Jurisdiction: civil
Date: 2025-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому, з урахуванням подальшої зміни предмета позову, просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області. Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказала, що батьки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 04 травня 1988 року перебували в зареєстрованому шлюбі, актовий запис №188. складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, який розірвано 08 серпня 2012 року актовий запис № 67, складений відділом ДРАЦС по м. Первомайську Первомайського МРУЮ Миколаївської області, що підтверджується даними, які містяться відповідно в постанові про відмову у вчинення нотаріальної ді та Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Під час перебування у шлюбі матір`ю позивачки було придбано житловий будинок [ADDRESS] , який зареєстрували на ім`я останньої. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Від народження і по теперішній час позивачка проживає у батьківському будинку. 04 грудня 2023 року приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Селявіною С.В., була заведена спадкова справа №51/2023 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] , останнє місце проживання якої за адресою: [ADDRESS] . 15 грудня 2023 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Селявіної С.В. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, з відповідною земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 15 грудня 2023 року приватний нотаріус Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Селявіна С.В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Відповідно до змісту постанови нотаріуса, нотаріус зазначила, що нею встановлено, що вищевказаний житловий будинок належав [PERSON] , померлій [INFO] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Цихонею В.А., приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області 29 серпня 2001 року, за реєстровим 7000 та зареєстрований Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації 30 серпня 2001 року, реєстровий номер: 13866, в книзі:72. Право власності спадкодавця на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 жовтня 2021 року Курочкіною Інною Сергіївною, державним реєстратором Кам`яномостівської сільської ради Миколаївської області, номер відомостей про речове право: 44676349. Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна:2489025648080. Позивачка має отримати у спадок цілий спірний будинок, однак, при зверненні до нотаріуса їй було повідомлено про те, що це зробити неможливо, оскільки на момент придбання будинку. ЇЇ мати перебувала у шлюбі з її батьком, який наразі мешкає в іншій країні. Відповідач в 2012 році виїхав до російської федерації на постійне місце проживання та отримав громадянство даної країни. Відповідач наразі є громадянином російської федерації. Відповідач [PERSON] не має жодного відношення до житлового будинку [ADDRESS] , який був придбаний матір`ю позивачки за її власні кошти. У позивачки виникли труднощі в оформленні спадщини на спірний житловий будинок, оскільки його було придбано у період перебування у шлюбі батьків позивачки та оформлено договором купівлі-продажу. Позивачка має намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, з відповідною земельной ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак, при зверненні до нотаріуса їй було повідомлене про те, що це зробити неможливо, оскільки на момент набуття права власності на житловий будинок її мати перебувала у шлюбі із [PERSON] . Внаслідок вказаного вище позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на спірну квартиру, що стало підставою для звернення до суду із позовом про захист свого права на отримання спадщини за законом, шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування. Представник позивача в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на вебпорталі судової влади України. Заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзив на позов не надав. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області. (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 15.06.2023 року). До складу спадщини після її смерті входить зокрема: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві власності належав [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією договору купівлі продажу (житлового будинку) від 29 серпня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим № 7000. Згідно листа приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Селявіної С.В. № 21/01-16 від 28.01.2025 року за заявою [PERSON] була заведена спадкова справа № 51/2023 після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Інших спадкоємців, крім [PERSON] після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину немає. Разом з тим, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку вказаного житлового будинку, у зв`язку з тим, що він був придбаний [PERSON] у період перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , у зв`язку з чим позивачу можливо видати Свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/2 частку житлового будинку. Для видачі Свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку вказаного нерухомого майна необхідно надати відомості, документи, заяву від колишнього подружжя щодо спільного майна та інші дані, які б підтверджували, що спадкове майно є особистою власністю спадкодавця. Позивач вказує, що відповідач в 2012 році, одразу після розірвання шлюбу з [PERSON] , виїхав до російської федерації на постійне місце проживання, відмовився від громадянства України та отримав громадянство російської федерації і повертатись на Україну не збирається. Відповідач наразі є громадянином російської федерації. [PERSON] не має жодного відношення до житлового будинку [ADDRESS] , який був придбаний матір`ю позивачки за її власні кошти за час роздільного проживання роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу. При цьому, за змістом ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право» ,законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій. розгляду і вирішення справи . Приписами ч. 2 ст. 496 ЦПК України передбачено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до правил ч.ч. 1, 2 ст. 498 ЦПК України у випадку, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами. Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території російської федерації регулюється Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року № 240/94-ВР. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях всіх інших Договірних Сторін у відношенні своїх особистих і майнових прав таким же правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони. Громадяни кожної з Договірних Сторін, а також інші особи, що проживають на її території, мають право вільно і безперешкодно звертатися до суду, прокуратури й інших установ других Договірних Сторін, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні і кримінальні справи (далі - установи юстиції), можуть виступати в них, подавати клопотання, пред`являти позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих же умовах, що і громадяни цієї Договірної Сторони. Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який діє до тепер. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. За зверненням Міністерства юстиції України Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану. Згідно з листом Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права. Відповідно до Закону України від 01.12.2022 «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року» преамбули: 1.

Outcome: approved