Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-25 00:00:00

Позивач звернулася в суд та просить визнати відповідача батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини. Свої вимоги мотивує наступним. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначено [PERSON] . Запис про батька здійснено на підставі ст.135 СК України за вказівкою позивачки. В той же час, в період з жовтня 2011 року по березень 2012 року вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] та саме внаслідок цих відносин в них народилася дочка [PERSON] . [PERSON] протягом тривалого часу після народження дочки визнавав своє батьківство, надавав фінансову підтримку дитині. Однак, з серпня 2024 року останній припинив допомагати в утриманні дочки без жодних пояснень. Відповідач відмовлявся від подання заяви до органу реєстрації актів цивільного сану про реєстрацію його як батька дитини, оскільки на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою та мав намір зберегти їх стосунки в таємниці. На даний час дитина проживає з позивачкою та відповідач регулярно спілкується з дитиною телефонним зв`язком, однак не надає жодної матеріальної допомоги дитині. Позивачка подала заяву, в якій позов підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності з огляду на його тимчасове проживання за межами Львівської області. Дослідивши докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , та її батьком зазначений « [PERSON] ». Судом встановлено, що позивачка не перебувала в зареєстрованому шлюбі, а також батько дитини не подав заяву про визнання батьківства, відомості в свідоцтво про народження дитини були записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, в якій вказано, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідач у своїй заяві позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України, визнання батьківства за рішенням суду: 1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. 2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 3. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 4. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до статей 213, 215 ЦПК (1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно ч. 1 ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З урахуванням наведеного, перебування сторін в фактичних шлюбних відносинах, визнання відповідачем походження дитини від нього як від біологічного батька шляхом надання матеріальної допомоги на її утримання та спілкування з нею, а також заяви відповідача про визнання позову, переоцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт батьківства відповідача по відношенню до неповнолітньої дитини. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved