Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Мих В.О. звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить суд ухвалити рішення, яким\~стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №103925699 від 11.02.2023 у розмірі 60375,00 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 15000,00 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 43875,00 грн., та простроченої заборгованості за комісією в розмірі 1500,00 грн., а також судові витрати, а саме судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №103925699. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 15000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ «МІЛОАН» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав та не вніс коштів на повернення кредиту. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредитних коштів на картковий рахунок Позивальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань 11.02.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір відступлення прав вимог №100-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №100-МЛ/Т від 27.06.2023, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 60375,00, з яких: 15000,00 заборгованості по тілу кредиту; 43875,00 - процентів за користування кредитом; 1500,00 простроченої заборгованості за комісією. Таким чином позивачем зобов`язання по кредитному договору виконано та надано відповідачу кредит у встановлено розмірі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 12.05.2024 утворилась заборгованість у розмірі 7920,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000,00 грн, та процентів в розмірі 3920,00 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 04.12.2024 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21.01.2025 у зв`язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак 28.01.2025 скерував до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»). Враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд, зважаючи на повторну неявку в судове засідання відповідача, з метою уникнення затягування судового процесу, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи та ухвалити в справі рішення. Частинами 4, 5\~статті 268 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24.02.2025, є дата складення повного судового рішення - 03.03.2025. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 11.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №103925699 (Договір про споживчий кредит), шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору, позичальнику надано кредит у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №59198664 від 11.02.2023 про електронний переказ коштів на рахунок [PERSON] . Дата повернення (виплат) кредиту 105 днів з 11.02.2023 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 26.02.2023. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 27.05.2023. 27.06.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір відступлення прав вимог №100-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №100-МЛ/Т від 27.06.2023, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 60375,00, з яких: 15000,00 заборгованості по тілу кредиту; 43875,00 - процентів за користування кредитом; 1500,00 простроченої заборгованості за комісією. Відповідно до п.1.4 договору, позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та процентів за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, 26.02.2023, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 27.05.2023. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Як визначено у ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до умов Правил відповідач акцептував оферту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення, в тому числі і реквізити банківської карти. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст.6\~цього\~Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Як визначено у\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У частині ч. 2 ст.\~639\~ЦК\~України визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 Кодексу). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно з ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.ч. 1,2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1\~ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис». У статті 204\~ЦПК\~України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, зі змісту Кредитного договору №103925699 від 11.02.2023 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування,\~а відтак є належною підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін. Станом на 27.06.2024 [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за Кредитним договором №103925699 від 11.02.2023 у розмірі 60375,00, з яких: 15000,00 заборгованості по тілу кредиту; 43875,00 - процентів за користування кредитом; 1500,00 прострочена заборгованість за комісією, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за даним кредитним договором. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК\~України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою статті 530 ЦК України). Статтею 612\~ЦК\~України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з \~ст.\~1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки і інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України\~«Про споживче\~кредитування» передбачає право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Загальна сума заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви за Кредитним договором №103925699 від 11.02.2023 становить 60375,00 гривень. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заперечень проти позову не надав, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором відповідачем не спростовано. Згідно з\~ст.\~5\~ЦПК\~України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст.\~263\~ЦПК\~України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, оскільки відповідач за кредитним договором не сплатив у встановлені строки заборгованість, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором №103925699 від 11.02.2023, у розмірі 60375,00 гривень Згідно з ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 2422,40 гривень судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved