Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-24 00:00:00

\~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування вимог в заяві зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складалось, в тому числі, з житлового будинку, розташований по [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, яка прийняла спадщину. Крім неї інших спадкоємців немає. При зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (житловий будинок) на ім`я спадкодавця. Позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на вказаний будинок, оскільки право власності спадкодавця на нього не зареєстроване. Вищевказаний житловий будинок належав спадкодавцю згідно з записами Погосподарських книг виконавчого комітету Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. У зв`язку з викладеним позивач просила задовольнити позов та визнати за нею право власності на вказаний будинок. \~\~\~ Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.04.2024 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження. 25.09.2024 року на запит суду приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Павловою О.В. надано копію спадкової справи №14/2024, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою від 04.12.2024 року позовну заяву залишено без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали. Ухвалою від 25.02.2025 року продовжено розгляд справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа в судове засідання не з`явився. \~\~ Дослідивши матеріали справи (інформаційну довідку №410791937 від 31.01.2025 року; копію свідоцтва про смерть 25.12.1998 року [PERSON] ; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтва про шлюб 04.10.1974 року між [PERSON] та [PERSON] ; копію витягу №76061214 про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.03.2024 року; копію довідки КП "Баштанськке РБТІ" від 26.02.2024 року за №20; копію технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 02.02.2024 року; копію довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 21.03.2024 року; копію довідки від 14.0.1948 року, копію квитка про прибуткового ордера №89 від 14.08.1948 року; копію квитка про прибуткового ордера №28 від 07.04.1948 року; копію довідок Явкинського старостинського округу Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 01.03.2024 року та 12.03.2024 року; фотокопію погосподарських книг; копію будинкової книги; копію акту про фактичне проживання від 01.03.2024 року; копію повідомлення про погодження дозволеної потужності; копію абонентної книжки; копію свідоцтва про смерть 27.07.1992 року [PERSON] ; копію спадкової справи №14/2024, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; копію рішення Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 19.08.2000 року за №8), суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених\~ст. 206 ЦПК України\~наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Водночас судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . З наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту (а.с.15-17) вбачається, що даний будинок складається з: житлового будинку А-1 1948\~року побудови\~площею 08,8,\~кв.м.,\~веранди а-2 1948\~року побудови\~площею 9,2\~кв.м.,\~ганку №7\~,\~приміщення для\~худоби К 1948\~року побудови\~площею 27,3\~кв.м.,\~курнику М 1948 року побудови площею 8,6 кв.м., погрібу Дпб 1950 року побудови площею 6.6/10.9, убиральні Г 1975 року побудови площею 4,0 кв.м., огорожі №1,2,3,4, басини №5,6, відмостки І. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок, оскільки право власності на вказаний житловий будинок за даними БТІ за спадкодавцем не зареєстровано та позивач не надав нотаріусу правовстановлюючих документів про належність будинку на праві власності спадкодавцю. При цьому, з відомостей погосподарської книги виконавчого комітету Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (том 9) вбачається, що головою даного господарства є [PERSON] (а.с.25-27). Відповіднодо вимог\~ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218,\~1223,\~1258,\~1261,\~1268\~ЦК України\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). Спадкування\~здійснюється за\~заповітом або\~за законом. До\~складу спадщини\~входять усі\~права та\~обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті.\~Право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу.\~Спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Недійсний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~ЦК УРСР 1963 року,\~Законом України "Про власність",\~Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII\~"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",\~Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105\~"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,\~Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,\~Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно ст. 4 ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. Зі змісту вищевказаних нормативно-правових актів, положень Закону України "Про нотаріат", а також Глав 84-90 ЦК України вбачається, що оформлення спадкових прав спадкоємцями здійснюється через нотаріусів і лише за умови наявності об`єктивних причин неможливості здійснення цього у останніх спадкоємців мають право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Встановленні судом обставини свідчать, що спадкодавцю [PERSON] за життя належав вищевказаний спірний житловий будинок на підставі записів погосподарських книг, при цьому позивач не може оформитися у спадкових правах в органах нотаріату через відсутність правовстановлюючих документів. За таких обставин, суд вважає, що позов є обгрунтованим та доведеним, а тому підлягає задоволенню, оскільки є необхідним захист порушеного права позивача на спадкування. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно з ч. 3\~ст. 7 ЗУ "Про судовий збір"\~ та ч.1 ст. 142 ЦПК України \~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, з державного бюджету має бути повернуто позивачу судовий збір у сумі 454 грн. \~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved