Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона та відповідач [PERSON] 27.02.2009 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що цього ж числа складено відповідний актовий запис № 4. За час шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми та проживають разом з нею. З часом подружнє життя між нею та відповідачем не склалось. Тому рішенням суду від 20.08.2024 шлюб між ними було розірвано. Відповідач в кінці 2021 року виїхав за межі України, зокрема в Швецію, і з того часу там працює і додому не повертався, з дітьми майже не спілкується. На даний час вона разом з неповнолітніми дітьми зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Діти перебувають на її повному утриманні. Дочка [PERSON] навчається в Надвірнянському ліцеї «Престиж» на 2 курсі. Син [PERSON] навчається в 9-А класі Битківського ліцею Пасічнянської сільської ради. Впродовж останніх шести місяців відповідач не надає кошти на утримання дітей. Вона неодноразово зверталася до відповідача щодо врегулювання даного питання в позасудовому порядку, однак він відмовляється сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] . На сьогодні вона постійної роботи не має, підприємницькою діяльністю не займається, доходів від підсобного господарства не має. Таким чином вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки на утримання дітей необхідні значні кошти. Тому вона змушена час від часу підробляти чи їздити на заробітки. Дітям, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їхнього фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який вона одна не може забезпечити. Тому батько, який є працездатним, повинен сплачувати належні аліменти на утримання дітей. Їй відомо, що [PERSON] є фізично здоровим, аліменти нікому не платить, на утриманні нікого не має, іншої сім`ї не має. Також їй відомо, що відповідач офіційно працює у Швеції, де отримує постійно високу заробітну плату, однак інформацію про суму заробітку та про підприємтсво де працює, відповідач не надає. У зв`язку із наведеним вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі по 3500 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позицій сторін: Позивач та її представник позивача в судове засідання не з`явились, від представника позивача поступила письмова заява, в якій просить розгляд справи проводити у їй відсутності, позовні вимоги позивача підтримує повністю з підстав, зазначених у позові. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2024 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 27.02.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, якй розірвано згідно рішення Надвірнянського району Івано-Франківської області від 20.08.20024 (а.с. 9-11). За час шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 09.08.2010, та серії [NUMBER] від 09.08.2010 (а.с. 7-8). Як вбачається з довідки Пасічнянської сільської ради від 11.06.2024 № 1Б/376, та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 17.10.2024, складеного старостою Битківського старостинського округу, позивач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач не є власником даного домоволодіння. У позивача відсутні земельні ділянки, транспортні засоби та механізми. Зі слів заявника [PERSON] , на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Батько дітей, [PERSON] , на даний час знаходиться за межами України і не приймає участі у вихованні дітей (а.с. 12, 15). Неповнолітній [PERSON] навчається у 9-А класі Битківського ліцею Пасічнянської сільської ради, що підтверджується довідкою директора вказаного ліцею № 01-43/86 від 17.10.2024 (а.с. 13). Неповнолітня [PERSON] навчається на 2 курсі (9 клас) Надвірнянського ліцею «Престиж» Надвірнянської міської ради, що підтверджується довідкою директора вказаного ліцею від 21.10.2024 № 167 (а.с. 14). З довідки від 17.10.2024 № 1Б/625, виданої старостою Биткввського старостинського округу вбачається, що на утриманні позивача [PERSON] знаходяться двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Відомості про працевлаштування, задекларовані в Україні доходи/видати, належне на праві власності рухоме/нерухоме майно позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , станом на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні. Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, неповнолітні діти від шлюбу перебувають на на утриманні позивача. Матеріальний стан позивача не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний та всебічний розвиток та навчання дітей. Відповідач добровільно кошти на утримання неповнолітніх дітей не надає. Відповідач є особою працездатного віку. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Пред`явлення до суду даного позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони, як батьки дітей, не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дітей. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживають неповнолітні діти, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , вимоги заявлено у присудженні аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] підлягають присудженню у твердій грошовій сумі з батька [PERSON] . Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено статтею 182 СК України. Частиною 2 даної норми матеріального права передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Вказаний розмір є мінімальною межею. Максимальна межа не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків. Суд не бере до уваги посилання позивача щодо офіційного працевлаштування відповідача за кордоном, зокрема в Швеції, оскільки стороною позивача не доведено належними та достовірними доказами обставини того, що відповідач [PERSON] на час розгляду справи перебуває за межами України. Виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків утримувати дітей, встановленого факту проживання дітей з матір`ю, зі встановлених по справі обставин щодо неповнолітнього віку та стану здоров`я дітей, матеріального стану позивача (яка офіційно не працює, працює по тимчасових заробітках, не має у власності нерухомого чи рухомого майна, земельних ділянок та транспортних засобів, тощо), вартості життя та необхідності здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дітей, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріального становища та стану здоров`я платника аліментів (який є особою працездатного віку, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього на утриманні інших осіб), суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовільнити, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Даний розмір аліментів є значно більшим законодавчо гарантованого мінімального розміру аліментів на дитину, що з урахуванням рівного обов`язку батьків по утриманню своїх дітей, який передбачає й участь матері в утриманні дитини у такому ж розмірі, забезпечить необхідний та достатній гармонійний розвиток дітей. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем заявлялась вимога про відшкодування їй судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Відносно вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із наданням їй професійної правничої допомоги, суд приходить до наступного висновку. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В позовній\~заяві позивач\~зазначає,\~що понесені\~нею витрати на правничу допомогу склали 4000,00 грн. Суд констатує, що у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Разом з тим, стороною позивача не долучено до позовної заяви жодних доказів про вказані судові витрати, зокрема попереднього розрахунку суми судових витрат, детального опису робіт (наданих послуг), квитанції про оплату за надання правничої допомоги, які б підтверджували такі витрати, а тому вони не підтверджені належними доказами. З огляду на викладене, витрати [PERSON] , понесені у зв`язку із наданням їй професійної правничої допомоги, стягненню з відповідача не підлягають, оскільки належним чином не підтверджені. Висновки суду: Враховуючи вище\~викладене суд\~дійшов висновку,\~що позов\~в частині\~стягнення аліментів\~необхідно задовільнити,\~та стягувати\~з відповідача\~ [PERSON] на користь позивача [PERSON] \~аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 29.11.2024. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. У задоволенні\~вимоги про\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~витрат на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн., необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved