Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Виконавчий комітет Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області (орган опіки та піклування) в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Грунської сільської ради, [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] , [INFO] , є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який на даний час, наказом служби у справах дітей Грунської сільської ради від 01.08.2024 року №1, влаштований в сім`ю бабусі [PERSON] , як дитина, яка тимчасово залишена без батьківського піклування. Спільна донька [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] , [PERSON] - за другим шлюбом), [INFO] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В період шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народився спільний син, [PERSON] . Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після початку повномасштабного вторгнення, [PERSON] брала участь у здійсненні захисту територіальної цілісності України, як медична сестра. На цей період неповнолітній [PERSON] проживав з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . [INFO] мати [PERSON] - [PERSON] загинула під час виконання бойового завдання. Після смерті матері [PERSON] , [PERSON] разом із бабусею та дідусем переїхали на постійне місце проживання в с.Грунь Охтирського району Сумської області. Довідкою та характеристикою Грунського ліцею, який відвідував [PERSON] з 23.01.2024 року підтверджується факт того, що його батько, [PERSON] за період навчання сина в [PERSON] ліцеї, до навчального закладу не приходив, сина з ліцею не забирав, з учителями та класним керівником не спілкувався, а отже, взагалі не приймав участі в житті, вихованні та навчанні свого сина [PERSON] . До того ж, 07.12.2023 року [PERSON] склав заяву про відмову від батьківських прав, відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] . З огляду на вищевикладене, просять суд, позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти з [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Представник органу опіки та піклування Грунської сільської ради - Мельник Г.А. в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відзиву не подавав. Між тим, в матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON] про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , яка посвідчена нотаріально. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Ткаченко Я.К. позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки дитина залишилася без батьківського піклування. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, заслухавши пояснення сторін і їх представників, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який на даний час, наказом служби у справах дітей Грунської сільської ради від 01.08.2024 року №1, влаштований в сім`ю бабусі [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка тимчасово залишена без батьківського піклування. Спільна донька [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] , [PERSON] - за другим шлюбом), [INFO] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народився спільний син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 23.03.2009 року, актовий запис №5, видане Сарівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 13.09.2014 року, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.07.2020 року та витягом рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.09.2014 року у справі 526/1106/14-ц з ЄДРСР. Згідно з даними довідки №51/24.15-33 від 19.09.2024 року, у [PERSON] (раніше [PERSON] ) відсутні виконавчі провадження щодо стягнення аліментів із [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , за весь період з моменту народження дитини. Після початку повномасштабного вторгнення, [PERSON] брала участь у здійсненні захисту територіальної цілісності України, як медична сестра. На цей період неповнолітній [PERSON] проживав з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , що підтверджується копією характеристики Сарського опорного ліцею Гадяцької міської ради. [INFO] , мати [PERSON] - [PERSON] загинула під час виконання бойового завдання, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.10.2023 року, видане Гадяцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після смерті матері - [PERSON] , [PERSON] разом із бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] переїхали на постійне місце проживання в с.Грунь Охтирського району Сумської області. Довідкою №109 від 23.03.2024 року та характеристикою Грунського ліцею, який відвідував [PERSON] з 23.01.2024 року підтверджується факт того, що його батько, [PERSON] за період навчання сина в [PERSON] ліцеї, до навчального закладу не приходив, сина з ліцею не забирав, з учителями та класним керівником не спілкувався, а отже, взагалі не приймав участі в житті, вихованні та навчанні свого сина [PERSON] . Крім того, 07.12.2023 року [PERSON] - склав заяву про відмову від батьківських прав, відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , яка була засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвієнко О.О., та зареєстрована у реєстрі за №3506. Відповідно до актів обстежень умов проживання неповнолітнього [PERSON] від 31.01.2024 року та 01.08.2024 року, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , з 25.01.2024 року проживає разом з бабусею та дідусем в [ADDRESS] . Для життя та виховання дитини створені всі необхідні умови, а саме: є окрема кімната з ліжком та шафою, є стіл та стілець для виконання уроків. Для он-лайн занять до будинку підключений інтернет, а також є в наявності ноутбук і телефон. Хлопчик повністю забезпечений необхідним одягом та взуттям відповідно статі, віку та сезону. В наявності та в достатній кількості продукти харчування. [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його життям, не спілкується з ним, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, навчання, лікування та розвиток дитини не надає, тим самим свідомо нехтуючи своїми обов`язками. Згідно з висновком виконавчого комітету Грунської сільської ради №155 від 10.09.2024 року, [PERSON] , [INFO] , доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 165 цього ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи, не цікавиться станом здоров`я та життям дитини, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначені факти, суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання сина та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно висновку виконавчого комітету Грунської сільської ради № 155 від 10.09.2024 року відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем в судовому засіданні підтверджений дослідженими письмовими доказами, доданими позивачем до позовної заяви. Зважаючи на те, що відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров`я дитини, не виконує батьківський обов`язок щодо виховання та матеріального утримання свого сина, захисту його прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 51 Конституції України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved