Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-19 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.10.2019 АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н (далі за текстом Договір) шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що діяла станом на дату підписання та яка розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. У заяві сторони погодили істотні умови Договору та відповідач отримала платіжний інструмент - кредитну картку з номером [NUMBER] , строк дії - до 10/22, тип Visa Lady Platinum. Відповідно до умов Договору банк встановив початковий кредитний ліміт та надав у користування кредитні кошти. Згідно з умовами Договору відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений в Договорі. Після спливу строку дії першої картки для можливості користування рахунком відповідач додатково отримала такі картки: №\~5221191100783348, строк дії - 12/23, тип Mastercard World Black Edition; №\~ [NUMBER] , строк дії - 07/24, тип Mastercard World Elite; № [NUMBER] , строк дії - 07/24, тип Mastercard World Elite. Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, однак відповідач належним чином покладені на неї зобов`язання не виконала, порушила умови Договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 25.08.2024 складає 350668,54 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 310208,86 грн; заборгованість за простроченими відсотками 40459,68 грн. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02.10.2019\~станом на 25.08.2024 у сумі 350668,54 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. 27.09.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 28.10.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 28.10.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 26.11.2024. 26.11.2024 судове засідання відкладене на 23.12.2024 у зв`язку із неявкою учасників справи. 23.12.2024 судове засідання відкладене на 29.01.2025 за клопотанням представника позивача. 29.01.2025 судове засідання відкладене на 20.02.2025 у зв`язку із неявкою учасників справи. У судове засідання 20.02.2025 представник позивача Гулкевич Н.І. не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 20.02.2025 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, повторно не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Крім цього, одночасно з поданням позовної заяви представник позивача подав клопотання про дослідження доказів, у якому просив в процесі дослідження доказів у даній цивільній справі дослідити копію заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 07.04.2021, що містить розмір відсоткової ставки 36,0 % річних для Преміальних карток та підписана клієнтом, як доказ позовних вимог та обставин погодження відсоткової ставки між банком і клієнтом. Щодо даного клопотання суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3 ст. 89 ЦПК України). Відтак під час ухвалення судом рішення у даній цивільній справі суд має дослідити усі подані позивачем докази, у тому числі і зазначену у клопотанні заяву. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з укладенням та виконанням кредитного договору та договору банківського рахунка, та регулюються главами 71, 72 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~633\~ЦК України\~публічним є\~договір,\~в якому\~одна сторона\~-\~підприємець взяла\~на себе\~обов`язок\~здійснювати продаж\~товарів,\~виконання робіт\~або надання\~послуг кожному,\~хто до\~неї звернеться\~(роздрібна\~торгівля,\~перевезення транспортом\~загального користування,\~послуги зв`язку,\~медичне,\~готельне,\~банківське обслуговування\~тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що 02.10.2019 [PERSON] з метою отримання банківських послуг від АТ КБ «ПриватБанк» підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають Договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві також вказано, що відповідач ознайомилася та згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені у мережі Інтернет за адресою: privatbank.ua. Так, у заявці про актуалізацію даних по преміальній банківській карті [PERSON] сторони погодили, що сума кредитного ліміту [PERSON] становить 169000 грн. Підписанням заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 02.10.2019, а також засвідчила, що повідомлена кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови договору, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами кредитного договору у сторін цього договору відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Так, з довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідно до підписаного кредитного договору б/н відповідачу надані кредитні картки: 02.10.2019 - «Visa Lady Platinum», № [NUMBER] з терміном дії до жовтня 2022 року; 16.11.2020 - «MasterCard World Black Edition», № [NUMBER] з терміном дії до грудня 2023 року; 07.04.2021 - «Visa Signature» № [NUMBER] з терміном дії до березня 2024 року; 23.07.2021 - «MasterCard World Elite» № [NUMBER] з терміном дії до липня 2024 року; 23.07.2021 - «MasterCard World Elite» №\~ [NUMBER] з терміном дії до липня 2024 року. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), 02.10.2019 [PERSON] був встановлений кредитний ліміт, який надалі періодично збільшувався та зменшувався банком. Також з виписки за договором б/н за період з 02.10.2019 до 02.09.2024 вбачається, що відповідач користувалася наданими їй кредитними картками № 5523245800482711, №\~5523245800478768, № 4627055110091799, № 5221191100783348, № 4627055150121506, № 5221191100043248 та регулярно використовувала кредитні карти для зняття готівки, оплати товарів і послуг, а також користувалася кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що унаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань виникла прострочена заборгованість, яка станом на 25.08.2024 складає 350668,54 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 310208,86 грн; заборгованість за простроченими відсотками 40459,68 грн. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Так, з виписки за договором б/н за період з 02.10.2019 до 02.09.2024, а також з розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що позивач надав у користування відповідача кредитні кошти. Разом з тим відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за Договором, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 25.08.2024 складає 350668,54 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 310208,86 грн; заборгованість за простроченими відсотками 40459,68 грн. Поряд з цим, надаючи оцінку заявам-анкетам про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 16.11.2020, 07.04.2021, 22.09.2023, суд зазначає таке. Так, з виписки за договором б/н за період з 02.10.2019 до 02.09.2024 вбачається, що даний документ датований 02.10.2019, що відповідає даті укладення спірного кредитного договору, та відомості, зазначені у виписці, стосуються єдиного рахунку відповідача щодо користування кредитними коштами, що бути отримані нею саме за заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 02.10.2019. При цьому з виписки за договором б/н за період з 02.10.2019 до 02.09.2024 вбачається, що на момент підписання заяв про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 16.11.2020, 07.04.2021, 22.09.2023 заборгованість за кредитним договором від 02.10.2019 відповідачем не сплачена та рахунок, на який останньою були отримані кредитні кошти, не є закритим. Указане дає підстави суду дійти висновку, що, незважаючи на підписання заяв-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 16.11.2020, 07.04.2021, 22.09.2023, [PERSON] здійснювала користування кредитними коштами, що були отримані саме на підставі кредитного договору від 02.10.2019. Відтак суд доходить висновку, що виписка за договором б/н за період з 02.10.2019 до 02.09.2024 застосовується саме до кредитних відносин, які виникли на підставі кредитного договору від 02.10.2019, а тому розмір заборгованості, що вказаний у цій виписці, є розміром заборгованості за кредитним договором від 02.10.2019. Ураховуючи, що відповідач не з`явилася у судове засідання та докази на спростування доводів позивача не надала, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов кредитного договору б/н від 02.10.2019. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 02.10.2019 станом на 25.08.2024 у сумі 350668,54 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 4208,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № BOJ60B422U від 10.09.2024. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved