Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Чернівецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обгрунтовує позов тим, що [INFO] померла - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на квартиру під [ADDRESS] . Посилається на те, що спадкоємців за законом не має, проте [PERSON] при житті посвідчила заповіт від 16.09.2015 року, яким все своє майно заповідала саме їй. Вказує на те, що на день смерті спадкоємиці разом із нею вона проживала, та про існування заповіту не знала. Стверджує, що саме по вказаним причинам нею не було вчасно подано заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки про існування заповіту вона довідалась від нотаріуса тільки 20.06.2024 року, випадково коли хотіла посвідчити на своїх дітей заповіт, а нотаріус повідомила, що є заповіт на її ім?я. Зазначає, що на даний час заповіт не скасований та не змінений. Позивачка вказує на те, що з покійною вона більше 10 років до її смерті перебувала у дружніх стосунках, постійно надавала їй допомогу. Разом з цим, стверджує, що [PERSON] не повідомляла її про те, що вона посвідчила на неї заповіт. Зазначає, що станом на час смерті покійної перебувала на лікуванні, тому не знала про те, що вона померла. Посилається на\~те,\~що у\~зв`язку\~з наведеними\~обставинами та\~з метою\~завершення оформлення\~спадщини,\~виникла необхідність\~для призначення\~додаткового строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~в судовому\~порядку,\~оскільки вважає,\~що у\~неї були\~поважні причини\~не подання\~нею заяви\~про прийняття\~спадщини,\~серед яких\~хвороба та\~те,\~що вона\~не знала\~про існування\~заповіту. Просить врахувати і ту обставину, що пройшов незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняттям спадщини та подачею заяви про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. ??Просить визначити їй, [PERSON] ,додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, за заповітом після смерті спадкодавиці - [PERSON] , яка померла [INFO] . ???Судові витрати просить залишити за нею. Рух по справі та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.07.2024 року вищезазначену справу прийнято до провадження, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 12.08.2024 року представник відповідача Чернівецької міської ради, за довіреністю - Осовська М.М. скерувала на електронну адресу суду заяву, в якій зазначила, що поважними причинами\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини є\~причини,\~які пов`язані\~з об`єктивними,\~непереборними,\~істотними труднощами\~для спадкоємця\~на вчинення\~цих дій. Посилалася на те, що позивач в позовній заяві не вказала причини пропуску строку для прийняття спадщини, які суттєво вплинули на своєчасне звернення її в нотаріальну контору з відповідною заявою. Вказала на те, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач подала тільки 02.07.2024 р., в той час як шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої сплинув 11.03.2023 року. Вважає, що безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач суду не надала, а тому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. 01.11.2024 року представник позивача [PERSON] , адвокат Король С.В. скерувала до суду письмові пояснення в яких зазначила наступне. Позивачка вказала, що з покійною [PERSON] дійсно перебувала більше 10 років до її смерті у дружніх стосунках, постійно надавала їй допомогу, вони були прихожанами одного храму. Зазначила, що вона постійно приносила їй продукти харчування, допомагала поратись по господарству, прибирала та приносила їй додому те, що їй необхідно було і про що спадкодавиця просила. Однак,стверджує, що [PERSON] не повідомляла їй, що вона посвідчила на неї заповіт. Посилається на те, що на час смерті покійної [PERSON] вона перебувала на лікуванні, а тому не знала про те, що вона померла. Позивачка вказує на те, що наведеними обставинами та з метою завершення оформлення спадшини виникла необхідність для призначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у судовому порядку, оскільки у неї були поважні причини не подання мною заяви про прийняття спадщини, саме її хвороба та те, що вона взагалі не знала про існування заповіту. Просять позовні вимоги задовольнити повністю та визначити позивачці [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник, адвокат Король С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Чернівецької міської ради, за довіреністю Осовська М.М. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав викладених у раніше скерованих до суду письмових поясненнях. Згідно\~ст.\~274\~ч.\~1\~ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.\~12, ч.1 ст. 81 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши надані письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом встановлено, що [INFO] померла - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 21.06.2024 року (а.с.6). 16 вересня 2015 року [PERSON] посвідчила заповіт від 16.09.2015 року, яким все своє майно заповідала позивачці [PERSON] , що підтверджується дублікатом заповіту посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П. 16.09.2015 року та зареєстрований у реєстрі за №4860 . Разом з цим, приватний нотаріус Гандаруба Г.П. здійснила виправлення у дублікаті заповіту, де зазначила, що допущена помилка та нотаріально засвідчила таке виправлення (а.с.7, 138-139). Довідкою від 21.06.2024 року під №41/01-16 приватний нотаріус Гандабура Г.П. підтвердила, що вищезазначений заповіт не скасований та не змінений (а.с.8). З копій медичних обстежень від 05.09.2022р., від 10.11.2022 р., від 15.03.2023 р., від 28.03.2023 р., від 05.07.2023 р. вбачається, що станом на дату смерті [PERSON] хворіла та перебувала на лікуванні (а.с.9-13). Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П. було надано довідку від 20.06.2024 року під №36/01-16, згідно якої позивачці було відмовлено у подачі заяви на прийняття спадщини (а.с.15). Вищевказане також підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.07.2024 р. під №44/02, та Витягом про реєстрацію у спадковому майні від 02.07.2024 року (а.с.16-17). 06.01.2025 року до суду надійшла копія матеріалів спадкової справи №21/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.71-79). 14.11.2024 року ??Чернівецьким КОБТІ було надано відповідь на адвокатський запит від 11.11.2024 року під №1644, у якому зазначається, ?що згідно наявних реєстрових книг та архівної справи будинку [ADDRESS] право власності зареєстровано за [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 06.01.1998 року, виданого Департаментом житлово-комунального господарства, розпорядження №26541 та винесено у книгу за №100, сторінка 501, дата реєстрації 16.03.1998 року (а.с.96-97). Згідно інформації отриманої 25.11.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме довідки під №405187988, вбачається, що право власності за померлою [PERSON] у даному реєстрі не зареєстровано (а.с.98). 25 грудня 2024 року Чернівецьким міським БТІ було виготовлено такий технічний паспорт на квартиру під [ADDRESS] , який був також зареєстрований у реєстрі будівельної діяльності (а.с.140-146). 06.01.1998 року [PERSON] було видано свідоцтво про право особистої власності на житло, а саме на квартиру під [ADDRESS] (а.с.147). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповдіно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом\~ст.1222 ч.1 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. У силу ст.ст.1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Як було встановлено судом,\~приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П. було відмовлено позивачці [PERSON] у подачі заяви на прийняття спадщини, у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Так, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Тобто, для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в установлений законом строк. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 Цивільного кодексу України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Правила частини третьої\~статті 1272 Цивільного кодексу України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Разом з цим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , терміном - 3 (три) місяці. Позивач вказує причиною пропуску строку на прийняття спадщини те, що на день смерті спадкоємиці вона разом із нею не проживала, та відповідно про існування заповіту не знала. Відтак, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори вчасно нею подано не було з поважних причин. Посилається на те, що про існування заповіту вона довідалась від нотаріуса 20.06.2024 року, оскільки хотіла посвідчити на своїх дітей заповіт. Нотаріус повідомив їй, що існує заповіт на її ім`я, та поцікавилась у неї чи вона оформила спадщину та чи на це майно вона також хоче зробити заповіт. Стверджує, що саме з цього часу вона довідалась про існування заповіту, що підтверджується довідкою від 21.06.2024 року під N? 41/01-16, що саме даний заповіт не скасований та не змінений. Окрім цього, судом встановлено, та підтверджено у судовому засіданні, що станом на час смерті [PERSON] позивачка перебувала на лікуванні, оскільки її стан здоров?я був незадовільний та її лікування носить систематичний характер, та відповідно не знала про те, що [PERSON] померла. Так, за правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною першої статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі №369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що незнання позивачки про існування заповіту доводить те, що вона не звернулася до нотаріуса на протязі 6-ти місячного часу після смерті спадкоємця із заявою, з поважних причин. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України ввід 23 серпня 2017 року N? 6-1320ц17, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі N? 487/2375/18 (провадження N? 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі N? 450/1383/18 (провадження N? 61-21447св19), від 21 квітня - 2022 року у справі N? 296/12109/18. Так, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов?язані з об?єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов?язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Відповідна позиція викладена у постанові від 26 жовтня 2022 року, де Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи N? 522/17925/16, провадження №61-1122св22. У Постанові великої палати ВС від 26 червня 2024 року у справі 686/5757/23, Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність не можна ототожнювати з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом. Таким чином, необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] пропустила строк на прийняття спадщини саме з поважних причин, а саме необізнаності щодо існування заповіту, а тому у неї немає іншої можливості визначити додатковий строк на прийняття спадщини, окрім як звернутися до суду, оскільки вона звернулася з відповідною заявою до нотаріуса та отримала відмову від нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Відповідно достатті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи вищевикладене, на підставі всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved