Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-26 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«УЛФ-ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за договором\~фінансового лізингу,\~обґрунтовуючи свої\~вимоги тим,\~що11.06.2021 між ТОВ\~«УЛФ-\~ФІНАНС» та\~ [PERSON] \~було укладено\~Договір фінансового\~лізингу №\~10323/06/21-Г.\~18\~серпня 2021\~року права\~вимоги за\~Договором №\~10323/06/21-Г\~були відступлені\~до нового\~кредитора АТ\~«ТАСКОМБАНК» на\~підставі додатку\~від 18.08.2021\~«Перелік Договорів\~фінансового лізингу\~до Договору\~відступлення прав\~вимоги (цесії)\~№ 21/07-2017\~від 21.07.2017».\~15\~травня 2023\~року права\~вимоги за\~Договором №\~10323/06/21-Г\~були відступлені\~до нового\~кредитора -\~ТОВ «УЛФ-\~ФІНАНС» на\~підставі додатку\~№ 1\~до Договору\~відступлення прав\~вимоги (цесії)\~№ 28/12-2017-3В\~від 28.12.2017\~«Перелік Договорів\~фінансового лізингу,\~права вимоги\~якими відступаються\~(додаток\~до договору\~станом на\~15.05.2023)».Позивач зазначає,\~що свої\~зобов`язання\~ТОВ «УЛФ-\~ФІНАНС» виконав\~своєчасно,\~належним чином\~і в\~повному обсязі,\~зокрема,\~набув у\~свою власність\~та передав\~11.06.2021\~згідно акту\~приймання-передачі\~на умовах\~фінансового лізингу\~у платне\~володіння та\~користування бувший\~у використанні\~транспортний засіб\~марки MITSUBISHI,\~модель LANCER,\~2008\~року випуску,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~ідентифікаційний номер\~транспортного засобу\~ [NUMBER] ,\~номер двигуна\~ [NUMBER] ,\~вартістю на\~суму 205681,00\~грн.,\~у тому\~числі ПДВ\~1413,50\~грн.,\~який зареєстрований\~11.06.2021\~за ТОВ\~«УЛФ-ФІНАНС»\~на підставі\~свідоцтва про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] ,\~виданого ТСЦ\~6541,\~а лізингоодержувач\~зобов`язався\~прийняти предмет\~лізингу та\~своєчасно сплачувати\~лізингові та\~інші платежі\~відповідно до\~загальних умов\~до договору\~лізингу.В свою чергу, відповідач сплатив перший лізинговий платіж, прийняв від позивача у платне володіння та користування замовлений об`єкт лізингу та починаючи з 4 лізингового платежу розпочав систематично допускати прострочку по оплаті лізингових платежів, а вже з 9 лізингового платежу взагалі припинив виконувати зобов`язання по оплаті лізингових платежів. Отже відповідач порушив взяті на себе за Договором фінансового лізингу зобов`язання щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка не була погашена відповідачем добровільно. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 19.05.2023 відповідачу була направлена досудова вимога № УФ-55502 про сплату виниклої заборгованості з попередженням розірвання Договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та подальшим зверненням до суду з позовом про стягнення в примусовому порядку заборгованості з урахуванням усіх штрафних санкції, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від прострочення заборгованості, та будь-яких інших збитків, що матимуть місце при вирішенні спору. 09 червня 2023 року відповідачу було направлене повідомлення № УФ-56207 про відмову (розірвання) Договору фінансового лізингу з вимогою повернення предмета лізингу до 19.06.2023 - ТОВ «УЛФ- ФІНАНС». Згідно даного повідомлення Договір фінансового лізингу вважається розірваним з 19.06.2023, однак дана вимога відповідачем була проігнорована. Станом на 19.06.2023 прострочена заборгованість відповідача перед позивачем по лізинговим платежам складає 110707,41 грн. Згідно пункту 7.1.2. Загальних умов, у разі прострочення (затримки) сплати лізингових платежів та інших платежів за договором понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів, крім пені, передбаченої пунктом 7.1.1. Загальних умов, Лізингоодержувач оплачує штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми простроченої заборгованості. Загалом заборгованість [PERSON] перед ТОВ «УЛФ-Фінанс» станом на 18.10.2024 по розірваному Договору фінансового лізингу № 10323/06/21-Г від 11.06.2021 з урахуванням штрафних санкцій становить 529907,05 грн., яка складається з: 110707,41 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів; 103243,06 грн. розмір всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу; 186495,68 грн. неустойка; 11070,74 грн. - штраф 10%; 87848,59 грн. - пеня; 6977,26 грн. - 3% річних; 23564,31 грн. - інфляційні нарахування. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором фінансового лізингу у розмірі 529907,05 грн., та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«УЛФ-ФІНАНС» своєчасно і належним чином повідомлений про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, через систему «Електронний суд» направив заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом направлення виклику до суду на адресу його фактичного місця проживання як внутрішньо переміщеної особи та судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення на номер мобільного телефону зазначений у відповіді Міністерства соціальної політики України наданої на запит суду, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.06.2021 між ТОВ «УЛФ- ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір фінансового лізингу №\~10323/06/21-Г. Відповідно до вказаного Договору предметом лізингу є автомобіль марки MITSUBISHI, модель LANCER (бувший у використанні), 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , вартістю на суму 205681,00 грн., у тому числі ПДВ 1413,50 грн. Згідно п.13 Договору фінансового лізингу, Договір фінансового лізингу набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами та скріплення печатками Сторін (у разі їх наявності) та діє протягом перебігу Строку лізингу (крім випадків, коли з підстав та в порядку, передбаченому цим Договором, Сторона відмовиться від Договору в односторонньому порядку або Сторони досягнуть згоди про дострокове припинення/ розірвання цього Договору). Зобов`язання за Договором, у разі його можливого порушення, не припиняють із закінченням строку його дії та припиняються їх повним виконанням. Згідно п.14 Договору фінансового лізингу, підписанням цього Договору фінансового лізингу Лізингоодержувач приєднується до Загальних умов договору фінансового лізингу є публічною частиною Договору фінансового лізингу. Своїм підписом в цьому документі Лізингоодержувач підтверджує, що він належним чином ознайомлений та погоджується з умовами Договору фінансового лізингу (включаючи Загальні умови) щодо порядку та розміру сплати лізингових та інших платежів, що можуть змінюватися відповідно до Договору, щодо відповідальності та розміру штрафних санкцій, щодо зміни, припинення Договору, порядку та суми дострокового викупу Об`єкта лізин; тощо. Лізингоодержувач підтверджує, що йому зрозумілі наслідки укладення цього Договору (включаючи Загальні умови) та зобов`язується дотримуватися усіх його умов. Згідно п.15 Договору фінансового лізингу, своїм підписом на Договорі Лізингоодержувач підтверджує факт отримання Договору фінансового лізингу в дату його укладення та запевняє, що на дату підписання Договору ознайомився та має доступ до Загальних умов договору фінансового лізингу», які розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця та є діючими на дату укладання Договору, а також підтверджує отримання перед укладанням Договору інформації , передбаченої ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до акту прийому-передачі предмету лізингу до Договору фінансового лізингу №\~10323/06/21-Г від 11.06.2021 ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» передав, а [PERSON] прийняв в якості предмета лізингу даний транспортний засіб. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 6541 11.06.2021, власником транспортного засобу марки MITSUBISHI, модель LANCER, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є ТОВ «УЛФ-Фінанс». 18 серпня 2021 року права вимоги за Договором № 10323/06/21-Г були відступлені до нового кредитора АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі додатку від 18.08.2021 «Перелік Договорів фінансового лізингу до Договору відступлення прав вимоги (цесії) № 21/07-2017 від 21.07.2017». 15 травня 2023 року права вимоги за Договором № 10323/06/21-Г були відступлені до нового кредитора - ТОВ «УЛФ- ФІНАНС» на підставі додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги (цесії) № 28/12-2017-3В від 28.12.2017 «Перелік Договорів фінансового лізингу, права вимоги якими відступаються (додаток до договору станом на 15.05.2023)». Відповідач сплатив перший лізинговий платіж та починаючи з 4 лізингового платежу розпочав систематично допускати прострочку по оплаті лізингових платежів, а вже з 9 лізингового платежу взагалі припинив виконувати зобов`язання по оплаті лізингових платежів. Вказане свідчить про порушення відповідачем взятих на себе за Договором фінансового лізингу зобов`язань щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка не була погашена останнім добровільно. 19 травня 2023 року [PERSON] була направлена досудова вимога № УФ-55502 про сплату виниклої заборгованості з попередженням розірвання Договору фінансового лізингу в односторонньому порядку та подальшим зверненням до суду з позовом про стягнення в примусовому порядку заборгованості з урахуванням усіх штрафних санкції, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від прострочення заборгованості, та будь-яких інших збитків, що матимуть місце при вирішенні спору. 09 червня 2023 року [PERSON] було направлене повідомлення № УФ-56207 про відмову (розірвання) Договору фінансового лізингу з вимогою повернення предмета лізингу до 19.06.2023 - ТОВ «УЛФ- ФІНАНС». Згідно даного повідомлення Договір фінансового лізингу вважається розірваним з 19.06.2023. Дана вимога відповідачем була проігнорована. Згідно розрахунку позивача наведеному останнім у позовні заяві, станом на 19.06.2023 прострочена заборгованість відповідача перед позивачем по лізинговим платежам складає 110707,41 грн. Згідно пункту 7.1.2. Загальних умов, у разі прострочення (затримки) сплати лізингових платежів та інших платежів за договором понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів, крім пені, передбаченої пунктом 7.1.1. Загальних умов, Лізингоодержувач оплачує штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми простроченої заборгованості. Згідно пункту 7.1.7. Загальних умов, при нарахуванні штрафних санкцій та неустойки, положення ч.6 ст. 232 ГК України та ч.2 ст. 258 ЦК України не застосовуються. Неустойка та інші штрафні санкції нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язань. Загалом заборгованість [PERSON] перед ТОВ «УЛФ-Фінанс» станом на 18.10.2024 по розірваному Договору фінансового лізингу № 10323/06/21-Г від 11.06.2021 з урахуванням штрафних санкцій становить 529907,05 грн., яка складається з: 110707,41 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів; 103243,06 грн. розмір всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу; 186495,68 грн. неустойка; 11070,74 грн. - штраф 10%; 87848,59 грн. - пеня; 6977,26 грн. - 3% річних; 23564,31 грн. - інфляційні нарахування. Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених законами України з питань регулювання діяльності з надання фінансових послуг, цим Законом та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами. Відносини, що виникають між лізингодавцем та продавцем (постачальником) у зв`язку з набуттям лізингодавцем у власність об`єкта фінансового лізингу для подальшої передачі цього об`єкта лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Положення інших нормативно-правових актів регулюють відносини у сфері фінансового лізингу в частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з частиною 1 статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено ст. 3 ЦК України. Відповідно до ч. ч.1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч.1 та 2 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частини 2, 3 статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачають, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів. Отже, договір фінансового лізингу № 10323/06/21-Г від 11.06.2021, укладений між сторонами з 19.06.2023 вважається розірваним. Станом на поточну дату відповідач не повернув предмет лізингу, як того вимагають вищезазначені норми Закону та умови Загальних умов договору фінансового лізингу, та продовжує на безоплатній основі експлуатувати предмет лізингу. Незважаючи на спроби позивача врегулювати спір в досудовому порядку, відповідачем були проігноровані всі вимоги позивача, як наслідок заборгованість за Договором фінансового лізингу наразі залишилась непогашеною. Відповідно до пункту 8 частини 1\~статті 20 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~лізингодавець має право у разі відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу та неповернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу на вимогу лізингодавця у строки, передбачені договором фінансового лізингу, вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу та/або законодавством. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, суд вважає, що порушене право позивача також підлягає захисту з підстав, визначених пунктом 8 частини 1статті 20\~ Закону України «Про фінансовий лізинг», яким надано право лізингодавцю вимагати дострокової сплати майбутніх лізингових платежів. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Прострочена заборгованість відповідача перед позивачем по лізинговим платежам складає 110707,41 грн. Суд погоджується з розрахунками штрафних санкції, наданих позивачем та вважає доведеним, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «УЛФ-Фінанс» станом на 18.10.2024 по розірваному Договору фінансового лізингу № 10323/06/21-Г від 11.06.2021 з урахуванням штрафних санкцій становить 529907,05 грн., яка складається з: 110707,41 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів; 103243,06 грн. розмір всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу; 186495,68 грн. неустойка; 11070,74 грн. - штраф 10%; 87848,59 грн. - пеня; 6977,26 грн. - 3% річних; 23564,31 грн. - інфляційні нарахування. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за договором фінансового лізингу, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Таким чином, на момент розгляду справи докази погашення лізингових платежів та сплати всіфх заявлених позивачем штрафних санкцій у суду відсутні. На підставі наведеного вище суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору фінансового лізингу. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду та витрати на професійну правничу допомогу. Як зазначає позивач за змістом позовної заяви, що товариством були понесені наступні судові витрати: судовий збір за подачу позову в сумі 7948,61 гривень, витрати на поштовий зв`язок розмір яких не зазначає та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12112,00 гривень. Згідно з ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 529907,05 гривень, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 7948,61 гривень. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на поштовий зв`язок, розмір який позивачем не зазначено, суд зазначає, що до позовної заяви позивачем долучено два фіскальних чека, один з яких підтверджує витрати понесені позивачем за поштове направлення відповідачу досудової вимоги № УФ-55502 від 19.05.2023 на суму 206,40 гривень, другий - підтверджує витрати понесені позивачем за поштове направлення відповідачу повідомлення № УФ-56207 від 09.06.2023 про відмову (розірвання) Договору фінансового лізингу №\~10323/06/21-Г від 11.06.2021 на суму 889,40 гривень. Таким чином позивачем понесені витрати на поштовий зв`язок на загальну суму 1095,80 гривень, які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що ані позивачем, ані його представником на підтвердження даних вимог суду не представлено відповідний договір про надання професійної правничої допомоги, а також квитанції про оплату позивачем вказаних послуг саме в сумі 12112,00 гривень, а тому суд вважає, що підстави для стягнення зазначених витрат з відповідача на користь позивача, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved