Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

05.12.2023 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що судовим наказом Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04.06.2018 р. стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 22.03.2018 р. до досягнення дітьми поноліття, кожного окремо. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач взагалі не приймає участі в утриманні та вихованні синів, аліменти на утримання дітей не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість по їх сплаті. На її звернення про надання матеріальної допомоги на утримання дітей, позивач від відповідача отримує лише негативні відповіді. За період з 01.12.2020 р. по 31.10.2023 р. [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 202\~372,37 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 57487700 станом на 31.10.2023 р. складений ст.державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапа А.Д. Розмір пені, яку зобов`язаний сплатити [PERSON] за період з 01.12.2020 р. по 31.10.2023 р., становить 922\~838,08 грн. Посилаючись на ст.196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму пені за прострочення по сплаті аліментів в сумі 202\~372,37 грн. Ухвалою від 13.12.2023 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 26.01.2024 р. у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 26.01.2024 р. розгляд справи відкладено на 27.02.2024 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. 27.02.2024 р. розгляд справи відкладено на 09.05.2024 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України за клопотанням представника відповідача. 09.05.2024 р. розгляд справи відкладено на 14.06.2024 р. на підставі п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України. 14.06.2024 р. розгляд справи відкладено на 01.07.2024 р. на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України для витребування доказів. 01.07.2024 р. розгляд справи відкладено на 03.09.2024 р. через відсутність електропостачання в приміщення суду та неможливість фіксації судового процесу. 03.09.2024 р. розгляд справи відкладено на 09.10.2024 р. у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 09.10.2024 р. розгляд справи відкладено на 29.10.2024 р. через перебування судді в нарадчій кімнаті. 29.10.2024 р. розгляд справи відкладено на 15.11.2024 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України за клопотанням представника позивача. 15.11.2024 р. розгляд справи відкладено на 26.11.2024 р. через зайнятість судді в кримінальному провадженні. 26.11.2024 р. розгляд справи відкладено на 06.12.2024 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України за клопотанням представника позивача. 06.12.2024 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 20.12.2024 р. для виклику позивача. 20.12.2024 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 06.02.2025 р. на підставі ч.1 ст.240, п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України для витребування доказів. 06.02.2025 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 26.02.2025 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. Представник позивача та позивач в процесі розгляду справи підтримали позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, представник позивача в судовому засіданні 26.02.2025 р. зазначив, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 167\~312,72 грн., згідно останнього за часом розрахунку державного виконавця, який відповідачем не оскаржувався. Представник відповідача та відповідач в процесі розгляду справи просили відмовити в задоволенні позову з мотивів, які наведені у відзиві (т.1 а.с.47-48). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню виходячи з наступного. З наданих сторонами письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що надано свідоцтва про народження (т.1 а.с.13, 14). Згідно судового наказу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04.06.2018 по справі № 336/1419/18 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.03.2018 до досягнення дітьми повноліття, кожного окремо (т.1 а.с.9-10). Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22.10.2018 було відкрито виконавче провадження № 57487700 про примусове виконання судового наказу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22.10.2018 (т.1 а.с.11-12). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 08.12.2020 р. розмір заборгованості станом на 01.12.2020 становив 36288,65 грн.(т.1 а.с.51). Згідно розрахунку державного виконавця від 09.11.2023 р. (т.1 а.с.18-19) заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з грудня 2020 р. по жовтень 2023 р. станом на 31.10.2023 складає 202 372,37 грн. З розрахунку вбачається, що відповідачем аліменти на користь позивача за вказаний період не сплачувались. Відповідно виписки по картці від 20.02.2024 р. (т.1 а.с.54-55), [PERSON] були здійснені перекази на картку по операціям 4731-2196-1442-8518 за період з 01.12.2020 по 01.12.2023 р.р.: 15.12.2020 7437,19 грн.; 15.01.2021 р. 4020,10 грн.; 15.02.2021 р. 5100,00 грн.; 15.03.2021 р. 5300,00 грн.; 11.04.2021 р. 5500,00 грн.; 13.04.2021 р. 1120,00 грн.; 12.05.2021 р. 5000,00 грн.; 10.06.2021 р. 5500,00 грн.; 11.07.2021 р. 5600,00 грн.; 20.07.2021 р. 400,00 грн.; 10.08.2021 р. 5520,00 грн.; 29.08.2021 р. 405,00 грн.; 11.09.2021 р. 5025,13 грн.; 28.09.2021 р. 1005,03 грн.; 08.10.2021 р. 5527,64 грн.; 16.10.2021 р. 301,51 грн.; 10.11.2021 р. 5500,00 грн.; 24.11.2021 р. 301,51 грн.; 10.12.2021 р. 4538,69 грн.; 12.12.2021 р. 3000,00 грн.; 12.01.2022 р. 5025,13 грн.; 03.02.2022 р. 5025,13 грн.; 25.02.2022 р. 7010,00 грн.; 15.04.2022 р. 5728,19 грн.; 20.04.2022 р. 3400,00 грн.; 03.06.2022 р. 10815,00 грн.; 28.07.2022 р. 12261,31 грн.; 11.10.2022 р. 5845,23 грн.; 02.12.2022 р. 7256,28 грн.; 30.12.2022 р. 7500,00 грн.; 30.12.2022 р. 4120,60 грн.; 03.02.2023 р. 7616,00 грн.; 02.03.2023 р. 7427,00 грн.; 07.04.2023 р. 7478,00 грн.; 29.04.2023 р. 3517,59 грн. Загальна сума перерахована на вказану картку за період з 01.12.2020 по 01.12.2023 складає 176127,26 грн. Переказ грошових коштів у вказаному розмірі підтверджено також скріншотами з мобільного додатку Монобанк, наданими відповідачем (т.1 а.с.87-121). Наведене свідчить, що з грудня 2020 р. по 01.05.2023 р. відповідач перерахував позивачу 176\~127,26 грн. Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість [PERSON] станом на 01.05.2023 р. складала 173\~155,28 грн. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст.\~183\~та ч. 1 ст.\~184 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) визначаються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1\~ст. 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення\~статті 196 СК України\~свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. У\~Сімейному кодексі України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; та наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у цивільній справі №661/905/19). Згідно зі ст.ст.12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані відповідачем письмові докази свідчать про те, що ним в добровільному порядку сплачувались аліменти. Доводи позивача, що грошові кошти, які відповідач перерахував їй, є погашення боргу за договором позики, укладеним між ними, суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Періодичність перерахування [PERSON] коштів, а також їх розмір підтверджують його доводи, що вони надсилались [PERSON] , як аліменти на утримання дітей. Таким чином, судом не встановлено винних дій відповідача, які призвели до виникнення заборгованості по аліментам, що є підставою для відмови в стяненні пені за прострочення сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, суд не стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: dismissed