Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 11 вересня 2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 08 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08 червня 2014, актовий запис № 292, зроблений Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають 3 неповнолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . 17 жовтня 2024 року представником відповідача подано відзив, в якому просив надати строк для примирення. 21 жовтня 2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому представник просила у задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення відмовити у повному обсязі, позовні вимоги задовольнити. 28 жовтня 2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник просив надати строк на примирення терміном у шість місяців. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. \~Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. 13 вересня 2024 року згідно із вимогами ч. 6\~ст. 187 ЦПК України\~суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 13 вересня 2024 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху, визначено недоліки та надано строк на їх усунення. 18 вересня 2024 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, якою було усунуто визначені ухвалою недоліки. Ухвалою судді від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. 10 січня 2025 року від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат на правову допомогу. 15 січня 2025 року в судовому засіданні представником позивача було подано клопотання з додатками про не надання подружжю строку на примирення. Ухвалою суду від 15 січня 2025 року у задоволенні вимоги представника відповідача про надання строку на примирення відмовлено. Представник позивача 18 лютого 2025 року надіслав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання було повідомлено належним чином. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що 08 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08 червня 2014, актовий запис № 292, зроблений Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. (а.с.9) Від шлюбу сторони мають 3 неповнолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Спільне життя у сторін не склалося, сімейно-шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 25 СК України\~визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2\~ст.\~112\~СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч. 3 \~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем та відповідачем висловлено чітке рішення про бажання розірвати шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред`явленні позову та розгляді справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Крім того, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн., яку підтверджують \~договором про надання правничої допомоги від 11 грудня 2023 року (а.с.213-215), додатковою угодою №1 (а.с.216-217), актом прийому-передачі №1 (а.с.218) квитанцією до прибуткового касового ордеру №08 (а.с.219). Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката не співмірна із складністю справи, тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 8 000 грн є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката. Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з\~\~відповідача\~витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000\~грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial