Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-20 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 16.09.2024 ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтований тим, що 04.10.2023 ТзОВ «Маніфою» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір позики №6261461, за умовами якого позичальнику були надані в позику грошові кошти, які він не повернув. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «Маніфою» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024. Заборгованість відповідача за договором позики №6261461 від 04.10.2023 становить 28 735 грн., з них: 10 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 18 735 грн. - заборгованість за процентами. 03.10.2023 ТзОВ «Аванс Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання фінансового кредиту №03906-10/2023, за умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти, які він не повернув. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «Аванс Кредит» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №29042024 від 29.04.2024. Заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту №03906-10/2023 від 03.10.2023 становить 62 500 грн., з них: 10 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 52 500 грн. - заборгованість за процентами. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаними договорами, а також покласти на нього судові витрати. ІІ.Стислий виклад позиції відповідача 03.01.2025 адвокат Лукомська В.В. через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала частково. За договором позики №6261461 від 04.10.2023 визнала заборгованість на загальну суму 15\~235 грн., з них: 10\~000 грн. - заборгованість за сумою позики та 5\~235 грн. - заборгованість за процентами. За договором про надання фінансового кредиту №03906-10/2023 від 03.10.2023 визнала заборгованість на загальну суму 10 000 грн., з них: 10\~000 грн. - заборгованість за тілом кредиту. В іншій частині позовні вимоги заперечила. Щодо вимог за договором позики №6261461 від 04.10.2023 вказала, що позивач не обгрунтував суму заборгованості за процентами у розмірі 18\~735 грн. і що нарахування процентів можливе лише у межах строку дії договору, тобто до 08.12.2023. Щодо вимог за договором про надання фінансового кредиту №03906-10/2023 від 03.10.2023 вказала, що сума заборгованості за процентами у розмірі 52\~500 грн. позивачем не обгрунтована (від якої суми боргу проценти нараховані, за який період, яка процентна ставка, тощо). Позивач звернувся до суду з позовом 19.08.2024, тобто в межах строку кредитування. Останній платіж необхідно було здійснити до 26.09.2024. Вимога про дострокове погашення боргу позивачем відповідачу не направлялася. Представник відповідача просила суд позов задовольнити частково - на суму визнаних позовних вимог. Ш.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 20.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 19.11.2024 здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, зобов`язано позивача уточнити підстави позову. 17.12.2024 представник позивача Миколаєнко В.М. через систему «Електронний суд» подала заяву про виконання ухвали суду. 19.12.2024 представник відповідача, адвокат Лукомська В.В., подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Це право було реалізоване нею 19.12.2024. 03.01.2025 представник відповідача, адвокат Лукомська В.В., через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 20.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд прийняв до розгляду всі заяви сторін по суті спору. 18.02.2025 суд постановив протокольну ухвалу про перехід до стадії ухвалення судового рішення. 21.02.2025 суд проголосив скорочене рішення по суті спору. ІV.Фактичні обставини справи Щодо договору позики №6261461 від 04.10.2023 04.10.2023 ТзОВ «Маніфою» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір позики №6261461 (а.с. 7-11), відповідно до якого (пункти 2.1, 2.2) позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Основні умови кредитування згідно договору позики №6261461 від 04.10.2023: - сума позики: 10 000 грн. (п. 2.3.3); - строк позики: до 08.12.2023 (65 днів). Строк позики складається з розрахункових періодів, визначених Розрахунком (п. 2.3.4); - дата надання позики: 04.10.2023 (п. 2.3.5); - дата повернення позики: 08.12.2023 (п. 2.3.6); - акційна процентна ставка (фіксована): 2,49 % на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1 договору (п. 2.4.1); -\~базова процентна\~ставка (фіксована):\~2,49\~%\~на день\~-\~застосовується протягом\~першого розрахункового\~періоду відповідно\~до п.\~3.1.2\~цього договору,\~а також\~у разі\~продовження строку\~позики протягом\~першого розрахункового\~періоду згідно\~з умовами\~відповідної додаткової\~угоди,\~укладеної сторонами\~договору (п.\~2.4.2); - основна процентна ставка (фіксована): 3,00 % на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду (п. 2.4.3); - позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті (п. 2.5). Згідно Розрахунку за договором позики №6261461 від 04.10.2023 (додаток №1 до договору позики, а.с. 12-13) строк позики складається з 2 (двох) розрахункових періодів: - розрахунковий період - 1 (15 днів), протягом якого застосовується акційна або базова процентна ставка в розмірі 2,49 % на день; - розрахунковий період - 2 (50 днів), протягом якого застосовується основна процентна ставка в розмірі 3,00 % на день. 04.10.2023 ТзОВ «Маніфою» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 грн. (довідка про перерахування суми позики від 27.08.2024, а.с. 71). Представник відповідача в судовому засіданні 18.02.2025 визнала факт отримання відповідачем позики в сумі 10\~000 грн. та факт нездійснення ним будь-яких платежів за договором позики №6261461 від 04.10.2023 (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). 11.01.2024 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «Маніфою» (клієнт) уклали договір факторингу №11-01/2024 (а.с. 17-19) та додаткову угоду до нього №2 від 15.02.2024 (а.с. 20), на підставі якого (п.п. 1.1, 1.2) до фактора перейшло право вимоги за договором позики №6261461 від 04.10.2023 до [PERSON] (акт прийому-передачі реєстру боржників №2 від 15.02.2024, а.с. 21, витяг з реєстру боржників №2 від 15.02.2024, а.с. 22). Заборгованість відповідача за договором позики №6261461 від 04.10.2023 становить 28 735 грн., з них: 10 000 грн. - заборгованість за сумою позики, 18 735 грн. - заборгованість за процентами (розрахунок заборгованості, а.с. 23). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. Щодо договору про надання фінансового кредиту №03906-10/2023 від 03.10.2023 03.10.2023 ТзОВ «Аванс Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання фінансового кредиту №03906-10/2023 (а.с. 28-30), відповідно до якого (пункт 1.1) кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 10\~000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Основні умови кредитування згідно договору про надання фінансового кредиту №03906-10/2023 від 03.10.2023: - сума кредиту - 10 000 грн. (п. 1.1); - мета отримання кредиту: на власні потреби (п. 1.2); - строк кредитування - 360 днів (п. 1.2); - дата надання кредиту - 03.10.2023 (п. 1.2); - дата погашення кредиту - 26.09.2024 (п. 1.2); - процентна ставка - 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 договору; - позичальник зобов`язується сплачувати проценти кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної прцоентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Графік платежів), що є додатком №1 до договору (п. 1.5); - кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки №5375-41хх-хххх-0251, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п. 1.6). Представник відповідача в судовому засіданні 18.02.2025 визнала факт отримання відповідачем кредиту в сумі 10 000 грн. та факт нездійснення ним будь-яких платежів за договором про надання фінансового кредиту №03906-10/2023 від 03.10.2023 (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). 29.04.2024 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «Аванс кредит» (клієнт) уклали договір факторингу №29042024 (а.с. 32-34), на підставі якого (п.п. 1.1, 1.2) до фактора перейшло право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №03906-10/2023\~від 03.10.2023 до [PERSON] (акт прийому-передачі реєстру боржників від 29.04.2024, а.с. 35, витяг з реєстру боржників від 29.04.2024, а.с. 36). За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту №03906-10/2023 від 03.10.2023 на дату відступлення права вимоги становила 62 500 грн., з них: 10 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 52 500 грн. - заборгованість за процентами (розрахунок заборгованості, а.с. 37). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. V.Мотиви суду та застосоване законодавство Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Щодо позовних вимог за договором позики №6261461 від 04.10.2023 ТзОВ «Маніфою» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали в електронному вигляді договір позики №6261461 від 04.10.2023, який за правовою природою є кредитним договором. На підставі цього договору відповідач отримав позику в сумі 10\~000 грн., однак її, як і проценти за користування позикою, не повернув, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. В подальшому право вимоги за договором позики на підставі договору факторингу перейшло від ТзОВ «Маніфою» до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». А тому, позивач вправі вимагати повернення суми позики та процентів за користування нею. Заборгованість за сумою позики в розмірі 10\~000 грн. визнається відповідачем. Заборгованість за процентами в розмірі 18\~735 грн. не визнається відповідачем. А тому, суд перевірив розмір такої заборгованості. За розрахунком суду, загальна сума процентів за користування позикою становить 18\~735 грн. та складається з сум процентів, нарахованих за перший та другий розрахункові періоди (в межах строку позики): - 3\~735 грн. (10\~000 грн. (сума позики) х 2,49 % (акційна/базова процентна ставка) х 15 днів (перший розрахунковий період згідно додатку №1 до договору позики); - 15\~000 грн. (10\~000 грн. (сума позики) х 3,00 % (стандартна процентна ставка) х 50 днів (другий розрахунковий період згідно додатку №1 до договору позики). Такий розмір заборгованості є обгрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи, та водночас не спростований відповідачем. Суд не приймає аргумент представника відповідача про те, що заборгованість за процентами становить 5\~235 грн. як такий, що грунтується на положеннях спірного договору позики. Отже, позовні вимоги в частині стягнення суми позики в розмірі 10\~000 грн. та процентів в розмірі 18\~735 грн. слід задовольнити. Щодо позовних вимог за договором про надання фінансового кредиту №03906-10/2023 від 03.10.2023 ТзОВ «Аванс Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання фінансового кредиту №03906-10/2023 від 03.10.2023, який за правовою природою є кредитним договором. На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) в сумі 10 000 грн., взяв на себе зобов`язання повернути позивачу кредит та сплатити проценти за користуванням ним. В подальшому право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу перейшло від ТзОВ «Аванс Кредит» до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». За обставинами справи, терміни повернення кредиту та процентів визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до кредитного договору (п. 1.5). Згідно Графіку платежів та п.п. 1.2, 1.5 кредитного договору: - датою повернення суми позики (тіла кредиту) є 26.09.2024; - проценти повинні сплачуватися кожні 15 днів. Обставини дотримання обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання фінансового кредиту позивачем не обгрунтовувалися (ч. 1 ст. 81 ЦПК України) та судом не встановлені. У постанові від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц Велика Палата Верховного Суду виклала висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту. Разом з тим, у постанові від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту». Враховуючи, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року на ці правовідносини почала поширюватися частина четверта статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц, є релевантною для даних правовідносин та може бути застосована в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору. За таких умов, суд висновує, що позивач вправі вимагати стягнення з відповідача лише простроченої заборгованості за кредитним договором. В ракурсі цього висновку суд часткового приймає відповідний аргумент відповідача. Заборгованість за процентами, яку позивач, як фактор, набув 29.04.2024, становила 52 500 грн. та охоплювала заборгованість за 14 (чотирнадцять) розрахункових періодів по 15 днів кожен (з 03.10.2023 по 29.04.2024), тобто 210 днів. Суд перевірив цю заборгованість: 52 500 грн. (10 000 грн. (тіло кредиту) х 2,50 % (процентна ставка) х 210 днів (період нарахування). На момент звернення позивача до суду (16.09.2024) така заборгованість була простроченою. Заборгованість відповідача за тілом кредиту на момент звернення позивача до суду не була простроченою. У відповідача, як позичальника, відсутній обов`язок щодо її дострокового повернення, а у суду відсутня підстава для задоволення позовних вимог у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за кредитним договором. Отже, позовні вимоги про стягнення процентів в розмірі 52 500 грн. слід задовольнити. В задоволенні позовних вимог про стягнення тіла кредиту в розмірі 10 000 грн. слід відмовити. VI.Судові витрати Щодо судового збору Суд задовольнив позовні вимоги в розмірі 81\~235 грн., що становить 89,04 % від заявлених вимог в розмірі 91\~235 грн. Отже, позивачу повинен бути компенсований судовий збір в розмірі 2\~696 грн. (3 028 грн. х 89,04 %). Відповідач визнав позовні вимоги в розмірі 15\~235 грн., що становить 18,75 % від задоволених позовних вимог в розмірі 81\~235 грн.

Outcome: partial