Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 35 602,07 грн, інфляційні втрати в розмірі 7 223,25 грн та 3% річних у розмірі 2 258,45 грн. Позовну заяву обґрунтував тим, що ТОВ «Євро-реконструкція» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для споживачів встановленої зони теплопостачання Дарницького району міста Києва. Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у будинку [ADDRESS] , зокрема до квартири 7 у здійснюється позивачем. Відповідач є власником зазначеної квартири. 15.05.2024 відповідач підписав заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з постачання гарячої води та послуг з постачання теплової енергії. Відповідач своєчасно з січня 2016 року не вносив плату за отримані послуги з постачання теплової енергії та з серпня 2017 року за послуги з постачання гарячої води, внаслідок чого станом на 01.06.2024 утворилась заборгованість у розмірі 35 602,07 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України на розмір заборгованості нараховані 3% у розмірі 2 258,45 грн, інфляційні втрати становлять 7 223,25 грн. За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 18.10.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи. 29.11.2024 у зв`язку з неявкою відповідача суд відклав розгляд справи. 19.12.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке. 1). Щодо вартості послуги з гарячого водопостачання. Згідно з актом опломбування засобу(-ів) обліку, складеному представником позивача 04.04.2024 (копія додається), були зафіксовані такі показники засобів обліку гарячої води, а саме: - ЛК-15 заводський номер 1019974 з показником 115 м3; - ЛК-15 заводський номер 1008423 з показником 226 м3. Водночас згідно із договором повірки №168/2023/230623024252627 від 23.06.2023 була проведена повірка лічильників гарячого водопостачання, на підставі якого був складений акт виконаних робіт № 168/2023/24252627, який зафіксував такі показники: - ЛК-15 заводський номер 1019974 з показником 109 м3; - ЛК-15 заводський номер 1008423 з показником 221 м3. Отже, за період з 23.06.2023 по 04.04.2024 було спожито разом 11 м3, вартість яких згідно з інформацією, розміщеною на офіційному вебсайті позивача за посиланням: https://tec4.kiev.ua/dlya-naselennya/rates/, дорівнює сумі 835,56 грн. (11 м3 * 75,96 грн = 835,56 грн, що майже у вісім разів менше від зазначеної позивачем суми заборгованості за такий період), що спростовує розрахунки позивача, наведені у його бухгалтерській довідці, яка обґрунтовує помилкову суму заборгованості та нарахувань інфляційних збитків та 3% річних. Невідповідність розрахункових показників позивача також підтверджують показники лічильників станом на 17.11.2017, згідно з якими: - ЛК-15 заводський номер 1019974 з показником 58 м3; - ЛК-15 заводський номер 1008423 з показником 106,5 м3. Викладене дозволяє виснувати, що з 17.11.2017 по 04.04.2024 було спожито 166,5 м3 гарячої води така кількість гарячої води: - ЛК-15 заводський номер 1019974: 115 м3-58 м3=57 м3; - ЛК-15 заводський номер 1008423: 226 м3-106,5 м3=109,5 м3, а разом: 57 м3 + 109,5 м3 = 166,5 м3. З огляду на те, що на офіційному сайті позивача наявна інформація щодо вартості послуги з постачання гарячої води лише з 18.03.2020 (становить 50,16 грн за 1 м3 гарячої води), здійснити розрахунок реальної вартості спожитої послуги (гаряче водопостачання) неможливо з наявних у справі матеріалів. Факти відповідності вимірювальних засобів вимогам ДСТУ 3580-97 Лічильники води крильчасті клас А в умовах експлуатації підтверджені свідоцтвами про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ 02103230623098 (лічильник води ЛК DN 15) зав. №1019974 та № 021032306230087 (лічильник води ЛК DN 15) зав. №1008423 виданих на підставі згадуваного договору повірки №168/2023/230623024252627 від 23.06.2023. 2. Щодо вартості послуги з постачання теплової енергії. Згідно з інформацією, викладеною на офіційному вебпорталі Антимонопольного комітету України (за посиланням: https://amcu.gov.ua/news/rozpochato-rozglyad-spravipro-zlovzhivannya-tov-yevro-rekonstrukciya-monopolnim-dominuyuchim-stanovishchem) розпорядженням державного уповноваженого від 11.01.2021 № 07/2-р розпочато справу № 128-26.13/1-21 про порушення конкурентного законодавства. Причиною для відкриття справи стало те, що з початку 2019/2020 опалювального періоду ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» здійснювало нарахування споживачам завищених (майже на 23 %) розмірів плати за теплову енергію та послуги із централізованого опалення/ постачання гарячої води без відповідних перерахунків. Результатом розгляду стало рішення Антимонопольного комітету України від 10.11.2022 №244-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу». Рішення Комітету №244-р від 10.11.2022 свідчить, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не прийняло рішення щодо зміни (зменшення) розміру нарахувань споживачам плати за послуги з централізованого опалення у зв`язку зі зміною (зменшенням) ціни природного газу в період з грудня 2019 року по квітень 2020 року та, відповідно, не здійснило відповідних перерахунків споживачам. Зазначені дії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 2 ст. 50 та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого опалення Дарницького та Дніпровського районів міста Києва в зоні теплопостачання Товариства, що призвело до ущемлення інтересів споживачів та було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку. На Товариство за вчинене порушення накладено штраф у розмірі 9 646 253,00 грн. Також Товариство зобов`язано усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом здійснення перерахунку споживачам за послуги з централізованого опалення у зв`язку зі зміною (зменшенням) ціни природного газу за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року. Викладене спростовує розмір вартості надаваних позивач послуг, принаймні, у вказаний період, з огляду на що сума заборгованості підлягає коригуванню. Викладене кореспондується з такою позицією Касаційного Господарського Суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.01.2024 у справі № 910/1599/23 за позовом ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» про скасування Антимонопольного комітету України від 10.11.2022 №244-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», згідно з яким: «8.52. Отже, наведені вище положення, як і Порядку №869 так і Порядку №377 дають підстави дійти висновку, що тарифи для Товариства, пов`язані із провадженням ліцензованої діяльності (це складові економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних із провадженням у планованому періоді ліцензованого виду діяльності), які затверджуються на рівні певного планового періоду та, у разі зміни протягом строку дії тарифів (певного планового періоду) величини окремих витрат (у даному випадку ціни на природний газ, що врахована у структурі тарифів на теплову енергію вже встановлених уповноваженими органами) може проводитися їх перерахування, шляхом коригування складових частин структури тарифів, за якими відбулися цінові зміни. 8.53. Суд також зазначає про те, що в силу наведених вище норм законодавства для Товариства, як ліцензіата НКРЕКП основним документом, який регламентує встановлення тарифів на теплову енергію є постанова НКРЕКП "Про затвердження Процедури встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання" від 31.03.2016 №528 (далі - Процедура, затверджена постановою №528). Зокрема, дана Процедура встановлює, зокрема, перелік даних, що подаються ліцензіатом до Комісії для затвердження тарифів на теплову енергію, а розділом 4 цієї Процедури врегульовано питання та порядок дій при зміні чинних тарифів. 8.54. У цьому контексті Суд наголошує на тому те, що паливна складова (вартість природного газу) у структурі собівартості послуг з централізованого опалення є досить значною, а тому зміна її ціни у бік зменшення має вирішальний вплив на кінцеву вартість відповідних послуг для споживачів. 8.55. Суд зазначає про те, що Постановою №1082 Кабінет Міністрів України, як уповноважений орган у розумінні положень Закону України "Про ціни і ціноутворення", в межах визначених статтею 15 Закону України "Про теплопостачання" вчинив прямі конкретно-визначені дії щодо державного регулювання, які полягають у обов`язковому коригуванні ціни (грошового виразу планованих економічно обґрунтованих витрат ліцензіатів НКРЕКП) у зв`язку зі зміною для них ціни природного газу протягом опалювального періоду 2019-2020, як паливно-енергетичного ресурсу, що входить до цих витрат. Зокрема, надав можливість теплопостачальній організації самостійно прийняти рішення про зміну нарахувань за спожиту послугу у разі зменшення ціни природного газу, як складової економічно обґрунтованих витрат на її виробництво. Зокрема, шляхом зміни розміру нарахувань за теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, споживачам і відображення таких дій щомісяця у платіжних документах споживачів, надісланих у місяці, що є наступним за розрахунковим періодом, а також інформування споживачів про таке рішення. Тобто, фактично за спрощеною процедурою без обов`язкового звернення до НКРЕКП для внесення змін/коригування до затверджених тарифів на відповідний плановий період ліцензованого виду діяльності. 8.56. За вказаним механізмом перераховується (зменшується) вартість теплової енергії для відповідної категорії споживачів, оскільки у відповідному місяці для виробника теплової енергії змінилася (зменшилася) вартість природного газу. Після цього перераховується (зменшується) вартість послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, що враховують перераховану вартість теплової енергії. При цьому, зміна раніше встановлених уповноваженим органом тарифів на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води не здійснюється. Уразі прийняття рішення щодо зміни розміру нарахувань та, відповідно, зменшення розміру плати для споживачів теплової енергії та комунальних послуг відповідно до Постанови №1082, підприємство теплопостачання (виконавець комунальних послуг) у рахунку споживачеві відображає суму з урахуванням проведеного ним перерахунку (тобто, розмір плати за теплову енергію чи комунальну послугу, визначений згідно з діючим тарифом, зменшується на відповідну суму перерахунку).». Викладене свідчить про недоведеність розрахунків суми заборгованості, а також відповідно інфляційних втрат та 3% річних, з огляду на що сума заборгованості підлягає коригуванню. Приписи статті 257 Цивільного кодексу України встановили спеціальну позовну давність у три роки за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. З огляду на викладене, у випадку встановлення судом факту порушення з мого боку неукладених договірних зобов`язань, обов`язок укладення яких позивачем не доведений, ба, більш, спростований наданими поясненнями та доказами, прошу застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, адже позивач у позовній заяві не зазначив. Викладене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі за № 990/115/22, згідно з яким Верховний Суд виснує, що сам факт дії воєнного стану не зупиняє процесуальних строків та у пункті 47 постанови вказує, що "введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Подібний за змістом висновок міститься і у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №756/10191/20, згідно з яким: «Тобто самий факт запровадження карантину не свідчить про безумовне поновлення пропущеного процесуального строку без наведення заявником негативних обставин, які зумовлені карантинними обмеженнями і були перешкодою у вчиненні стороною процесуальних дій.». Наголошує, що ст. 5 Цивільного кодексу України містить такі приписи: «1. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. 2. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. 3. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності». Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до певних юридичних фактів застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали. Конституційний принцип незворотності дії закону у часі неодноразово був предметом вивчення, проте у правозастосовній практиці проблема щодо особливостей його практичної реалізації залишається невирішеною. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Конституційний Суд України (Рішення від 13.05.1997 № 1-зп) також висловив позицію, згідно якої закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Викладене спростовує твердження представника позивача щодо не спливу строку позовної давності, адже, окрім іншого, позивачем не наведені належні та допустимі докази неможливості подання ним позовних заяви до належного відповідача. З огляду на викладене просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог через недоведеність суми заборгованості та пов`язаних позовних вимог. Документ сформований в системі «Електронний суд» 19.12.2024, зареєстрований судом за вх. 88939/24. 19.12.2024 у зв`язку з тим, що строк на подання відповіді на відзив у позивача не сплинув, суд відклав розгляд справи на 10 год. 50 хв. 26.02.2025. 25.12.2024 позивач подав письмові пояснення, в яких зазначив таке. 1. Щодо порядку нарахування коштів за спожиті комунальні послуги протягом спірного періоду. Нарахування коштів за спожиті комунальні послуги Відповідачу здійснюється за особовим рахунком № [NUMBER] . ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» надає деталізовані розрахунки суми боргу за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (з урахуванням строків позовної давності), які містять відомості, яким чином Позивач визначив щомісячну суму коштів до сплати, які тарифи ним застосовувались, яка кількість спожитої води та теплової енергії враховувалась, опалювальну площу кватири, з чого Позивач виходив, визначаючи саме такий розмір щомісячних споживань гарячої води та теплової енергії Відповідачу. Крім того, деталізовані відомості про порядок нарахування коштів протягом спірного періоду відображені в квитанціях (рахунках на оплату), що направлялись Позивачем протягом спірного періоду на адресу споживання комунальних послуг Відповідача, а саме: за послугу з постачання гарячої води, - обсяг м3 (Гкал) спожитої послуги, тариф, порядок нарахування (засіб обліку чи норма споживання), кількість осіб та інші відомості, за послугу з постачання теплової енергії, - об`єм (Гкал) спожитої послуги, тариф, опалювальна площа квартири, кількість теплової енергії на опалення будівлі, кількість теплової енергії на 1 м2 Гкал, опалювальна площа будівлі, засіб обліку та інші відомості. 2). Щодо постачання теплової енергії. Будинок [ADDRESS] обладнаний загальнобудинковим (комерційним) засобом обліку теплової енергії заводський №19300, магістраль №4450213. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі - Закон № 2119-VIII), обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами. При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Частина 2 ст. 10 Закону № 2119-VIII, передбачає, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами. Інформація про показання індивідуальних вузлів розподільного обліку, отримана виконавцем від споживача або знята під час контрольного огляду, вноситься до автоматизованої системи розрахунків, яка забезпечує розподіл загальних обсягів споживання теплової енергії між співвласниками будинку (з урахуванням загального обсягу споживання, визначеного за показаннями будинкового вузла комерційного обліку), згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018 №315. Показники будинкового засобу обліку теплової енергії (опалення) розподіляються між користувачами приміщень пропорційно до площі займаних споживачами приміщень, а саме: показник спожитої теплової енергії по опаленню будинку згідно будинкового засобу обліку за місяць ділиться на загальну опалювальну площу Споживачів житлового будинку та множиться на розмір опалювальної площі квартири Споживача, внаслідок чого отримується кількість фактично спожитих Гкал споживачем за місяць, яка множиться на встановлений тариф та отримується сума до сплати. За період 12.03.2017 - 31.05.2024 нарахування за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії здійснювалось на підставі показників загальнобудинкового (комерційного) засобу обліку теплової енергії пропорційно до опалювальної площі квартири. 3). Щодо постачання гарячої води. У період з серпня 2017 р. по березень 2024 р. квартира [ADDRESS] не обліковувалася у ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» як така, що обладнана індивідуальним (розподільним) засобом обліку гарячої води. З серпня 2017 р. по березень 2024 р.: - договір про надання комунальних послуг з мешканцями квартири [ADDRESS] не укладався, - докази звернень до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та докази взяття на абонентський облік та подальшого опломбування індивідуальних засобів обліку гарячої води відсутні, - докази передачі-прийняття показників індивідуальних засобів обліку гарячої води ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» відсутні. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів, а відповідно до п. 1 ч. 1 цієї статті абонентський облік вузла обліку - процедура реєстрації та періодичний огляд вузлів обліку для використання показань вузлів обліку з метою комерційного або розподільного обліку. Таким чином, для нарахування коштів за послугу з постачання гарячої води на підставі показників індивідуальних (розподільних) засобів обліку гарячої води, такі вузли обліку обов`язково мають бути взяті на абонентський облік (зареєстровані перед виконавцем комунальної послуги для використання показань вузлів обліку з метою розподільного обліку). Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до Розділу ІІІ Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12.10.2018 року вузол розподільного обліку / прилад - розподілювач теплової енергії, встановлений у приміщенні будівлі, приймається на абонентський облік виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласників) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного приміщення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна). З дати складання акта про прийняття вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) на абонентський облік такий вузол (прилад - розподілювач теплової енергії) є прийнятим виконавцем відповідної комунальної послуги (визначеною власником (співвласниками) будівлі іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї. Таким чином, для здійснення нарахувань на підставі показників індивідуального (розподільного) засобу обліку гарячої води, споживачам необхідно дотримуватись правил користування індивідуальними засобами обліку води, а саме: індивідуальні засоби обліку гарячої води обов`язково мають бути прийняті на абонентський облік надавача послуг, опломбовані надавачем послуг, вчасно повірені, а їхні показники щомісяця мають передаватись до теплопостачальної організації. Як вбачається з Акту пломбування засобу(ів) обліку (наявний в матеріалах справи), засоби обліку ЛК-15 № 1019974 та ЛК-15 №1008423 опломбовано та прийнято на абонентський облік ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» з 04.04.2024 на період до дати закінчення терміну періодичної повірки засобу(ів) обліку. Таким чином, до квітня 2024 р. нарахування здійснювалось за встановленою нормою споживання відповідно до 1 зареєстрованої/фактично проживаючої особи в квартирі, а з квітня 2024 року нарахування здійснюється на підставі показників індивідуальних (розподільних) засобів обліку гарячої води ЛК-15 №1019974 та ЛК-15 №1008423. Протягом спірного періоду за особовим рахунком Відповідача здійснювались проплати сум, що були вставлені ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» за нормою споживання (про що було достовірно відомо Відповідачу, адже такі проплати здійснювались на підставі рахунків на оплату, сформованих Позивачем). Факт здійснених проплат не заперечується стороною Відповідача. Протягом спірного періоду Відповідач не зверталися до ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» щодо незгоди з нарахованими коштами до сплати, порядком нарахування йому коштів до сплати (за нормою споживання), сплачував суми, що були вставлені ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» за нормою споживання, чим фактично визнавав та погоджувався з існуючими нарахуваннями. Також з лютого 2022 року по особовому рахунку Відповідача нараховуються витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (ФГВ). Згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315, в кожному розрахунковому періоді визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Відповідний обсяг теплової енергії визначається з урахуванням місця приготування гарячої води (у будинку або поза його межами) та наявності циркуляції та визначається як відповідна частка від обсягу теплової енергії використаної на приготування гарячої води: за умови наявності циркуляції - 20 %; при непрацюючій циркуляції - 10 %. За умови наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії використаної для надання послуги з постачання гарячої води, обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається з урахуванням показань вузла комерційного обліку та фактичного обсягу спожитої гарячої води мешканцями будинку. Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Відповідно до п. 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМ України від 11 грудня 2019 р. №1182 споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Згідно пп. 11, 12 п. 40 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, затвердженого постановою КМ України від 11 грудня 2019 р. № 1182 (в редакції постанови КМ України від 8 вересня 2021 р. № 1023, далі - Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води № 1182) право споживача на відключитися від систем (мереж) постачання гарячої води (відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169), на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Відповідно до пп. 11 п. 41 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води № 1182 споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) постачання гарячої води в установленому законодавством порядку відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу. 4). Щодо застосування судом наслідків спливу строків позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Інфляційні нарахування та 3% річних, які нараховані на заборгованість відповідно до ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (неустойкою, штрафом, пенею) за своєю правовою сутністю, відповідно заборони їх нарахування в період карантинних обмежень передбачено не було. Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі №6-42цс11). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). У постанові Верховного Суду від 05 липня 2019 року по справі № 905/600/18 була зазначена правова позиція, відповідно до якої, інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. У постанові Верховного Суду від 26.04.2017 викладено наступний правовий висновок: «Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК)». Таким чином, 3% річних та інфляційні нарахування, які передбачені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, входять до складу грошового зобов`язання зі сплати коштів за спожиті комунальні послуги і мають компенсаційний характер, а не штрафний, до положення даної статті закону застосовується загальний строк позовної давності. Згідно доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості, нарахування 3% річних та інфляційної складової боргу здійснюється лише по 23.02.2022 року, тобто лише на ту заборгованість, яка виникла до введення на території України правового режиму воєнного стану. У постанові Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц викладені наступний правовий висновок: «Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України». У постанові Верховного Суду від 06.12.2023 по справі №212/10834/21 було зроблено наступний правовий висновок: «з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року». Згідно з ч. 2, 3 ст. 263 ЦК України у разі виникнення обставин для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. З метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 був введений карантин (дата набрання чинності 12.03.2020), дія якого неодноразово продовжувалась відповідними постановами КМ України до 30.06.2023. У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 р. у справі №679/1136/21 зазначена наступна правова позиція: «у п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину». У постанові Верховного Суду від 31.05.2022 р. у справі №926/1812/21 зазначена наступна правова позиція: «Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин, який продовжений до 31.08.2021. 5.21. Тобто строки, визначені ст. ст. 257, 258 ЦК України, були продовжені на час карантину, а тому висновки судів попередніх інстанцій, що на момент звернення позивача з цим позовом, строк позовної давності не закінчився, є правильними». Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Законом України від 15.03.2022 р. №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності, зокрема, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, який з-поміж іншого передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності встановлені, ст. 257- 259 ЦК України. Так, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. У зв`язку з військовою агресією проти України указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалась відповідними указами Президента України, крайнім з яких є указ Президента України від 07.11.2024 №740/2024, що затверджено Законом №4024-ІХ від 29.10.2024, який продовжує дію воєнного стану до 08.02.2025. Отже,

Outcome: approved