Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивача [PERSON] звернулась до суду із вказаним вище позовом, посилаючись у його обґрунтування на те, що 12.06.2021 року приватний нотаріус Грисюк О. В. видала виконавчий напис № 80279 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» боргу в загальній сумі 86551,38 гривень. На підставі такого виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 67896516 приватним виконавцем Макаренко А. С. Вважаючи такий виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, зазначала, що виконавчий напис був вчинений у порушення визначеного законом порядку, без доведення безспірності заборгованості позивача, без повідомлення відступлення права вимоги, про існування якого позивачу стало відомо лише нещодавно. Отже, просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Грисюк О. В. Також просила суд понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, з оплати судового збору, покласти на ТОВ «Вердикт Капітал». \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 05 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом. Розгляд призначено на 01 липня 2024 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 05 червня 2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення\~позову у\~цивільній справі та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 80279, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в загальному розмірі 86551,38 гривень у виконавчому провадженні № 67896516, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни. Ухвалою суду від 01 липня 2024 року розгляд справи відкладений в порядку спрощеного позовного провадження\~відкладений на 29 серпня 2024 року без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. До суду відзив на позовну заяву або письмові заяви від відповідача, пояснення від третьої особи не надходили. \~ \~ \~ \~29 серпня 2024 року справу знято з розгляду на 24 вересня 2024 року. 24 вересня 2024 року справу знято з розгляду на 01 жовтня 2024 року. Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року за клопотанням позивача витребувані докази у справі, розгляд справи відкладений в порядку спрощеного позовного провадження\~відкладений на 24 жовтня 2024 року без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. До суду відзив на позовну заяву або письмові заяви від відповідача, пояснення від третьої особи не надходили. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року розгляд справи відкладений в порядку спрощеного позовного провадження\~відкладений на 26 листопада 2024 року без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. До суду відзив на позовну заяву або письмові заяви від відповідача, пояснення від третьої особи та витребувані докази на виконання вимог ухвали суду від 01 жовтня 2024 року не надійшли. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26\~листопада 2024\~року повторно витребувані докази у справі, розгляд справи відкладений в порядку спрощеного позовного провадження\~відкладений на 23 грудня 2024 року без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. До суду відзив на позовну заяву або письмові заяви від відповідача, пояснення від третьої особи не надходили. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року за ініціативою суду розгляд даної справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні. 27 грудня 2024 року з Київського обласного державного нотаріального архіву Філія № 1 до суду надійшли витребувані документи. 05 лютого 2025 року справу знято з розгляду. Позивач, будучи повідомленою у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, її представником адвокатом Захаровою М.В. до суду подана заява про розгляд справи без участі сторони позивача, у якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» та третя особа приватний виконавець Макаренко А. С. у судове засідання не з`явилися,\~будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи належним чином та про наявність позову [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правом на подання відзиву та пояснень третьої особи не скористалися, будь-яких заяв від них не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, враховуючи ту обставину, що учасникам провадження були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення. На підставі ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Суд встановив, що 12.06.2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. видала виконавчий напис, зареєстрованого в реєстрі за № 80279, за яким з [PERSON] за Кредитним договором № 00708/04865ВССА від 03.09.2013 року, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 147 від 22.03.2018 року є ТОВ «ФК «Женева», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 03/11-01-П від 03.11.2020 року є ТОВ «Вердикт-Капітал», на користь відповідача було звернуто стягнення на заборгованість в загальній сумі 85901,38 гривень та 650 гривень плати за вчинення виконавчого напису, загалом 86551,38 гривень. (а. с. 16) Суд також встановив, що на підставі заяви представника стягувача відповідача приватним виконавцем Макаренко А. С. відкрито виконавче провадження № 67896516 за постановою від 15.12.2021 про примусове виконання зазначеного виконавчого напису, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за постановою від 20.12.2021 та арештовано кошти боржника за постановою від 12.12.2023. (а. с. 17-20) Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За п. п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Суд зазначає, що відповідно до п. 1 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (в редакції до 26 листопада 2014 року), документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість, постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року N 662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою від 1 листопада 2017 року Вищого адміністративного суду України, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині внесених змін, зокрема, розділ 2, за яким внесено до такого "Переліку документів" "кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису за якими додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості." Таким чином суд встановив, що для видачі виконавчого напису нотаріусу відповідно до "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, які для одержання виконавчого напису повинні подаватися нотаріусу в оригіналі разом із документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 826/20084/14. Суд встановив, що доказів укладення договору кредиту № 00708/04865ВССА від 03.09.2013 року з ТОВ «Вердикт-Капітал» з нотаріальним посвідченням матеріали справи не містять, внаслідок чого у порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", п. 1 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", приватним нотаріусом Грисюк О. В. було видано 12.06.2021 року спірний виконавчий напис, за реєстровим № 80279. Також суд зазначає, що на підставі ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Таким чином суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, оскільки суд повинен установити чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник безспірну заборгованість перед стягувачем. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15 а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року по справі N 916/3006/17. Суд зазначає, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише стягувачем, тому не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином суд робить висновок, враховуючи положення ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: 1) з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення; 2) а також з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Зважаючи на викладене обґрунтування, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «Вердикт Капітал». Таким чином, встановивши в судовому засіданні факт порушення приватним нотаріусом Грисюк О. В. процедури вчинення виконавчого напису від 12.06.2021 року за реєстровим № 80279, за яким з [PERSON] за договором кредиту № 00708/04865ВССА від 03.09.2013 року на користь відповідача було звернуто стягнення на заборгованість у загальній сумі 85901,38 гривень, то вказане є підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно із переліченим вмотивуванням заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню, оскаржуваний виконавчий напис. У відповідності до положень частини 7 статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволені, клопотання про скасування заходів забезпечення позову до суду не надходило, тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2024 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Крім того, згідно із ст. 141 ЦПК, враховуючи, що судом задоволені заявлені позовні вимоги, а позивачем сплачений судовий збір за подання позову та заяви про забезпечення позову в загальній сумі 1816,80 гривень, то відповідно судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] .

Outcome: approved