Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

23 грудня 2024 року [PERSON] (далі - позивач), через свого представника Порошину Н.Г. в системі «Електронний суд» сформувала до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (зараз СЕНС БАНК), треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні\~вимоги позивач\~ [PERSON] посилалась на те, що 03 грудня 2024 року усі її банківські рахунки було заблоковано, та накладено арешт на кошти виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем Степаном Вікторовичем, з примусового виконання виконавчого напису за заявою АТ «Альфа-Банк» (зараз СЕНС БАНК), а саме у виконавчому проваджені № 66398350. 09\~липня 2021\~року приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Бригіда\~Володимир Олександрович\~вчинив виконавчий\~напис №\~17105\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~Акціонерного товариства\~Альфа Банк\~(зараз\~АТ\~«СЕНС\~БАНК»),\~заборгованості за\~Кредитним договором\~№ 630891815\~від 26\~березня 2018\~року,\~строк платежу\~за яким\~настав,\~стягнення проводиться\~за період\~з 20.01.2021по 26.04.2021, сума заборгованості складає: 24 020,17 грн, у тому числі, прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 963,82 грн; прострочена заборгованість за комісією та процентами 0,00 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 18 056,35 грн; строкова заборгованість за комісією та процентами 0,00 грн, та 650 грн плата за вчинення виконавчого напису. 04 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем Степаном Вікторовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66398350, з виконання виконавчого напису № 17105 від 09 липня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Альфа-Банк заборгованості у розмірі 24 670 грн 17 коп. 02 грудня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем Степаном Вікторовичем винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 20 999 грн 36 коп. На думку позивача виконавчий напис № 17105, вчинений 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем є таким, що не підлягає виконанню, оскільки порушує права позивача як споживача банківської послуги та виданий з порушенням вимог чинного законодавства. Посилаючись на викладене вище, позивач просив суд визнати виконавчий напис № 17105, вчинений 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2024 року заяву про забезпечення позову у цивільній справі № 945/2969/24 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (зараз СЕНС БАНК), треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено, зупинено стягнення коштів на підставі виконавчого напису № 17105, вчиненого 09.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. у виконавчому провадженні № 66398350 від 04.08.2021, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості в розмірі 24 670, 17 грн. 22 січня 2025 року представником відповідача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» - Дорош Іриною Іванівною в системі «Електронний суд» було сформовано до Миколаївського районного суду Миколаївської області відзив на позов, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами, зазначає, що доводи, наведені в позовній заяві повністю спростовуються нормами чинного законодавства та доказами. Вказує, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку можливий в разі виникнення спору, який ґрунтується на доказах, що боржниками заборгованість сплачено. Проте із матеріалів справи не випливає, що заборгованість за виконавчим написом боржниками сплачено, а отже, спір відсутній між сторонами. Представник відповідача зазначає, що порядок вчинення виконавчих написів визначається положеннями ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості і для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Покликається на п. 9 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року, відповідно до якого, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявленя відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінним від особи іпотекодавця…. належить виключно позивачеві (ч. 1 ст.20 ЦК України, статті 3,4 ЦПК України). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів встановлюється КМУ. Вважає помилковим посиланням позивача на те, що не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, так як це суперечить ст. 89 ЗУ «Про нотаріат»». Однак зазначає, що позивач не наводить жодного доказу неправильності нарахування сум, а тому дане твердження не може судом братись до уваги. Крім того, представник відповідача вказує, що Постановою КЦС ВС від 07.12.2023 року чітко зазначено: « У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності». Суди встановили, що позивач не спростовує розрахунок заборгованості належними і допустимими доказами, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, отже сума заборгованості позивачем не заперечується, позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів, які б спростовували безспірність вимог відповідача (ТОВ «Кредитні ініціативи») до позивача [PERSON], а також, доказів, які могли б підтвердити відсутність у нотаріуса (третьої особи) права вчинення виконавчого напису внаслідок спливу трирічного строку з дня права вимоги Також зазначає, що у позовній заяві позивач не наводить жодного доказу або посилання на неправильність нарахування суми боргу, а доводи що кредитний договір не укладався не можуть братись судом до уваги, оскільки не є предметом розгляду. Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. 29 січня 2025 року представником позивача [PERSON] [PERSON] в системі «Електронний суд» було сформовано до Миколаївського районного суду Миколаївської області пояснення на відзив, в якому зазначає, що відзив на позовну заяву надійшов з порушенням встановленого судом строку, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі надійшла в систему «Електронний суд» 03.01.2025, наданий судом строк для надання відзиву закінчився 18.01.2025, клопотання про поновлення цього строку, надання додаткового строку тощо з визначенням поважності причин пропуску такого строку та докази цього відповідачем суду не надано. За таких обставин, відзив на позов не може братися судом до уваги та підлягає поверненню заявнику. Між тим, вважає, що доводи, викладені у відзиві не спростовують викладених в позові обставин та обґрунтування позовних вимог. Посилання на постанову ВС КЦС від 07.12.2023 року також не може враховуватися, оскільки викладно у справі, яка не є подібною за іншими обставинами справи. Зокрема, у наведеній справі позивач не заперечував безспірність заборгованості. У той же час, [PERSON] заперечує проти вказаної суми заборгованості, вона не є безспірною, оскільки до її розміру включено оплату за послуги, які надаються безоплатно. Позовні вимоги, викладені у позові, підтримують з позивачем в повному обсязі та просять їх задовольнити. Згідно з положеннями ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне. Статтею 178 ЦПК України врегульовано порядок надання відзиву. Так, відповідно до частин 7, 8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Установлено, що ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01.01.2025 відповідач, згідно довідки про доставку електронного документу вигляді «Ухвала про відкриття провадження у справі» отримав 03.01.2025, тобто крайній строк для надання відзиву у відповідача був до 20 січня 2025 року включно, так як 18.01.2025 є вихідним днем. Згідно статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Суть принципу пропорційності у цивільному судочинстві полягає в тому, аби забезпечити реалізацію найбільш доцільних прав та обов`язків під час розгляду цивільної справи. Суд вважає, що повернення відзиву внаслідок порушення строку його направлення в два дні, може бути розціненим як надмірний формалізм, зокрема, з урахуванням того, що подання відзиву на позов є правом відповідача та може привести до неповного врахування всіх обставин справи, у зв`язку з чим, суд приймає відзив до розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача Порошина Наталія Гафурівна не з`явились, 29 січня 2025 року представник позивача [PERSON] Порошина Наталія Гафурівна в системі «Електронний суд» сформувала до суду заяву, з якої слідує, що позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Розгляд справи представник позивача просив проводити без їх з позивачем участі. У судове засідання представник відповідача АТ «СЕНС БАНК» не з`явився, з відзиву на позовну заяву від 22 січня 2025 року слідує, що відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. Розгляд справи представник відповідача просив проводити без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явились без повідомлення причин. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, статей 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Установлено, що 09 липня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович вчинив виконавчий напис № 17105 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Альфа Банк (зараз\~АТ «СЕНС\~БАНК»), заборгованості за Кредитним договором № 630891815 від 26 березня 2018 року у розмірі 24 020 грн 17 коп. (а. с. 12 на звороті). 04 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем Степаном Вікторовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66398147, з виконання виконавчого напису № 17105 від 09 липня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Альфа Банк (зараз\~АТ «СЕНС\~БАНК»), заборгованості за Кредитним договором № 630891815 від 26 березня 2018 року у розмірі 24 020 грн 17 коп. (а. с. 13). 21 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем Степаном Вікторовичем при примусовому виконанні виконавчого напису № 17105, вчиненого 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Альфа Банк (зараз\~АТ «СЕНС\~БАНК»), заборгованості у розмірі 24 020 грн 17 коп., звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . (а. с. 14). Крім цього, 02 грудня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем Степаном Вікторовичем, винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 24 020 грн 17 коп. (а. с. 15). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і у порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України Про нотаріат (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону). Згідно з положеннями ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.4. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. У свою чергу, згідно з положеннями п. 3.5. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зазначений пункт Переліку було внесено до Постанови № 1172 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Однак, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині внесення п. 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, визнано незаконною та нечинною з дня її прийняття (постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року). Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета - заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Спірний виконавчий напис № 17105, вчинений приватним нотаріусом\~Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 09 липня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави вважати, що вчинення виконавчого напису нотаріусом відбулось з недотриманням умов його вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Окрім цього, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем виконавчого напису № 17105 боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості, та чи саме така вимога була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не наведено доказів належного надіслання позивачу повідомлення про порушення кредитних зобов`язань та про необхідність ліквідувати допущенні порушення. Про наявність невиплаченого кредиту позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження, що дає підстави вважати, що безспірність вимоги як одна із найважливіших підстав для здійснення виконавчого напису порушена. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, а тому при вчиненні виконавчого напису № 17105 від 09 липня 2021 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Альфа Банк (зараз\~АТ «СЕНС\~БАНК») заборгованості за Кредитним договором № 630891815 від 26 березня 2018 року у розмірі 24 020 грн 17 коп. підстав не було, а відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п.п.3.1 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У виконавчому написі зазначено, що його вчинено, в тому числі, на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - перелік). Перелік було доповнено пунктом 2 на підставі постанови КМУ від 26 листопада 2014 р. № 662. Додатком до вказаної постанови є зміни, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 2 вказаних змін зазначено таке: «2. Доповнити перелік після розділу\~Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами\~новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: ... п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Вказана постанова суду апеляційної інстанції залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року № К/800/6492/17; № К/800/7651/17. Таким чином, пункт 2 переліку є незаконним та нечинним, а фактично - вилученим із переліку. Тобто, з 22.02.2017 року чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Отже, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, укладений між Акціонерним товариством Альфа Банк (зараз\~АТ «СЕНС\~БАНК») та [PERSON] кредитний договір, у вигляді Заяви (оферти) № 630891815 від 26 березня 2018 року, не був нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд вважає про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, яка розрахована відповідачем на дату звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, не може бути визнана безспірною, виконавчий напис вчинено за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору та доказів направлення боржнику письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису), а також вчинений на підставі норми, яка втратила юридичну силу. За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивачем не доведено неправильності нарахування сум за кредитною заборгованістю, позивачем не спростовано розрахунок заборгованості належними і допустимими доказами, не надано доказів часткового чи повного погашення заборгованості, отже сума заборгованості позивачем не заперечується, а тому і не спростовано безспірність вимог відповідача, так як з 22 лютого 2017 року чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, наявні правові підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Outcome: approved