України , якою передбачена можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки військова агресія є форс-мажорною обставиною. Повідомила суд, що відноситься до захищеної категорії осіб, оскільки з 30.05.2022 року є військовослужбовцем Збройних сил України, призвана під час мобілізації та з 06.09.2024 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною строком на 6 місяців, що не знімає статусу військовослужбовця. Просила зменшити витрати на правничу допомогу у розмірі 10500 грн. Зазначила, що спірні правовідносини не є складними, надання відповідних послуг не вимагає значних інтелектуальних зусиль та часових витрат. Заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу майже дорівнює ціні позову, що є неспівмірним. Послуга №1 є складовою послуги №2, її виокремлення має штучний характер, докази здійснення моніторингу судової практики та реєстру відсутні, не надано і доказів понесення канцелярських витрат. Максимальна вартість правових послуг, наданих позивачу може складати не більше 1500 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 09.12.2024 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з даним позовом. 10.12.2024 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки, відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.01.2025 року. Розгляд справи відкладено на 07.02.2025 року. 24.12.2024 відповідач надала суду відзив на позовну заяву. 06.01.2025 представник позивача подав до суду заяву про розподіл судових витрат. 30.01.2025 представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі. Розгляд справи відкладено на 25.02.2025, справа знята з розгляду та призначена на 26.02.2025 у зв`язку з участі судді у семінарі, який проводила НШСУ. 26.02.2025 сторони у судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Суд встановив, що 31.07.2021 [PERSON] уклала з ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» кредитний договір №41440. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2, 1.3.договору товариство надало клієнту фіксований кредит у розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 7 днів, тобто до 06.08.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Згідно п. 1.4. договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту (п.1.5 договору). Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта, п.1.6. договору. Відповідно до графіку розрахунків та загальної вартості кредиту, що є додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №41440 від 31.07.2021, який підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором AV6169, сума кредиту становить 2000,00 грн, сума нарахованих процентів складає 350,00 грн, комісія 300,00 грн., разом до оплати 2650,00 грн. Відповідно до довідки ТОВ «Платежі онлайн» за №997/10 від 22 жовтня 2024 року, на картковий рахунок відповідачки [PERSON] 31.07.2021 перераховано кредитні кошти в розмірі 2000 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . 17.02.2022 ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» уклали договір факторингу №02-17/02/2022, за яким ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» передало ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» прийняло належні ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» прав грошової вимоги та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 11066,25 грн., з яких: 1950 грн залишок по тілу кредиту та 9116,25 грн залишок по відсотках. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору про надання фінансового кредиту від 31 липня 2021 року №41440, додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту від 31 липня 2021 року №41440; договором факторингу №02-17022022 від 17.02.2022, витягом з реєстру боржників №02-17/02/2022 від 17.02.2022, випискою з особового рахунка за кредитним договором [PERSON] ,інформаційною довідкою від 22.10.2024 №997/10 про видачу кредиту в сумі 2000 грн. на банківську картку № [NUMBER] , довідкою про ідентифікацію, іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 цього Кодексу\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли сааме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.2ст.1048 Цивільного кодексу України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1054та ч.2 ст.1050Цивільного кодексу України\~наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно дост.526ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1\~ст.599 ЦК України). Відповідно до змісту ст. ст.610,\~611,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. [PERSON] уклала кредитний договір з ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП». Даний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та підписаний накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Відповідно до положень\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Уклавши договір, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, домовилися щодо розміру кредитних коштів отриманих відповідачкою, щодо строку повернення кредитних коштів, щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, а також щодо розміру процентної ставки, яка підлягає сплаті за користування кредитними коштами у разі прострочення зобов`язань. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідачки виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» виконало свої зобов`язання - надало відповідачці кредитні кошти у розмірі 2000 грн, відповідачка не виконала зобов`язань по поверненню грошових коштів, чим порушила умови кредитного договору та має заборгованість. Отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 2000 грн. підтверджено інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» про перерахування відповідачці 31.07.2021 року о 10.36.06 суми кредиту 2000 грн. за договором №41440 через платіжний сервіс «Platon», номер транзакції 32771-69620-81903 на платіжну карту [NUMBER] . . Суд зауважує, що кредитні кошти надані позичальнику у безготівковій формі на банківську картку, вказану нею при укладенні договору. Відповідачка не надала доказів, що кредитні кошти на її картку, зазначену нею у договорі, не надходили. За умовами цього договору відповідачка зобов`язалася повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк. Відповідно до розрахунку в позовній заяві, заборгованість відповідачки становить 11066,25 грн, з яких 1950 грн - заборгованість за тілом кредиту; 0 грн - заборгованість за комісією; 9116,25 грн - заборгованість за процентами 20.06.2024 відповідачці направлено письмову вимогу щодо погашення заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 11066,25 грн. Як слідує з досліджених доказів, умови договору відповідачкою належним чином не виконані, передбачена договором кредиту заборгованість не погашена. Враховуючи, що відповідачкою не виконано грошове зобов`язання в строк, передбачений умовами кредитного договору, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №41440 від 31.07.2021 за основною сумою боргу в розмірі 1950 грн є обґрунтованими. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків за договором позики суд виходить з такого. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). За умовами договору про надання фінансового кредиту сторони встановили строк кредитування 7 днів. Позивач просить стягнути з відповідачки проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Проте, позивач не заявив до відповідачки вимоги про стягнення процентів, які передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, з урахуванням суми неповернутого кредиту, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №41440 від 31.07.2021 становить 2300 грн (1950 +(2000:100%х2,5%х7)). У позовній заяві позивач не заявляє вимог про стягнення заборгованості по комісії в розмірі 300,00 грн, а тому, виходячи з принципу диспозитивності,з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №41440 від 31.07.2021 у розмірі 2300 грн, з яких: 1950 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 350 гривень - сума заборгованості за відсотками В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Суд відхиляє твердження відповідачки про відсутність у позивача права вимоги, з тих підстав, що вона не повідомлена про укладення договору факторингу. Відповідно до договору факторингу та реєстру прав вимоги, права вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] перейшли до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Однак відповідачка не надала доказів погашення заборгованості первісному кредитору, а тому вимоги позивача є підставними. Суд зазначає про відсутність підстав для застосування до зобов`язань що виникли, факту введення воєнного стану в Україні, як обставини непереборної сили (форс-мажору), що унеможливлює виконання зобов`язань, оскільки відповідачкою не надано доказів, що не виконання нею зобов`язань за договором фінансового кредиту виникло саме внаслідок такої обставини. Також суд зауважує, що строк виконання зобов`язання настав 06.08.2021, тобто станом на дату настання строку виконання зобов`язань воєнний стан в Україні не запроваджено. \~ \~ \~ \~Отже з\~відповідача підлягає\~стягненню заборгованість\~у розмірі\~2300\~грн.,\~яка складається\~заборгованості за\~тілом кредиту\~у розмірі\~1950\~грн та\~заборгованості за\~відсотками в\~межах строку\~кредитування (7днів)\~у розмірі\~350\~грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Розподіл судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено частково на 20% (2300:11066,25х100%), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 484,48 грн судового збору. Суд зауважує, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частиною 2\~ст. 137 ЦПК\~встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За приписами\~ст. 134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 29 грудня 2023 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та адвокат Пархомчук С.В. уклали договір про надання правової допомоги. Відповідно до п. 3.1 даного договору, вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата), та розраховується виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. Згідно п. 3.2 договору, витрати адвоката пов`язані з наданням правової допомоги за цим договором (такі як, але не виключно: отримання документів, збирання доказів, надсилання документів, технічне забезпечення та інші) за умови надання документів, що підтверджують ці витрати, сплачуються клієнтом адвокату понад узгоджену суму гонорару додатково. Пунктом 3.3. договору передбачено, що факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат. Згідно поданого Акту про отримання правової допомоги від 30 грудня 2024 року адвокатом надані послуги тривалістю 5 годин загальною вартістю 10500 гривень, а саме: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору №41440 від 31.07.2021 року адвокатом витрачено 1 год. часу, вартість якої складає 2000 грн.; складання та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики адвокатом витрачено 2,5 год. часу, вартість якої складає 5000 грн.; інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи адвокатом витрачено 1,5 год. часу, вартість якої складає 3000 грн.; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції вартість якої складає 500 грн. На підтвердження сплати зазначеної суми надано копію платіжної інструкції №34103 від 30.12.2024 року, згідно якої ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило адвокату Пархомчуку С.В. кошти згідно договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року в сумі 10500 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем, дійсно, були понесені витрати на правничу допомогу у цій справі. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності та реальності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial