Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

представник [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вказавши третіми особами приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадигу В.В. В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 15.07.2021 р. було видано виконавчий\~напис нотаріуса\~№ 96504\~ про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінфорс»\~грошових коштів,\~який посвідчений\~приватним нотаріусом\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В.\~З даним\~виконавчим написом\~представник позивача\~ознайомився лише\~у грудні\~2024\~р.\~у зв`язку\~з незаконним\~ініціюванням відповідачем\~виконавчого провадження\~та відкриття\~10.11.2021\~р.\~виконавчого провадження\~№ 67467297.\~10.11.2021\~р.\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Хмельницької області\~Банадигою В.В. відкрито виконавче\~провадження №\~67467297\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису нотаріуса\~№ 96504\~від 15.07.2021\~р.\~В означеному\~вище виконавчому\~написі стверджується,\~що начебто\~позивач має\~прострочену заборгованість\~перед ТОВ\~«Фінфорс» на\~підставі Кредитного\~договору №\~1167207-А\~від 25.12.2020\~р.,\~у зв`язку\~з чим\~Відповідач здійснив\~дії щодо\~вчинення виконавчого\~напису №\~96504\~від 15.07.2021\~р.\~нотаріусом за\~Кредитним договором\~та стягнення\~грошових коштів\~за період\~з 24.02.2021\~року по\~02.07.2021\~року на наступні суми: сума заборгованості - 11 850,00 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 6 850,00 грн. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису № 96504 від 15.07.2021 р. не врахувала тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, а оскільки такого між позивачем та відповідачем не укладено, відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. порушено також вимоги ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», а саме: відсутня виписка по рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості при зверненні до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що підтверджувала б безспірність заборгованості; відсутність підтвердження наявності у відповідача права вимоги за Кредитним договором. Під час примусового виконання виконавчого напису приватним виконавцем було частково стягнуто заборгованість в сумі 6053,22 грн. Оскільки виконавчий напис вчинено неправомірно, а тому зазначені кошти в порядку ст.1212 ЦК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Представник позивача просить суд винести рішення яким: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №96504 від 15.07.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною щодо стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 6 053,22 грн., безпідставно стягнуті за виконавчим написом № 96504 від 15.07.2021 р. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі, та заяву про надання строку для подання доказів розміру понесених судових витрат. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений судовими повістками через систему «Електронний суд», причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає з можливе провести розгляд справи на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в своїй заяві до суду. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судовими повістками. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~25.12.2020 р. між ТОВ «СС Лоун» та позивачем було укладено кредитний договір «1167207-А» (а.с.12-20) в електронній формі згідно якого позивачу надавався кредит в розмірі 5000,00 грн. на строк з 25.12.2020 р. по 23.01.2021 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 грн. \~ \~ \~ \~15.07.2021\~р.\~приватним нотаріусом\~Бучанського (Києво-Святошинського)\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В.\~було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 96504(а.с.20 на звороті), про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором «1167207-А» від 25.12.2020 р. укладеним з ТОВ «СС Лоун», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-91 від 24.02.2021 р. є ТОВ «Фінфорс». За вказаним виконавчим написом було стягнено з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість за період з 24.02.2021 р. по 02.07.2021 р. в сумі 11850,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 6 850,00 грн. \~ \~ \~ \~За заявою представника ТОВ «Фінфорс» від 02.09.2021 р.(а.с.21) 10.11.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. було відкрито виконавче провадження № 67467297 з примусового виконання виконавчого напису № 96504 від 15.07.2021 р., виданого приватним нотаріусом Грисюк О.В.(а.с.11). \~ \~ \~ \~Згідно відповіді приватного виконавця Банадиги В.В. на запит представника позивача від 17.12.2024 р.(а.с.21 на звороті 22) в ході примусового виконання виконавчого провадження № 67467297 було стягнуто 7159,02 грн., з яких 6063,22 грн. на користь стягувача. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою статті 7 Закону нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2 глави 16 цього Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Отже, за змістом наведених норм права нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи належно оформлені такі документи та чи підтверджують вони безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Бучаанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 15.07.2021 р. на підставі пункту 2 Переліку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вказаною постановою доповнено пункт п. 2 Переліку № 1172 новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року у адміністративній справі № 826/20084/14, що залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Отже, доповнений оскаржуваною постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати односторонній розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності спору, його суми та факту прострочення, що фактично нівелює вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності кредитним договором. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2\~постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. Відповідно до\~статті 124 Конституції України,\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу заява позичальника про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. До аналогічних по суті висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Як убачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.07.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, та Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року\~у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В. 15.07.2021 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Укладений між позивачем та ТОВ «СС Лоун» кредитний договір № 1167207-А від 25.12.2020 р., наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був посвідчений нотаріально, кредитні кошти позичальнику були надані на строк до 23.01.2021 р., стягнення відсотків за період з 24.02.2021 р. по 02.07.2021 р. здійснено нотаріусом в порушення вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, тобто після спливу строку дії кредитного договору яким встановлено строк його дії до 23.01.2021 р. Крім цього відповідачем доказів, підтверджуючих визнання заборгованості позивачем за кредитним договором суду не надано. З врахуванням наведеного оскільки стягнута за виконавчим написом сума заборгованості по кредитному договору не відповідає умовам кредитного договору, фактично нотаріусом задоволено необґрунтовані вимоги відповідача до боржника, виконавчий напис вчинено з порушенням діючого законодавства регламентуючого порядок його вчинення, а тому позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Згідно відповіді приватного виконавця Банадиги В.В. на запит представника позивача від 17.12.2024 р.(а.с.21 на звороті 22) в ході примусового виконання виконавчого провадження № 67467297 було стягнуто 7159,02 грн., з яких 6063,22 грн. на користь стягувача. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення\~\~безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідокнабуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню,\~виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 6063,22 грн., що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, відпали оскільки вказаний виконавчий напис визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а тому суд дійшов висновку, що зазначена обставина є підставою для повернення коштів позивачу. \~ \~ \~ \~При цьому суд враховує правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20. \~ \~ \~ \~З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 6 053,22 грн. безпідставно стягнутих за виконавчим написом № 96504 від 15.07.2021 р. підлягають до задоволення також. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved