Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-18 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №483206-КС-002 від 13 лютого 2024 року в розмірі 160301,88 гривень. В позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») вказує про те, що між ним та відповідачем [PERSON] 13 лютого 2024 року було укладено договір №483206-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач [PERSON] прийняла пропозицію ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на укладення договору №483206-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачеві [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1636 на номер телефону [NUMBER] , що було зазначено відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті. Таким чином, 13 лютого 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір №483206-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору №483206-КС-002 про надання кредиту відповідачеві [PERSON] ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надано кредит в розмірі 40000,00 гривень на строк 24 тижні, зі сплатою відсотків у розмірі 0,95 за кожен день користування кредитом, в порядку та строки визначені договором. Термін дії договору - до 30 липня 2024 року. Грошові кошти позивачем надавалися позичальникові на засадах строковості, поворотності та платності. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» виконало свої зобов`язання за договором №483206-КС-002 про надання кредиту та надало відповідачеві [PERSON] грошові кошти в розмірі 40000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Проте, відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за договором №483206-КС-002 про надання кредиту, а тому станом на 14 листопада 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 160301,88 гривень, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 40000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 116066,93 гривень, суми прострочених платежів за комісією - 4234,95 гривень. З вказаних підстав у позовній заяві позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить стягнути з відповідач [PERSON] на його користь 160301,88 гривень заборгованості за договором №483206-КС-002 про надання кредиту, а також понесені судові витрати в розмірі 2422,40 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 7зв., 71-72). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, хоч про час та місце судового розгляду справи була повідомленою у встановленому порядку шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача (а.с. 79, 88) та розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Причини неявки в судові засідання відповідач не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавала. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. За клопотанням позивача, ухвалою суду від 13 січня 2025 року витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю - інформацію про те, чи випускалася банківська картка № [NUMBER] на ім`я відповідача та про рух коштів на такій банківській картці за період виникнення спірних правовідносин. В ході розгляду справи сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань по суті справи до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Судом встановлено, що 13 лютого 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 483206-КС-002 про надання кредиту (а.с. 16-20, 25-25, 26-30). Такий кредитний договір було укладено шляхом обміну сторонами електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. П. 2 ч. 1 ст. 12 цього Закону визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 2.6 договору №483206-КС-002 про надання кредиту сума кредиту (загальний розмір) складає 40000,00 гривень. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за договором виконало та надало їй кредит в сумі 40000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується дослідженими судом розрахунком заборгованості (а.с. 10-11), інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 708/11 від 15 листопада 2024 року про перерахунок коштів (а.с. 33), повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 3 лютого 2025 року (а.с. 93). Відповідно до п. 2 договору №483206-КС-002 про надання кредиту, кредит надається строком на 24 тижні; денна процентна ставка - 0,95%; комісія за надання кредиту - 6000,00 гривень. Термін дії договору - до 30 липня 2024 року. Дослідженим розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 10-11) встановлено, що наданий 13 лютого 2024 року позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» кредит відповідачеві [PERSON] в розмірі 40000,00 гривень, відповідач не повернула, а також не сплатила комісію за надання кредиту в розмірі 4234,95 гривень та проценти за користування кредитом, що згідно розрахунку складає 116066,93 гривень. Розрахунок заборгованості за договором № 483206-КС-002 про надання кредиту відповідач [PERSON] не оспорювала. Дослідженими доказами по справі встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання перед позивачем щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та комісії за надання кредиту у встановлений договором строк не виконала. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів і комісії за користування кредитом в сумі 160301,88 гривень, у строк встановлений згідно умов договору №483206-КС-002 про надання кредиту від 13 лютого 2024 року. [PERSON] не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку фінансовій установі не повернуті. Тож відповідач не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку. За вказаних обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за договором № 483206-КС-002 про надання кредиту від 13 лютого 2024 року в розмірі 160301,88 гривень, з яких: 40000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 116066,93 гривень заборгованість за відсотками, 4234,95 гривень заборгованість за комісією, підлягають до задоволення. Позивачем понесені судові витрати в розмірі 2422,40 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви (а.с. 9). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 9, 63). Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору немає. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 525, 526, 530, 610, 626, 628, 1049, 1050 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 512, 526, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 13, 247, 258, 259, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved