Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , визнавши причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Позивач у позовній заяві посилається на те, що після його батька [PERSON] , померлого [INFO] відкрилась спадщина у вигляді: 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 6325484501:00:001:0540 для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; 1/3 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; 1/3 частки земельної ділянки площею 3,2454 га, кадастровий номер 6325484500:01:000:0043 для ведення товарного сільськогосподарсьвого виробництва, розташованої на території Леб`язької сільської ради Чугуївського району Харківської області. На момент смерті батька проживав окремо, про факт його смерті не був обізнаний та на той час був неповнолітнім, з лютого 2020 року здійснює догляд за хворою матір`ю, з 24.02.2022 була призупинена робота нотаріусів та обмежено доступ до реєстрів, с. Леб`яже перебувало під окупацією до вересня 2022, відстані від с. Леб`яже та м. Харковом 200 км, а також через повномасштабне вторгнення військ російської федерації на територію України, спадкоємець своєчасно не зміг звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини через введення воєнного стану в Україні. У квітні 2024 року спадкоємець звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було роз`яснено, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини тa запропоновано звернутися до суду для встановлення додаткового строку. Позивач через електрону пошту суду 14.01.2025 надав заяву, в якій просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі. Від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надана заява 24.02.2025 про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовне підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , про що в Книзі реєстрації народжень 07 жовтня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за №3638. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , про що 21 квітня 2021 року складено відповідний актовий запис №7949. Відповідно до довідки від 19.02.2024 №138 виданої управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, [PERSON] надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі з 01.01.2024 по 31.12.2024 року [PERSON] , [INFO] , інвалід II групи. 09.04.2024 завідувачем Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Є.Г. позивачу роз`яснено, що ним пропущений строк для прийняття спадщини, тому нотаріальна контора немає право видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] тa запропоновано звернутися до суду для встановлення додаткового строку. Відповідно до статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України). Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Матеріали справи свідчать про те, що після смерті батька до часу звернення позивача з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини пройшло понад шість місяців. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Згідно ст. ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] зазначає, що через відсутність інформації про смерть спадкодавця пропустив строк для прийняття спадщини, що не є обставиною, яка створювала об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання такої заяви. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272\~ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини слід віднести причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, постановах Верховного Суду від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України додатковий строк для прийняття спадщини може бути наданий спадкоємцю лише за наявності поважної причини. Вищенаведене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21), де вказано, що позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування. Обґрунтовуючи поважність пропуску ним строку звернення для прийняття спадщини, позивач посилається на наявність труднощів до 24.02.2022 року, тобто до початку військової агресії РФ на території України та введення військового стану на те, що він був неповнолітнім та доглядав і утримував свою матір. Суд вважає, що дані обставини не є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини в розумінні закону, оскільки відповідно до довідки від 19.02.2024 №138 виданої управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради позивач тільки у 2024 році надавав соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі своїй матері - [PERSON] , [INFO] , 24.09.2023 позивачу виповнилось 18 років, тобто він став повнолітнім, але в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини звернувся 11.04.2024 року, тобто через пів року. Посилання позивача на військовий стан в країні, те що с. Леб`яже перебувало під окупацією до вересня 2022, відстані від с. Леб`яже та м. Харковом 200 км, також не є такими перешкодами, що унеможливлювали своєчасне звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування. Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення позивачем дій із прийняття спадщини. Позивач без поважних причин пропустив встановлений чинним законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 141\~ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed