Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом та відповідно до позовних вимог просив суд: - визнати протиправною та скасувати постанову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольги Степанівни від 12.07.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , належної померлому [INFO] [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] видане 15 серпня 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м.Київ). 15 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольгою Степанівною на підставі поданої [PERSON] заяви про прийняття спадщини заведена спадкова справа №30/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , який є батьком позивача. 12 липня 2023 року позивач звернувся до відповідача із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену квартиру. Проте, відповідачем було надано письмову відмову у формі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що 20 квітня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольгою Степанівною було отримано заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , поданої громадянином Російської Федерації [PERSON] , [INFO] . За таких обставин станом на 12 липня 2023 року крім [PERSON] , спадкоємця після [PERSON] є громадянин Російської Федерації [PERSON] , що виключає можливість видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Однак із постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2023 позивач не погоджується, вважає її протиправною та такою, яка підлягає скасуванню. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановляються у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Зазначене вище свідчить про те, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюється ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. За висновками зробленими Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.01.2023 у справі №676/47/21 вбачається, що тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить що: правила щодо строку на прийняття (початок перебігу, наслідки спливу) регулюється ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву на прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України),для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначити інші правила щодо строку на прийняття спадщини. За таких обставин, позивач вказує, що вищевикладені обґрунтування, які знаходять своє підтвердження у нормах матеріального права та висновках Верховного Суду вбачається, що шестимісячний перебіг на прийняття спадщини закінчився 15.02.2023 року, а відтак, прийняття відповідачем 20.04.2023 року заяви про прийняття спадщини від громадянина російської федерації [PERSON] здійснено поза межами строку визначеного ст.1270 ЦК України, що має своїм наслідком визнання постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольги Степанівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2023 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 7 жовтня 2023 року ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольги Степанівни: належним чином завірені матеріали спадкової справи №30/2022, після смерті [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року залучено [PERSON] в якості третьої особи у справі. 18.10.2024 через систему «Електронний суд» від представника третьої особи [PERSON] -адвоката Гаращука С.В. надійшов відзив, в якому [PERSON] позов не визнає, вважає його необґрунтованим. Зазначає, що він є громадянином російської федерації та проживає в м. москва, у зв`язку із повномасштабною агресією у лютому 2022 році, в Україні діяла заборона на в`їзд для громадян російської федерації. Як наслідок, 10.02.2023 було видано довіреність для подачі заяви та представлення інтересів [PERSON] щодо прийняття спадщини. Дану довіреність 20.04.2023 було переведено та надано представником для подачі в нотаріальну контору, що і було зроблено, а тому [PERSON] було вчинено всі необхідні дії для подачі заяви про прийняття спадщини,з урахуванням часу доставки та часу легалізації документів, а також подачі таких документів. Також зазначає, що у [PERSON] були правомірні очікування та дії на звернення в десятимісячний строк для прийняття спадщини в межах встановленого Постановою Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 строку. Представник позивача - адвокат Дуднік Л.О. в судовому засіданні позов підтримала з наведених у ньому підстав, просила його задовольнити. Представник відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольга Степанівна у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд до відома не поставив. Представник третьої особи - адвокат Гаращук С.В. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, мотивуючи тим, що [PERSON] є громадянином російської федерації та проживає у м. москві. 20.04.2023 [PERSON] подав через свого представника заяву про прийняття спадщини, після померлого [PERSON] , який є батьком [PERSON] . У зв`язку із початком повномасштабної агресії у лютому 2022 року, в Україні діяла заборона на в`їзд для громадян російської федерації. Як наслідок 10.02.2023 було видано довіреність для подачі заяви та представлення інтересів [PERSON] щодо прийняття спадщини. 20.04.2023 дану довіреність було переведено та надано представникам для подачі в нотаріальну контору, що і було зроблено. Так, [PERSON] було вчинено всі необхідні дії для подачі заяви про прийняття спадщини, з урахуванням часу доставки та часу легалізації документів, а також подачі таких документів. Зазначає, що відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», звернувся в межах визначеного десятимісячного строку на подання заяви на прийняття спадщини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . 15 жовтня 2022 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольгою Степанівною була заведена спадкова справа за №30/2022. 20 квітня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольгою Степанівною було отримано заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , поданої громадянином російської федерації [PERSON] , [INFO] . До складу спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] увійшла квартира [ADDRESS] . 12 липня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену квартиру. Проте, відповідачем було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2023 з тих підстав, що крім [PERSON] , спадкоємця після [PERSON] є громадянин російської федерації [PERSON] , що виключає можливість видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи №30/2022, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , наданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольги Степанівни вбачається, що письмової згоди [PERSON] , як спадкоємця, який прийняв спадщину, [PERSON] , як спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини не надавалось. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. 28 лютого 2022 року була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» п. 3 якої було установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно висновку зробленого Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (Постанова від 25 січня 2023 року у справі N 676/47/21): «Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (частина друга статті 4 ЦК України). Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (частина четверта статті 4 ЦК України). У доктрині приватного права зауважується, що ієрархія актів цивільного законодавства може базуватися на їх юридичній силі (вимір по вертикалі). Вона поширюється, по-перше, на співвідношення закону та підзаконних актів та, по-друге, на співвідношення Конституції та законів (як кодифікованих, так і інших (поточних)). Одночасно слід визнати існування ієрархії між ЦК як кодифікованим законом та іншими (поточними) законами, що регулюють цивільні відносини. Ця ієрархія базується на визнанні ЦК основним актом цивільного законодавства (вимір ієрархії по горизонталі) (див. Цивільний кодекс України: науково-практичний коментар. Т. 1: Загальні положення. Особи / за ред. І.В. Спасибо -Фатєєвої. - Харків: ЕКУС, 2020. - С. 45). Стосовно виміру ієрархії актів цивільного законодавства по горизонталі, то в статті 4 ЦК України закріплюється пріоритет норм ЦК (як основного регулятора приватних відносин) над нормами інших законів. Причому, що такий спосіб вирішення колізії норм ЦК із нормами інших законів, із констатацією пріоритету норм ЦК над нормами інших законів, підтримувався, зокрема, Конституційним Судом України (див. рішення від 13 березня 2012 року у справі N 5-рп/2012), Верховним Судом України (див. постанову Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі N 6-59цс13, постанову Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі N 6-2023цс15), Великою Палатою Верховного Суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року в справі N 334/3161/17 (провадження N 14-188 цс 20). Щодо виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, то в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі N 490/7071/16-ц (провадження N 61-25815св18)». Зазначене вище свідчить про те, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. За висновками зробленими Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 25 січня 2023 року у справі N 676/47/21 вбачається, що тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: -правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; -строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку "присікає" право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України), для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України. - законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як "зупинення перебігу строку на прийняття спадщини" та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Виходячи зі змісту діючих норм права та порядку їх застосування приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С. при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2023 не було дотримано вимоги ЦК України, як і Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.2012. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та беручи до уваги правові висновки Верховного Суду постанова приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2023 є протиправною та підлягає скасуванню.

Outcome: approved